Справа № 2а-1177/11
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2011-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"26" травня 2011 р. Справа № 2а-1177/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Малахової Н.М.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "23" лютого 2011 р. у справі № 2а-1177/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 лютого 2011 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Рівне про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання здійснити донарахування та виплатити пенсію як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та додаткову щомісячну пенсію .

Визнано протиправною бездіяльність ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Рівне щодо нездійснення донарахування та виплати ОСОБА_3, пенсію як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеній до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інваліду III групи захворювання, передбаченої ст. 49, 50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі б мінімальних пенсій за віком та додаткової щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, визначеному у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 01 липня 2010 року.

Зобов'язано ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Рівне здійснити донарахування та виплатити ОСОБА_3 пенсію як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеній до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інваліду III групи захворювання, передбаченої ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі б мінімальних пенсій за віком та додаткової щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у відповідності до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, визначеному у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 01 липня 2010 року, з врахуванням уже виплачених сум пенсії з наступним перерахунком цих сум відповідно до ст. 67 Закону України «Про статус ісоціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та надалі здійснювати нарахування і виплачувати пенсію ОСОБА_3 як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеній до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інваліду III групи захворювання, передбаченої ст. 49, 50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі б мінімальних пенсій за віком та додаткової щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у відповідності до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, визначеному у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області просить постанову суду скасувати та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється за рахунок Державного бюджету, а кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Суд не врахував що механізм виплати коштів та їх розміри встановлені відповідними постановами КМУ.

Також, апелянт зазначає, що суд безпідставно задовольнив вимоги позивача на майбутнє, оскільки відновленню підлягає лише порушене право.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому справа розглядається в порядку ст.197 КАС України.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 49 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Як встановлено судом першої інстанцій позивач є інвалідом 3-ї групи і віднесений до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, одержує пенсію по інвалідності на підставі статті 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю на підставі статті 50 цього ж Закону.

Відповідно до частини 4 статті 54 вищезазначеного Закону, яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 1-й групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 цього Закону інвалідам 3-ї групи віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до статті 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Розрахунок пенсії позивачу здійснено виходячи із встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету", а тому суд обґрунтовано визнав дії відповідача протиправними в частині відмови позивачу перерахувати пенсію у відповідності до вимог ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Доводи апелянта щодо правомірності дій у звязку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання відповідача на відсутність у державному бюджеті коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523. Вказана Постанова є чинною та її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням статей 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 2 Постанови від 3 січня 2002 року № 1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету", всупереч положень статей 50, 54 вищезазначеного Закону, Кабінет Міністрів України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, при тому що ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком, а тому судом першої інстанції обґрунтовано задоволено вимоги позивача.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій є мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком згідно зі статтею 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при вирішенні цього спору, колегія суддів приходить висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями, наведеними вище, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком, а тому доводи апеляційної скарги з приводу помилкового застосування норм вказаного закону до спірних правовідносин, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що суд неправомірно не визначив позивачу кінцевої дати відновлення порушеного права є безпідставними.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом 3-ї групи з 06.10.2009 року, у зв'язку із захворюванням, яке пов'язано із наслідками аварії на ЧАЕС. Вказана група встановлена позивачу безстроково (а.с. 5), а тому обмеження щодо виплати йому додаткової пенсії передбаченої ст.50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та виплати пенсії відповідно до вимог ст.54 Закону не узгоджується з вимогами вищезазначеного Закону.

З урахуванням викладеного, підстави для скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 195,197,200,206,212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області залишити без задоволення, а постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "23" лютого 2011 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: Н.М. Малахова

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 пров.Робітничий 4,кв.63,м.Рівне,33000

3- відповідачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області вул. Відінська, 41,м. Рівне,33018