Справа № 806/5538/14
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сичова О.П.
Суддя-доповідач:Бучик А.Ю.
УХВАЛА

іменем України

"27" квітня 2015 р. Справа № 806/5538/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Бучик А.Ю.

суддів: Охрімчук І.Г.

Шевчук С.М.,

при секретарі Витрикузі В.П. ,

за участю

позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної виконавчої служби України, на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "23" лютого 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції у Житомирській області, Державної виконавчої служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов'язання нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила :

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №2522/к від 24.11.2014 "Про припинення державної служби ОСОБА_3";

- поновити на посаді начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління юстиції у Житомирській області №1705/11 від 24 листопада 2014 року "Про оголошення наказу Міністерства юстиції України від 24.11.2014 року № 2522/к "Про припинення державної служби ОСОБА_3"";

- визнати протиправним подання Державної виконавчої служби України від 13 вересня 2014 року № 7-19/6.1/1121;

- зобов'язати Головне управління юстиції у Житомирській області нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 листопада 2014 року по день фактичного поновлення на посаді.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2015 року позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі Державна виконавча служба України посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та просить скасувати рішення суду першої інстанції із ухваленням нового про відмов у в позові. Зазначає, що звільнення позивача проведене із дотриманням вимог чинного законодавства. Вказане є наслідком неналежного контролю з її боку, як керівника, за дотриманням Закону України "Про виконавче провадження", неналежного розгляду звернень громадян з приводу невиконання виконавчих документів, що є грубим порушенням їх Конституційних прав, та правомірно кваліфіковане роботодавцем, як порушення Присяги державного службовця. Підкреслює, що на спірні правовідносини не розповсюджуються приписи Кодексу Законів про Працю України.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що Наказом Міністерства юстиції України від 08.07.2011 року №1513/к ОСОБА_3 призначена на посаду начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області, де проходила публічну службу.

На підставі доповідної записки начальника Управління організаційного та кадрового забезпечення Державної виконавчої служби України від 01.09.2014 року Державною виконавчою службою України проведено безвиїзну перевірку додержання начальником управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3 законодавства України, за результатами якої начальником управління організаційного та кадрового забезпечення ДВС України складено відповідну довідку від 19.09.2014 року, де зазначено, що за наслідками перевірки матеріалів звернень громадян (звернення, які безпосередньо надійшли до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області) виявлено порушення, допущені начальником управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3, а саме:

- частини 4 статті 15 та статті 19 Закону України "Про звернення громадян";

- підпунктів 3.1, 3.2, 3.8 пункту 3 Інструкції про порядок розгляду звернень громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.03.2004 року №26/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18.03.2004 року за №342/8941. Такі порушення проявились у формальному розгляді звернень громадян, не вникаючи до їх суті, неперевірки всіх поставлених у зверненні питань та як результат, не отримання заявниками відповідей на питання з якими вони звернулися, ненаданні обґрунтованої відмови у задоволенні вимог, викладених у заявах громадян, а також у відсутності оцінки правомірності дій державних виконавців.

В подальшому, на підставі подання голови ДВС України до Міністра юстиції України від 23.09.2014р. (помилково зазначено 13.09.2014 р.) № 7-19/6.1/1121 про звільнення ОСОБА_3 з посади начальника управління ДВС ГУЮ Житомирської області через порушення нею Присяги державного службовця та за наслідками встановлених перевіркою порушень, викладених в довідці про результати проведення безвиїзної перевірки від 19.09.2014 р., наказом Міністра юстиції України від 24.11.2014 р. № 2522/к припинено державну службу начальника управління ДВС ГУЮ в Житомирській області ОСОБА_3 та звільнено її із займаної посади за порушення Присяги державного службовця на підставі п.6 ч.1 ст.30 Закону України "Про державну службу".

Наказом Головного управління юстиції у Житомирській області №1705/11 від 24.11.2014 року "Про оголошення наказу Міністерства юстиції України "Про припинення державної служби ОСОБА_3"" припинено державну службу позивача та звільнено із займаної посади за порушення Присяги державного службовця на підставі п.6 ч.1 ст.30 Закону України "Про державну службу".

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача проведене без дотримання вимог чинного законодавства. Колегія суддів погоджується із вказаним висновком, виходячи із наступного.

Статтею 30 Закону України «Про державну службу» передбачено, що підставами припинення державної служби є ті, що визначені у Кодексі законів про працю. Окрім цих підстав, державна служба також може бути припинена у разі: порушення умов реалізації права на державну службу; недотримання пов'язаних із проходженням державної служби вимог, передбачених статтею 16 Закону України «Про державну службу»; досягнення державним службовцем граничного віку проходження державної служби; відставки державних службовців, які займають посади першої або другої категорії; виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню державного службовця на державній службі; відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої статтею 17 Закону України «Про державну службу»; неподання або подання державним службовцем неправдивих відомостей щодо його доходів, передбачених статтею 13 Закону України «Про державну службу».

При цьому, в пункті 6 частини першої статті 30 України «Про державну службу» визначено не окремий вид відповідальності державних службовців за порушення Присяги, а спеціальну підставу для припинення державної служби, що відбувається у формі звільнення.

У частині другій статті 14 Закону України «Про державну службу» законодавець визначив ще два додаткові заходи дисциплінарного впливу для державних службовців, вказавши, що крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України (стаття 147 Кодексу Законів про Працю), можуть застосовуватися попередження про неповну службову відповідність і затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Таким чином, законодавець навів вичерпний перелік дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватись до державних службовців, а також підстави припинення державної служби.

Оскільки припинення державної служби на підставі пункту 6 частини першої статті 30 Закону № 3723 є крайнім заходом відповідальності державного службовця за порушення службової дисципліни, який виходить за межі дисциплінарної відповідальності, то неможливість застосування інших дисциплінарних стягнень та обрання виключного заходу - звільнення з державної служби за порушення присяги повинно бути мотивовано.

Разом з тим, порядок застосування таких заходів впливу у Законі України «Про державну службу» не передбачено. Натомість порядок застосування дисциплінарних стягнень, у тому числі звільнення, врегульовано у Кодексі Законів про Працю (стаття 149).

Передумовою такого звільнення є ретельне службове розслідування, порядок проведення якого регулюється Постановою Кабінету Міністрів України № 950 від 13.06.2000р. "Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", що призначається, в тому числі, у разі невиконання або неналежного виконання особою, уповноваженою на виконання функцій держави, службових обов'язків. Службове розслідування стосовно позивачки з приводу її професійної діяльності на посаді не призначалось та не проводилось, письмові пояснення не відбирались, відомості про намагання з боку відповідачів зажадати від позивача письмових пояснень відсутні.

В свою чергу, наказом Міністерства юстиції України від 25.07.2013 р. № 1494/5 затверджено "Порядок проведення Державною виконавчою службою України перевірок діяльності структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, що забезпечують реалізацію повноважень Державної виконавчої служби України", де детально визначено механізм та порядок провадження такого контролю, всупереч приписам якого відповідачем проведено безвиїзну перевірку додержання позивачкою законодавства України, попри відсутність у вказаному Порядку визначення такого виду перевірок, складену довідку не вручено суб'єкту перевірки, від нього не отримано пояснення та пропозиції, не розроблено план заходів щодо усунення порушень. Вказане спростовує доводи апелянта щодо незастосування приписів Порядку під час перевірки через здійснення загального контролю відповідно до Положення про Державну виконавчу службу України.

Слід також зазначити, що у частині другій статті 17 Закону України "Про державну службу" наведено текст присяги державного службовця такого змісту: "Повністю усвідомлюючи" свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки».

З тексту Присяги вбачається, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Отже, і порушення Присяги, і дисциплінарне правопорушення може бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) засад проходження публічної служби. Таким чином, припинення державної служби у зв'язку з порушенням Присяги та дисциплінарна відповідальність державних службовців можуть бути наслідком існування схожих фактичних підстав у разі вчинення державним службовцем достатньо близьких за характером одне до одного дисциплінарного або іншого правопорушень. Звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Тобто, звільнення за порушення присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.

Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги.

Припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності має бути не меншим, ніж під час звільнення з державної служби за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням порядку та строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, в постанові від 01 жовтня 2013 року в справі № 21-259а13.

Враховуючи зазначене, рішення Верховного Суду України, яке відповідно до статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України, а також встановлені судом першої інстанції обставини справи вбачається, що висновок про безпідставність звільнення позивача на підставі пункту 6 частини першої статті 30 Закону України «Про державну службу» є правомірним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність прийнятого рішення, яке постановлене із дотриманням судом норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної виконавчої служби України залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "23" лютого 2015 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Ю.Бучик

судді: І.Г. Охрімчук

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "28" квітня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10000

3- відповідачам:

- Міністерство юстиції України вул.Городецького,13,м.Київ,01001

- Головне управління юстиції у Житомирській області м-н Соборний, 1,м.Житомир,10014

- Державна виконавча служба України вул.Артема, 73,м.Київ,04053

- ,