Справа № 2-А-665/12
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2012-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Лєдньов Д.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"27" вересня 2012 р. Справа № 2-А-665/12

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "26" червня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 26.06.2012 р. задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Житомирі: визнано протиправними дії ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області щодо відмови ОСОБА_4 в перерахунку і виплаті щомісячного довічного грошового утримання; зобов'язано ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області провести ОСОБА_4 з 01 січня 2012 року перерахунок і проводити виплату призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання відповідно до ст.138 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідки апеляційного суду Житомирської області від 23.01.2012 р. за № 3-34, без обмеження максимальним розміром, передбаченим Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", з урахуванням раніше виплачених коштів до змін заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді; зобов'язано ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області провести ОСОБА_4 з 01 квітня 2012 року перерахунок і проводити виплату призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання відповідно до ст.138 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідки апеляційного суду Житомирської області від 03.04.2012 р. за №3-219, без обмеження максимальним розміром, передбаченим Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", з урахуванням раніше виплачених коштів до змін заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

Також, зобов'язано відповідача подати звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить вказану постанову скасувати.

Згідно п.3 ч.1 ст.197 КАС України розгляд апеляційної скарги колегією суддів здійснюється за відсутності сторін та в порядку письмового провадження, оскільки скаргу подано на рішення суду першої інстанції прийняте в скороченому провадеженні.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ст.200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Правильне по суті судове рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань.

Оскільки постанову від 26.06.2012 р. Богунським районним судом м.Житомира винесено відповідно до позовних вимог з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції у справі.

Доводи апеляційної скарги висновки суду апеляційної інстанції не спростовують.

Згідно постанови Верховної Ради України від 07.07.2011 р. №3626-VІ позивач звільнений з посади судді апеляційного суду Житомирської області у відставку, а наказом виконувача обов'язків голови апеляційного суду Житомирської області від 15.08.2011 р. №141к його відраховано зі штату суду.

З 16.08.2011 р. позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного Фонду України в м.Житомирі як суддя у відставці і отримує щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80 відсотків заробітної плати.

Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 25.11.2011 р. зобов'язано управління Пенсійного Фонду України в м.Житомирі призначити, нарахувати та виплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання, починаючи з 16.08.2011 року відповідно до вимог ст.138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 р. і Постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03.09.2005 р. №865, а саме: у розмірі 88 відсотків заробітної плати судді.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2012 р. вищезазначене судове рішення залишено без змін.

Статтею 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції, чинній на час виходу позивача у відставку, було передбачено, що суддя у відставці, який не досяг пенсійного віку, отримує щомісячне довічне грошове утримання, яке виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного грошового утримання збільшується на 2 відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Конституційним судом України роз'яснено, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є належним утриманням цього судді і після припинення виконання ним своїх професійних обов'язків та особливою формою його соціального забезпечення. Згідно ст.130 Конституції України Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Це положення передбачає і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України, а не коштів Пенсійного фонду України, (абзац п'ятий пункту 7 мотивувальної частини Рішення від 11.10.2005 р. №8-рп/2005; абзац третій підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 18.06.2007 р. №4-рп/2007).

У зв'язку зі збільшенням з 01.01.2012 р. та з 01.04.2012 р. посадового окладу судді апеляційного суду позивач звернувся до відповідача із відповідними заявами про нарахування йому щомісячного довічного грошового утримання у розмірі відповідно до нових посадових окладів працюючого судді апеляційного суду, додавши до заяв довідки апеляційного суду Житомирської області про розмір грошового утримання судді апеляційного суду з 01.01.2012 р. та з 01.04.2012 р.

Відповідач своїми листами від 30.01.2012 р. за №458/02 та від 09.04.2012 р. за №2278/02 відмовив йому в нарахуванні щомісячного довічного грошового утримання у належному розмірі, пославшись на ту обставину, що на цей час не відновлено положення Постанови Верховної Ради України від 15.12.1992 р. «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус суддів».

На думку колегії суддів зазначена Постанова не має відношення до позивача, оскільки довічне утримання йому призначалося не в порядку ст.43 Закону України "Про статус суддів", а згідно ст.138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

За змістом статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці "прив'язаний" до грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Тобто, із збільшенням грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, має збільшуватися і щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Розмір такого утримання має відповідати встановленим відсоткам грошового утримання судді , який працює на відповідній посаді.

Обмеження щомісячного довічного грошового утримання максимальним розміром, встановлене Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011 р., відповідно до п.2 його Прикінцевих та перехідних положень не поширюється на пенсіонерів, яким щомісячне довічне грошове утримання призначено до набрання чинності цим Законом.

На час виходу позивача у відставку ст.129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" було визначено, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно до 2015 року.

Розмір суддівської винагороди судді апеляційного суду встановлювався в залежності від посадового окладу судді місцевого суду (із застосуванням коефіцієнту), надбавок за вислугу років тощо.

Статтею 138 Закону було закріплено, що розмір довічного утримання позивача в разі виходу його у відставку буде залежати від утримання судді, працюючого на відповідній посаді.

Тому будь-які подальші зміни до законодавства, які погіршують становище позивача на довічне утримання, в тому числі і обмеження такого утримання максимальним розміром, не можуть мати зворотної сили. Ці зміни до законодавства можуть стосуватися лише осіб, яким пенсія та довічне утримання призначено після набрання ними законної сили.

Колегія суддів вважає також за необхідне зазначити, що буквальне тлумачення п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» чітко передбачає, що застосування обмеження максимального розміру пенсії або довічного залежить не від моменту їх перерахунку, а від моменту призначення такої пенсії чи утримання.

Описка в 4-му абзаці резолютивної частини постанови щодо дати проведення перерахунку і проведення виплати довічного утримання на підставі довідки апеляційного суду Житомирської області №3-219 від 03.04.2012 р. (вказано "з 01.01.2012 року" за мість "з 01.04.2012 року") не дає підстав для зміни чи скасування судового рішення, оскільки вона є настільки очевидною, що колегія суддів вважає за можливе її виправлення судом першої інстанції після завершення апеляційного розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомир від "26" червня 2012 р. без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає, як судове рішення апеляційної інстанції, ухвалене за наслідками оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої в скороченому провадженні.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: ОСОБА_5

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано: р.л.п.

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1,10008

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області вул.Перемоги, 55,м.Житомир,10003