Справа № 2а/1770/2953/2011
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2011-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Справа № 2а/1770/2953/2011
Головуючий у 1-й інстанції: Зозуля Д.П.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"02" грудня 2011 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Мацького Є.М.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 особи - підприємця ОСОБА_4 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "27" липня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_3 особи - підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_5 Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області про визнання протиправною та скасування вимоги ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся в суд з даним позовом. Зазначав, що Уравлінням Пенсійного фонду України в Сарненському районі прийнято щодо нього вимогу № Ф-3255 від 06 червня 2011 року про сплату боргу із страхових внесків в сумі 1540,80 грн. за період, що передує січню 2011 року. Посилаючись

на те, що він є платником єдиного податку та в складі вказаного податку сплачує внески до Пенсійного фонду України, позивач просив вимогу УПФ визнати протиправною та скасувати.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 27 липня 2011 року в позові ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з постановою, ОСОБА_4подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування постанови з ухваленням нової про задоволення позову з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обгрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_4 посилається на те, що не є платником збору на обов"язкове державне пенсійне страхування, а тому не зобов"язаний додатково сплачувати страхові внески в розмірах, передбачених Законом України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

Заслухавши доповідь судді -доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_4 має державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, що підтверджено виданим у встановленому порядку свідоцтвом (а.с. 10).

Законом України "Про внесення змін до законів України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" та "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 08.07. 2010 р. № 2461, внесено зміни до підпункту 4 пункту 8 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" шляхом викладення в новій редакції: "фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом.

Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески".

Матеріалами справи підтверджено, що сума заборгованості виникла за липень-грудень 2010 р. Мінімальний щомісячний страховий внесок протягом вказаного періоду становив 294,82 грн. - липень-вересень 2010 року та 301,12 - жовтень-грудень 2010 року. Фактично щомісяця надходило грошових коштів в розмірі 42,00 грн., тобто доплата до мінімального розміру страхового внеску повинна була здійснюватися в розмірі 252,82 грн.- за липень-вересень 2010 року, 259,12 грн. - жовтень-листопад 2010 року та 264,10 грн. у грудні 2010 року.

06 червня 2011 року посадовими особами ОСОБА_5 Пенсійного фонду України у Сарненському районі складено вимогу про сплату боргу № Ф 3255 (а.с. 5) зі сплати страхових внесків до Пенсійного фонду на суму 1540,80 грн. Вказана вимога отримана позивачем 09.06.2011 р. (а.с. 26).

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, відповідно до Закону України " Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування зобов"язаний здійснювати доплату до мінімального розміру страхового внеску, що обовязок сплачувати страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування не залежить від статусу платника податку як субєкта підприємницької діяльності і

що страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування не входять до системи оподаткування, на них не поширюється податкове законодавство, а іншим законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати цих внесків або звільнення від їх сплати.

Такі висновки суду є правильними, оскільки грунтуються на чинному законодавстві.

Так, відповідно до статті 5 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 09.07. 2003 р. № 1058-IV, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі Закон № 1058-IV) даний Закон регулює відносини, що виникають між субєктами системи такого страхування. Дія інших нормативно-правових актів на ці правовідносини може поширюватися лише у випадках, передбачених зазначеним Законом, або в частині, що йому не суперечить. Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які йому підлягають; перелік платників страхових внесків, їх права та обовязки; порядок нарахування, обчислення, сплати цих внесків і стягнення заборгованості за ними.

Пунктом 1 статті 11 Закону № 1058-IV установлено, що загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях, інших відокремлених підрозділах цих підприємств, організацій, в обєднаннях громадян, у фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності й інших осіб, включаючи юридичних і фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством.

Згідно з пунктом 1 статті 14 Закону № 1058-IV страхувальниками цих осіб є їх роботодавці, які відповідно до частини 1 статті 15 цього Закону належать до платників страхових внесків і зобовязані на підставі пункту 6 частини другої статті 17 зазначеного Закону нараховувати, обчислювати та сплачувати в установлені строки й у повному обсязі страхові внески.

У статті 18 Закону № 1058-IV зазначено, що страхові внески є цільовим загальнообовязковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом; вони не включаються до складу податків, інших обовязкових платежів, що складають систему оподаткування; на ці внески не поширюється податкове законодавство, а іншим законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування і сплати таких внесків або звільнення від їх сплати.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Ухвалене по справі судове рішення є законним і обґрунтованим, а зазначена позиція скаржника є помилковою. Відповідно судове рішення першої інстанції скасуванню не підлягає, як таке, що прийняте за вичерпних юридичних висновків при правильному застосуванні норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195,197,198,200,205,206Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 особи - підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "27" липня 2011 р.- без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: ОСОБА_6

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 особа - підприємець ОСОБА_4 вул.Котляревського, 53/22,м.Сарни,Сарненський район, Рівненська область,34500

3- відповідачу ОСОБА_5 Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області вул. Суворова, 8,м.Сарни,Сарненський район, Рівненська область,34500