Справа № 2-а-7345/11
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2012-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Іванків О.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"15" листопада 2012 р. Справа № 2-а-7345/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області на постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від "11" січня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 11.01.2011 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області щодо не призначення та невиплати ОСОБА_4 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, виходячи з подвійного розміру, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом встановленим для працездатних осіб та середнім сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Зобов'язано ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області нарахувати та виплатити позивачу державну допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, виходячи з подвійного розміру допомоги, встановленого чинним законодавством, а саме що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленого для працездатних осіб та середнім сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців з 15 березня 2011 року по 11 січня 2012 року.

Визнано право позивача ОСОБА_4, малолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на отримання грошової допомоги, передбаченої ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі визначеному даним Законом.

Зобов'язано ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_4, ОСОБА_5 грошову допомогу передбачену ст.37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 40% від встановленого законодавством мінімального розміру мінімальної заробітної, починаючи з 15 березня 2011 року по 31 грудня 2011 року, з урахуванням фактично здійснених виплат та зміни розміру мінімальної заробітної плати.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 є матір'ю малолітньої дитини - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та відноситься до дітей, потерпілих від Чорнобильської катастрофи. Позивач разом з малолітньою дитиною ОСОБА_5 проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2, яке відповідно до Постанови КМ УРСР №106 від 23.07.1991року даний населений пункт віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом № 796-XII Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах, у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати.

Водночас суми, з яких здійснювався розрахунок виплат позивачу, передбачених Законом № 796-XII, визначалися згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи. Зазначеною постановою, всупереч вимогам Закону № 796-ХІІ, який встановлює розмір доплати як величину кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати, установлено конкретні розміри такої доплати в твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру доплати застосуванню підлягає саме ст.37 Закону №796-ХІІ, а не постанова КМУ від 26.07.1996 р. за №836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав. Ці кошти мають бути виплачені управлінням праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області згідно із Порядком використання коштів державного бюджету для використання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою КМУ від 20.09.2005 р. № 936.

Щодо проведення перерахунку державної допомоги сім'ям з дітьми судом встановлено наступне.

Встановлено, що ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_5, яка є потерпілою від наслідків Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідними посвідченнями. Позивачка отримує допомогу по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку в розмірі 130,00 грн. на дитину щомісячно.

Задовольняючи позов в цій частині, суд першої інстанції дійшов висновків, що позивачка має право на отримання державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в подвійному розмірі прожиткового мінімуму, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу встановленого Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, пов'язаними з народженням та похованням" з врахуванням приписів ст. 30 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Оскільки позивачка застрахована в системі загальнообовязкового державного соціального страхування, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що дані спірні правовідносини регулюються Законом України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням".

Відповідно до ст.43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" № 2811-XII від 21 листопада 1992 року відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Частиною 1 статті 1 вказаного Закону встановлено, що громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Ст.3 вищевказаного Закону України передбачено, що право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Закон України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" є спеціальним законом, що регулює правовідносини, повязані з призначенням та виплатою державної допомоги на неповнолітніх дітей.

Статтею 1 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" встановлено, що порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Функції щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку вказаним Законом Кабінету Міністрів України не делеговані.

Умови призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку передбачені статтею 14 цього Закону. Законом не розмежовані права застрахованих та не застрахованих осіб на отримання вказаної допомоги.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року, який набрав чинності з 01.01.2008 року, внесені зміни до ч.1 ст.15 Закону України "Про державну допомогу сімям з дітьми", відповідно до яких допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн.

В подальшому, в 2009-2011 роках зміни до Закону України "Про державну допомогу сімям з дітьми", зокрема, щодо розміру виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не вносились.

Відповідно до п.10 ч.1 ст. 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", допомога по догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у подвійному розмірі допомоги, передбаченої законодавством України, незалежно від факту роботи.

Враховуючи те, що дитина позивачки належить до категорії дітей, потерпілих від наслідків Чорнобильської катастрофи на спірні правовідносини розповсюджуються приписи п.10 ч.1 ст. 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Тому, при вирішенні спору підлягають застосуванню положення ст.15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та положення п.10 ч.1 ст. 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області залишити без задоволення, а постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від "11" січня 2012 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: ОСОБА_6

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 вул.Вишнева,11,с.Новаки,Володимирецький район, Рівненська область,34334

3- відповідачу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області вул.Соборна,23,смт.Володимирець,Рівненська область,34300