Справа № 607/19873/14-а
Суддя: Процько Я. В.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2015 Справа №607/19873/14-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Процько Я.В.,

при секретарі Зубко О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Тернополі про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2014 року позивач звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в місті Тернополі (далі УПФ України в м. Тернополі) про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії щодо перерахунку та виплати пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі закон № 796-ХІІ). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, має відповідне посвідчення першої категорії. Тернопільською обласною МСЕК йому встановлено 2 групу інвалідності, захворювання повязані з наслідками аварії на ЧАЕС. Він перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Тернополі та йому призначена державна пенсія і додаткова пенсія за шкоду здоровю, повязану з наслідками аварії на ЧАЕС. У листопаді 2014 року позивачу стало відомо, що відповідач з 01 січня 2014 року невірно нараховує та виплачує йому державну (основну) та додаткову пенсію і він звернувся до останнього із заявою про приведення їх розміру до того, який встановлений ст.ст. 49, 50, 54, ч. 4 ст. 67 Закону № 796-ХІІ. Однак у такому перерахунку йому було відмовлено. Позивач вважає такі дії неправомірними та просить суд визнати протиправною відмову УПФ України в м. Тернополі у перерахунку та виплаті йому щомісячних державної та додаткової пенсій, відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 ч. 4, 67 Закону № 796-ХІІ, виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат; зобов'язати відповідача здійснити йому, починаючи з 01 січня 2014 року, перерахунок та виплату щомісячної державної пенсії по інвалідності, як інваліду 2 групи, в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст.ст. 54 ч. 4, 67 Закону № 796-ХІІ, з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням вже проведених виплат; зобов'язати відповідача здійснити йому, починаючи з 01 січня 2014 року, перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як інваліду 2 групи, в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

В судовому засіданні позивач вказані вимоги підтримав та просив їх задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила і пояснила, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснюється за рахунок державного бюджету. Законом України від 31 липня 2014 року № 1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» передбачено, що норми і положення ст.ст. 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік, а тому дії відповідача є правомірними.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке.

Ухвалою суду від 26 березня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 до УПФ України в м. Тернополі про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії в частині зобовязання провести перерахунок пенсій за період з 01 січня 2014 року по 26 травня 2014 року включно залишено без розгляду.

Позивач є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, інвалідом 2 групи, внаслідок захворювання, повязаного з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, що стверджується фотокопією посвідчення серії А № 124681 від 27 грудня 2001 року та вкладкою до посвідчення № 695050 с.

Відповідно до довідки № 21708/04 від 17 листопада 2014 року, виданої УПФ України в м. Тернополі, ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності, яка настала в результаті ліквідації наслідками Чорнобильської катастрофи і її розмір становить 2'419,95 грн.

14 листопада 2014 року позивач звертався до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, однак листом УПФ в м. Тернополі від 20 листопада 2014 року № 3/03, йому було відмовлено в проведенні такого перерахунку з посиланням на те, що відповідач вважає, що вказані виплати нараховується та проводяться ОСОБА_1 згідно з вимогами чинного пенсійного законодавства.

В силу вимог ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон № 796-ХІІ визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює порядок визначення категорій зон радіоактивного забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 49 вказаного Закону передбачено, що пенсії особам, віднесеним до 1 категорії, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії, б) додаткової пенсії за шкоду, завдану здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

В редакцій Закону № 796-ХІІ від 09 липня 2007 року було передбачено, що:

· відповідно до вимог ст. 50, інвалідам ІІ групи, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком;

· відповідно до вимого ст. 54, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28 грудня 2007 року були внесені зміни до Закону № 796-ХІІ відповідно до яких:

· статтею 50 визначено, слід визначити, що інвалідам ІІ групи, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

· статтею 54 встановлено, слід визначити, що всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Такі зміни визнано неконституційними відповідно до Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року «У справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65 розділу I, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу II, пункту 3 розділу III Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 67 розділу I, пунктів 1 - 4, 6 - 22, 24 - 100 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Згідно в вимогами ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отож, на момент виникнення спірних правовідносин (27 травня 2014 року), статті 50 та 54 діяли у редакції Закону № 796-ХІІ від 09 липня 2007 року.

Законом України «Про Державний Бюджет України на 2012 рік», встановлено, що у 2012 році норми і положення, зокрема, ст.ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

На виконання цієї норми закону, постановою КМУ № 1210 від 23 листопада 2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затверджений Порядок обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 4 цього Порядку (в редакції котра діяла на момент виникнення спірних правовідносин, тобто від 23 листопада 2011 року) встановлено, що у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років.

Пунктом 13 Порядку встановлено, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, інвалідам ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії виплачується в розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, на даний час існують два чинних нормативно-правових акти, якими по різному визначено розмір пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 63 Закону № 796-ХІІ передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно Закону України від 31 липня 2014 № 1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (далі закон № 1622-VII) норми і положення ст.ст. 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінету Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Статтею 2 цього закону передбачено, що він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Офіційно та найшвидше він був опублікований 02 серпня 2014 року у № 146газети «Голос України». Тобто закон № 1622-VII набрав чинності 03 серпня 2014 року.

Таким чином, починаючи з 01 січня 2014 року до 02 серпня 2014 року включно, були чинними та підлягають застосуванню: ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідно до якої державна пенсія для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою по 2 групі інвалідності не може бути нижчою 8 - ми мінімальних пенсій за віком та ст. 50 цього Закону України, в редакції, відповідно до якої інвалідам 2 групи, віднесеним до категорії 1 потерпілих від Чорнобильської катастрофи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Зі змісту вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України вбачається, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 4 ст. 9 КАС України визначено, що, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій позивачеві з 27 травня 2014 року застосуванню підлягає не постанова КМУ № 1210 від 23 листопада 2011 року, а норми ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» затверджено нові розміри соціальних стандартів. Так, мінімальний розмір пенсій, призначених відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визначається виходячи із розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня 2014 року - 949 грн., з 01 липня 2014 року - 974 грн., з 01 жовтня 2014 року - 1014 грн.

Виходячи із розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, провадиться перерахунок, зокрема, - додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та компенсаційної виплати за втрату годувальника відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (ст. 50); - мінімальних розмірів пенсії по інвалідності внаслідок аварії на ЧАЕС, призначених відповідно до ст. 54 вказаного Закону.

Враховуючи наведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що відповідачем, починаючи з 27 травня 2014 року до 02 серпня 2014 року включно, було порушено права позивача на перерахунок та виплату державної пенсії у розмірі, не нижчому восьми мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, які підлягають захисту шляхом визнання дій ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Тернополі неправомірними та зобов'язання відповідача провести перерахунок призначеної позивачу державної (основної) пенсії з врахуванням вимог ч. 4 ст. 54, ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії за шкоду спричинену здоровю, установивши її розмір 75 % мінімальної пенсії за віком з урахуванням вимог ст. 50, ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 11, 18, 71, 72, 183-2 КАС України, ст.ст. 22, 64, ч.2 ст. 152 Конституції України, ст.ст. 49, 50, ч.4 ст. 54, ст. 55, ч. 3 ст. 67, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Тернополі в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щомісячних державної та додаткової пенсій відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 ч. 4 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат.

Зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Тернополі здійснити ОСОБА_1, починаючи з 27 травня 2014 року до 15 серпня 2014 року включно, перерахунок та виплату щомісячної державної пенсії по інвалідності, як інваліду 2-ї групи, в розмірі не нижче 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст.ст. 54 ч. 4 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням вже проведених виплат.

Зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Тернополі ОСОБА_1 здійснити, починаючи з 27 травня 2014 року до 15 серпня 2014 року включно, перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як інваліду 2-ї групи, в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Роз'яснити відповідачу його обов'язок виконати постанову негайно відповідно до вимог ст. 256 КАС України, у межах суми стягнення за один місяць.

На винесенену постанову може бути подана скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом 10 діб.

Головуючий суддяОСОБА_3