Справа № 823/2763/14
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року справа № 823/2763/14

11 год. 00 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гараня С.М.,

при секретарі Цаплі І.Ю.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Синельника Ю.Д. за договором про надання правової допомоги,

представника відповідачів Черкаської облдержадміністрації та Департаменту соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації Кайдаш Т.М. - за довіреностями,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської обласної державної адміністрації, департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду з позовом звернувся ОСОБА_1 , в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення комісії Черкаської обласної державної адміністрації з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 26.09.2013 р. (протокол № 7), в частині позбавлення останнього статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-А категорії.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що рішенням комісії Черкаської обласної державної адміністрації з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 26.09.2013 р. він був позбавлений статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в зв`язку з невідповідністю наданих документів. Вказане рішення позивач вважає протиправним, оскільки відповідний статус ним був отриманий на законних підставах, на підставі довідки від 30.01.1992 р. № 322, яка підтверджувала його участь в ліквідації наслідків аварії. Тобто, на думу позивача, його можна було позбавити статусу ліквідатора лише у випадку, якщо б було встановлено, що довідка № 322 містить неправдиві відомості. Натомість, комісія Черкаської ОДА приймаючи оскаржуване рішення жодним чином не спростувала факт участі ОСОБА_1 в ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, а також не довела, що довідка № 322 містить неправдиві відомості, в зв`язку з чим прийняла завідомо неправомірне рішення, яке підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позовної заяви підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідачів проти позову ОСОБА_1 заперечувала повністю з підстав викладених у запереченні та просила суд залишити його без задоволення, наголосивши, що у липні 2012 року на адресу департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА надійшов лист від Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області щодо порушення кримінальної справи Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області по факту підроблення ОСОБА_1 , 1961 р.н. посвідчення про відрядження до м. Чорнобиля, терміном з 02.05.1986 р. по 04.05.1986 р. На підставі вищевказаного листа, на засіданні комісії було розглянуто справу ОСОБА_1 та рекомендовано надати копію особового рахунку про нарахування заробітної плати за травень 1986 року та копію трудової книжки позивача. В подальшому, на підставі матеріалів архівної справи та документів доданих комісією Черкаської ОДА з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, рішенням від 26.09.2013 р., оформленого протоколом № 7, ОСОБА_1 правомірно та на законних підставах було позбавлено статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в зв`язку з невідповідністю наданих документів.

З огляду на вказані обставини, представник відповідачів просила відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 повністю.

Заслухавши пояснення позивача, а також представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що в 1986 році позивач працював водієм вантажного автомобіля в спеціалізованому автотранспортному підприємстві Київського головного територіального управління Держпостачу УРСР, яке базувалося в м. Смілі.

У травні 1986 року ОСОБА_1 терміном на 3 дні був відряджений до м. Чорнобиля, що дало можливість останньому, в подальшому, набути статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (на підставі довідки спеціалізованого автотранспортного підприємства Київського головного територіального управління Держпостачу УРСР від 30.01.1992 р. № 322 про підвищену оплату праці в зоні відчуження).

У липні 2012 року на адресу Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської ОДА надійшов лист від Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області в якому повідомлялось, що 15.06.2012 р. СВ Смілянського МРВ УМВС України в Черкаській області порушено кримінальну справу № за ознаками складу злочину передбаченого ч.1 ст.358 КК України, по факту підроблення ОСОБА_1 , 1961р.н. посвідчення про відрядження до м. Чорнобиля, терміном з 02.05.1986 р. по 04.05.1986 р. (а.с.36-37).

На підставі вищевказаного листа, комісією Черкаської ОДА з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи було розглянуто справу ОСОБА_1 та рішенням від 25.10.2012 р. (протокол № 7) рекомендовано надати копію особового рахунку про нарахування заробітної плати за травень 1986 року та копію трудової книжки позивача (а.с.29).

В подальшому, 26.09.2013 р. (протокол № 7) комісія Черкаської ОДА з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи прийняла рішення про позбавлення ОСОБА_1 жителя смілянського району, 1961р.н. статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-А категорії, в зв`язку з невідповідністю наданих документів (а.с.5).

Вважаючи, що комісія Черкаської ОДА приймаючи оскаржуване рішення жодним чином не спростувала факт участі ОСОБА_1 в ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, а також не довела, що довідка № 322 містить неправдиві відомості, в зв`язку з чим прийняла завідомо неправомірне рішення, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів, зі сторони суб`єкта владних повноважень.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Законом, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (надалі Закон № 796-ХІІ).

Статтею 9 Закону № 796-XII визначено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є, зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.

Відповідно до ст. 10 Закону № 796-ХІІ, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Частиною 1 ст. 15 Закону № 796-ХІІ передбачені підстави для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а саме: період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи врегульовані «Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 р. № 51 (надалі Порядок).

Пунктом 10 вищевказаного Порядку передбачено, що посвідчення видаються: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів:

а) посвідчення про відрядження в зону відчуження;

б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження;

в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування (ч.4 ст. 15 Закону № 796-ХІІ).

В судовому засіданні позивач наголосив, а представник відповідачів не заперечив, що статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС був отриманий ОСОБА_1 на підставі довідки спеціалізованого автотранспортного підприємства Київського головного територіального управління Держпостачу УРСР від 30.01.1992 р. № 322 про підвищену оплату праці в зоні відчуження.

При дослідженні копії вищевказаної довідки, яка міститься в матеріалах справи, суд встановив, що у травні 1986 року ОСОБА_1 перебував у службовому відряджені в м. Чорнобиль де протягом 3-х днів брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за що отримав заробітну плату в 4 кратному розмірі, в сумі 160 крб. 46 коп. (а.с.7).

Достовірність змісту зазначеної довідки у суду не викликає сумнівів, оскільки саме на підставі неї ОСОБА_1 первинно отримав статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, більш того, справжність даної довідки підтверджено Головним управлінням праці та соціального захисту населення Черкаської ОДА в листі від 06.12.2011 р. (а.с.8) адресованого на ім`я ОСОБА_1 . Вказаним листом суб`єкт владних повноважень повідомив позивача, що ним було отримано саме завірену ксерокопію довідки спеціалізованого автотранспортного підприємства від 30.01.1992 р. № 322, на підставі якої останньому було надано відповідний статус.

Таким чином, проаналізувавши норми чинного законодавства та врахувавши встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що статус ОСОБА_1 , як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС підтверджено належними та допустимими доказами у справі, а тому у відповідності до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач дійсно постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Оскільки, комісія не змогла спростувати факт участі ОСОБА_1 в ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, а також не довела, що довідка № 322 містить неправдиві відомості, то на думку суду рішення комісії Черкаської ОДА з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оформлене протоколом № 7 від 26.09.2013 р. про позбавлення ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-А категорії, є безпідставним та таким, що прийняте без врахування належних на те доказів.

Твердження представника відповідачів, що ОСОБА_1 не брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки вироком у кримінальній справі № 2315/4841/2012 встановлено, що позивач з метою подальшого використання виготовив оригінал посвідчення про відрядження до м. Чорнобиль, терміном з 2 по 4 травня 1986 року судом до уваги не беруться, оскільки положеннями вищевказаних нормативно-правових актів передбачено, що для встановлення відповідного статусу, суб`єктом владних повноважень може використовуватись не конкретний документ, а один із перелічених документів, або декілька документів в їх сукупності.

Тобто, факт виготовлення позивачем оригіналу посвідчення про відрядження до м. Чорнобиль жодним чином не впливає на існування довідки спеціалізованого автотранспортного підприємства Київського головного територіального управління Держпостачу УРСР від 30.01.1992 р. № 322 про підвищену оплату праці в зоні відчуження, на підставі якої і був встановлений ОСОБА_1 відповідний статус.

Представником відповідачів не надано жодного доказу, як то рішення суду, що набрало законної сили, яким би було встановлено, що довідка від 30.01.1992 р. № 322 дійсно містить неправдиві відомості.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. Органів місцевого самоврядування" їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідачі, як суб`єкти владних повноважень не довели суду правомірність своїх дій, а тому суд вважає, що дії та рішення відповідачів суперечать вимогам ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши докази по справі, об`єктивно оцінивши їх, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до Черкаської обласної державної адміністрації, департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись статтями 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Черкаської облдержадміністрації з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оформлене протоколом № 7 від 26.09.2013 р. про позбавлення ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-А категорії.

Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 73 (сімдесят три) грн. 10 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги яка подається до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя С.М. Гарань

постанова складена в повному обсязі 30.04.2015 р.