Справа № 2а-5522/10/0617
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2011-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"27" травня 2011 р. Справа № 2а-5522/10/0617

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Житомирі ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "15" жовтня 2010 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації, ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 11.10.2010р. звернулася з адміністративним позовом до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації та ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 15.10.2010р. позов задоволено: визнано неправомірними дії ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Овруцькому районі щодо невиплати в повному обсязі підвищення до пенсії, передбачене ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.04.2010р. по 30.09.2010р. Зобов"язано управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі провести донарахування та виплату позивачці підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, за цей період в розмірі, визначеному ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Овруцькому районі подало апеляційну скаргу, в якій просило апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі. В своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необєктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що фінансування зазначених витрат проводиться виключно за рахунок державного бюджету відповідними розпорядниками бюджетних коштів, а Пенсійний фонд України на включається до Державного бюджету України, тому стягнення даних грошових витрат з управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі є незаконним.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадови і службові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, що позивачка є пенсіонеркою, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991р. віднесено до зоні гарантованого добровільного відселення, а також є потерпілою від аварії на ЧАЄС 3-ї категорії, що підтверджується відповідними доказами (4,5,6).

ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Овруцькому районі виплачувало позивачу доплату до пенсії згідно зі ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 10,50 грн., сума якої, на думку позивачки, є значно нижчою, ніж це передбачено ст. 39 вищезазначеного Закону у зв"язку з чим і звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлено, що громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

- у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати;

- у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати;

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати.

У спірний період законодавець не вносив до наведених норм Закону змін, якими б установлювались інші, крім мінімальної заробітної плати, критерії нарахування зазначених виплат або обмежувався розмір останніх.

Таким чином, вихідним критерієм нарахування спірних сум виплат виступала мінімальна заробітна плата, розмір якої в зазначений позивачем період змінювався законодавцем.

Розмір мінімальної заробітної плати встановлювався спеціальним законом або законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Зміст зазначених законів свідчить про відсутність будь-яких обмежень щодо можливостей застосування цього розміру для реалізації положень статті 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств та відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов"язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

При цьому, визначаючи базову величину, з якої розраховується сума допомоги згідно зі ст. 39 Закону, відповідачу слід керуватися розміром мінімальної заробітної плати, а не сумою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року №836.

Виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору в частині того, яка сума підлягає стягненню з відповідача за визначений позивачкою період, застосуванню підлягають саме статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Тому позивач, відповідно до ст.39 Закону, як непрацюючий пенсіонер, має право отримувати доплату до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду" на органи Пенсійного фонду України покладено обов"язок щодо виплати пенсій та доплат до пенсій, які передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, обов"язок проводити нарахування та виплату пенсіонерам сум, передбачених ч.2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відноситься до відання органів Пенсійного фонду України, а отже відповідач по справі є належним.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду 1-ї інстанції в застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ч.10 ст.183-2, ст.ст. 197, 198, 200, 205, 254 КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "15" жовтня 2010 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано пр.:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 с.Кирдани,Овруцький район, Житомирська область,11100

3- відповідачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області вул.Леніна, 12,м.Овруч,Овруцький район, Житомирська область,11100

3- відповідачу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації вул.Леніна, 17,м.Овруч,Овруцький район, Житомирська область,11101