Справа № 826/65/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 квітня 2015 року № 826/65/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Огурцова О.П., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Кам'янському районі

до Відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління

юстиції у місті Києві

третя особа Казенне підприємство "Кіровгеологія"

про визнання дій неправомірними та скасування постанов про повернення

виконавчого документу стягувачеві ВП № 39480661 від 04.12.2014 та

ВП №43450792 від 04.12.2014

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Кам'янському районі звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві про визнання дій неправомірними та скасування постанов про повернення виконавчого документу стягувачеві ВП № 39480661 від 04.12.2014 та ВП №43450792 від 04.12.2014.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.01.2015 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк Управління Пенсійного фонду України в Кам'янському районі усунуло недоліки позовної заяви та визначило, що Казенне підприємство "Кіровгеологія", має виступати третьою особою по справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем було здійснено в примусовому порядку списання коштів в сумі 179 998,00 грн. з рахунків боржника та розподілено їх в порядку черговості між стягувачами щодо заборгованості з заробітної плати, у той час, як відповідно до пункту 3 частини першої статті 44 Закону України "Про виконавче провадження" у третю чергу одночасно з задоволенням вимог працівників, які пов'язані з трудовими правовідносинами має здійснюватись задоволення зобов'язання за єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Також позивач зазначив про те, що тимчасова відсутність коштів на рахунках Казенного підприємства "Кіровгеологія" після списання з них коштів, не є підставою для списання цих коштів.

У судове засідання 17.03.2015 представник позивача не прибув, через канцелярію суду 26.03.2015 надійшло клопотання в якому він просив суд розглядати справу без його участі.

Представник відповідача у судове засідання 17.03.2014 не прибув, заперечень на адміністративний позов та матеріалів виконавчих проваджень № 39480661 та №43450792 суду не надав, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У судове засідання 17.03.2015 представник третьої особи не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до частини першої статті 41 та частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось та суд, ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача , суд, -

В С Т А Н О В И В:

04.12.2014 державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві прийнято постанови ВП № 39480661 при примусовому виконанні виконавчого листа № 826/5388/13-а виданого 02.08.2013 Окружним адміністративним судом міста Києва про стягнення з КП "Кіровгеологія" на користь УПФУ у Кам'янському р-ні Черкаської обл. суми у розмірі 101189,36 грн. та ВП № 43450792 при примусовому виконанні виконавчого листа № 826/12004/13-а виданого 16.01.2014 Окружним адміністративним судом міста Києва про стягнення з Казенного підприємства "Кіровгеологія" на корить УПФУ у Кам'янському р-ні Черкаської обл. суми в розмірі 69340,96 грн., про повернення виконавчого документа стягувачеві, якими виконавчі листи повернуто стягувачеві.

В зазначених поставах вказано наступне: "В ході проведення виконавчих дій з примусового виконання зведеного виконавчого провадження майна належного боржнику і на яке можливо звернути стягнення не виявлено, (згідно Закон) України «Про перелік об'єктів державної власності, що не підлягають приватизації» від 07.07.1999 № 847-XIV, майно боржника об'єктом державної власності, що не підлягає приватизації. Відповідно до пп. «и» п. 2ст. 7 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» від 21.09.2006 № 185-V, лише Фондом державного майна України, як суб'єкт управління об'єктами державної власності (ст. 4 Закон) має дозвіл (погодження) на відчуження державного майна державних підприємств у випадках встановлених законодавством.)

Постанова державного виконавця накладено арешти на кошти боржника та його відокремлені підрозділи. З рахунків боржника в примусовому порядку списано кошти які згідно Закону України «Про виконавче провадження» розприділено в порядку черговості та перераховано на користь стягувачів. В подальших у встановлено, що кошти на рахунках боржника - відсутні.

Ураховуючи викладене, керуючись п.2 ч. 1 ст.47, статтею 50 Закону України "Про виконавче провадження",".

17.12.2014 головним спеціалістом - юрисконсультом УПФУ в Кам'янському районі та державним виконавцем відділу ДВС Печерського РУЮ у м. Києві складено акт ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, в якому зазначено про те, що у відділі на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 4262622 до складу якого входить 168 виконавчих проваджень боржником за якими виступає КП "Кіровгеологія" на загальну суму 2 729 010,29 грн. з яких 74 виконавчі провадження - заборгованість по заробітній платі, 05.08.2014, 12.09.2014, 03.10.2014 державним виконавцем направлено платіжні вимоги про списання коштів на адресу фінансових установ та 29.10.2014 на депозитний рахунок відділу надійшли кошти у розмірі 179998,00 грн., які було перераховано на погашення заборгованості по заробітній платі. Також в зазначену акті вказано про те, що на підставі пункту 2 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Управління Пенсійного фонду України в Кам'янському районі не погоджуючись з діями державного виконавця щодо непропорційного розподілу коштів між стягувачами та вважаючи постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві ВП № 39480661 від 04.12.2014 та ВП №43450792 від 04.12.2014 такими, що підлягають скасуванню звернулось з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із частинами першою та другою статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Частиною першою статті 33 зазначеного Закону встановлено, що у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Пунктом 3 частини першої та частиною другою статті 44 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо сума, стягнута з боржника, недостатня для задоволення всіх вимог за виконавчими документами, вона розподіляється державним виконавцем між стягувачами в порядку черговості, встановленому цією статтею у третю чергу задовольняються вимоги працівників, пов'язані з трудовими правовідносинами та зобов'язання за єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги. У разі якщо стягнута сума недостатня для задоволення в повному обсязі усіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми. Вимоги стягувачів щодо виплати заборгованості із заробітної плати задовольняються в порядку надходження виконавчих документів. Стягнута з боржника сума розподіляється між стягувачами згідно з виконавчими документами, за якими відкрито виконавчі провадження на день зарахування стягнутої суми на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Отже, державний виконавець у разі якщо сума, стягнута з боржника, недостатня для задоволення всіх вимог за виконавчими документами розподіляє її між стягувачами в порядку черговості, та у випадку якщо стягнута сума недостатня для задоволення в повному обсязі усіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми. При цьому у третю чергу одночасно задовольняються вимоги працівників, пов'язані з трудовими правовідносинами та зобов'язання за єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до акту ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження від 17.12.2014, копія якого наявна в матеріалах справи, виконавчі провадження № 39480661 з примусовому виконанні виконавчого листа № 826/5388/13-а виданого 02.08.2013 Окружним адміністративним судом міста Києва про стягнення з КП "Кіровгеологія" на користь УПФУ у Кам'янському р-ні Черкаської обл. суму у розмірі 101189,36 грн. та № 43450792 з примусового виконання виконавчого листа № 826/12004/13-а виданого 16.01.2014 Окружним адміністративним судом міста Києва про стягнення з Казенного підприємства "Кіровгеологія" на корить УПФУ у Кам'янському р-ні Черкаської обл. суми в розмірі 69340,96 грн. були об'єднані у зведене виконавче провадження № 42616221 до складу якого входить 168 виконавчих проваджень.

Також відповідно до зазначеного акта 29.10.2014 на депозитний рахунок відповідача надійшли кошти у розмірі 179998,00 грн., які було перераховано на погашення заборгованості по заробітній платі.

Позивачем в позовній заяві зазначено про те, що кошти на погашення зобов'язань за єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, які було стягнуто з відповідача відповідно до виконавчих листів за якими відкрито виконавчі провадження №39480661 та №43450792 йому перераховано не було.

Відповідачем доказів на спростування зазначеного факту, як і заперечень на адміністративний позов суду надано не було.

Таким чином відповідачем після отримання на депозитний рахунок грошових коштів їх було перераховано виключно на погашення заборгованості по заробітній платі, у той час як відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 44 Закону України "Про виконавче провадження" задоволення вимог працівників, пов'язаних з трудовими правовідносинами здійснюється у третю чергу одночасно з погашень зобов'язань за єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, кошти на погашення якого спрямовані не були.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що позовна вимога щодо визнання протиправними та такими, що порушують статтю 44 Закону України "Про виконавче провадження" дій відповідач щодо непропорційного розподілу коштів між стягувачами за виконавчими документами зведеного виконавчого провадження відносно боржника КП "Кіровгеологія" є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Пунктом 1 частини першої статті 47 зазначеного Закону встановлено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення.

Пленум Вищого адміністративного суду України у своїй постанові №5 від 21.05.2012 "Про внесення доповнення до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" зауважив, що виконавці мають право повертати виконавчі документи щодо виконання рішень адміністративних судів про стягнення з пенсійних органів та суб'єктів владних повноважень відповідних виплат лише у разі здійснення державним виконавцем усіх можливих дій, спрямованих на виконання рішення.

Статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, яка узгоджується із статтею 36 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із поданням про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Відповідач доказів на підтвердження факту звернення із поданням про відстрочку виконання рішення у зв'язку з відсутністю у боржника коштів для його виконання до суду надано не було та в акті ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження від 17.12.2014 про наявність відповідного факту не зазначено.

Таким чином, відповідачем не були виконані усі дії, що передбачені законом та передують винесенню постанови про повернення виконавчого провадження.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною п'ятою статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України i є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб i підлягає виконанню на всій території України.

При цьому суд звертає увагу на те, що відсутність коштів на виконання рішення суду, не є підставою для повернення виконавчого листа на підставі наступного.

Відповідно до частини другої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 74 рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» зазначив, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу.

Крім того, Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Жовнер проти України» (рішення від 29.06.2004) наголосив, що державний орган не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням.

Виконання рішення щодо боржника є обов'язком держави (рішення Європейського суду з прав людини від 13.07.2006 ; справа «Васильєв проти України»).

В той же час, статтею 6 Конвенції передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року, пункт 68).

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 03.03.2015 у справі № К/800/2346/13.

Постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві ВП № 39480661 від 04.12.2014 та ВП №43450792 від 04.12.2014, які було прийнято на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", як на обставину, яка зумовлює повернення виконавчого документу стягувачеві міститься посилання на те, що з рахунків боржника в примусовому порядку списано кошти які згідно Закону України «Про виконавче провадження» розподілено в порядку черговості та перераховано на користь стягувачів, однак В подальших у встановлено, що кошти на рахунках боржника - відсутні.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанов про повернення виконавчого документу стягувачеві ВП № 39480661 від 04.12.2014 та ВП №43450792 від 04.12.2014

З урахуванням наведеного, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов - задовольнити повністю.

2. Визнати дії головного державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Коблоша О.Й. щодо непропорційного розподілу коштів між стягувачами за виконавчими документами зведеного виконавчого провадження відносно боржника Казенного підприємства "Кіровгеологія" неправомірними та такими, що порушують вимоги статті 44 Закону України "Про виконавче провадження".

3.Скасувати постанови головного державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Коблоша О.Й. про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 39480661 від 04.12.2014 та ВП №43450792 від 04.12.2014.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов