Справа № 2а-4477/11
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2011-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"12" вересня 2011 р. Справа № 2а-4477/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Коростенському районі Житомирської області на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "30" березня 2011 р. у справі № 2а-4477/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Коростенському районі Житомирської області, ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Коростенської райдержадміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2010р. позивач звернувся до суду з позовом про визнання дій відповідачів протиправними та стягнення з ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Коростенському районі Житомирської області та з ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Коростенської райдержадміністрації невиплачених коштів, передбачених приписами ст.ст.37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 01.03.2007р. по 28.02.2010р.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11.03.2011р. позов за період з 01.03.2007р. по 01.05.2009р. залишено без розгляду.

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 березня 2011 року позовні вимоги задоволено.

Визнано неправомірними дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Коростенської райдержадміністрації, ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Коростенському районі Житомирської області щодо виплати ОСОБА_3 в неповному обсязі коштів, передбачених ст.37,39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобовязано ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Коростенської райдержадміністрації здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_3 доплату у розмірах, визначених ст.37 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 01.05.2009р. по 28.02.2010р. з урахуванням виплачених коштів за вказаний період.

Зобовязано ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Коростенському районі Житомирської області здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_3 пенсію у розмірах визначених ст.39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 01.05.2009р. по 28.02.2010р. з урахуванням виплачених сум за вказаний період .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Коростенському районі Житомирської області, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить постанову скасувати та відмовити у задоволенні позову. Зокрема, апелянт зазначив, що суд не врахував, що кошти виплачувалися відповідно до постанов Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996р., №1 від 03.01.2002р.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач, є пенсіонером та перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Коростенському районі Житомирської області, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991р. віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю, а також є потерпілим від аварії на ЧАЄС 4-ї категорії, що підтверджується відповідними доказами наявними в матеріалах справи.

Відповідач - ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Коростенському районі Житомирської області виплачував позивачу доплату до пенсії, як особі, що проживає у зоні гарантованого добровільного відселення в розмірі 5,20 грн., сума якої, на думку останнього, є значно нижчою, ніж це передбачено ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв"язку з чим позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме: зобов"язав скаржника нарахувати та виплатити ОСОБА_3 кошти, передбачені ст. 39 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.05.2009р. по 28.02.2010р.

Оцінюючи таку правову позицію першої інстанції, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають у зоні посиленого радіоекологічного контролю, підвищуються у розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств та відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов"язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

При цьому, визначаючи базову величину, з якої розраховується сума допомоги згідно зі ст. 39 Закону, відповідачу слід керуватися розміром мінімальної заробітної плати, а не сумою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року №836.

Виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору в частині того, яка сума підлягає стягненню з відповідача за визначений позивачкою період, застосуванню підлягають саме статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Тому позивач, відповідно до ст.39 Закону, як непрацюючий пенсіонер, має право отримувати доплату до пенсії у розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду" на органи Пенсійного фонду України покладено обов"язок щодо виплати пенсій та доплат до пенсій, які передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, обов"язок проводити нарахування та виплату пенсіонерам сум, передбачених ч.2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відноситься до відання органів Пенсійного фонду України, а отже відповідач по справі є належним.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду 1-ї інстанції в застосуванні норм матеріального та процесуального права.

При цьому, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з того, що вимоги про стягнення з відповідача доплати до пенсії у визначеній позивачем грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були їй нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому надані такі повноваження.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ч.10 ст.183-2, ст.ст. 197,198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Коростенському районі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "30" березня 2011 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: І.Ф.Бондарчук

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул.Жовтнева, 10,с.Дружбівка,Коростенський район, Житомирська область,11500

3- відповідачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Коростенському районі Житомирської області вул.Грушевського,16,Коростень,Коростенський район, Житомирська область,11501

4- ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Коростенської райдержадміністрації 11500 Житомирська область, м.Коростень, вул. Франко,5