Справа № 805/342/15-а
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Троянова О.В.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року справа №805/342/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Сіваченка І.В.,

суддів Чебанова О.О., Сухарька М.Г.,

секретар судового засідання Куленко О.Д.

за участі представника позивача Шахрай Л.А.

представника відповідача Назаренка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного Управління Міндоходів в Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року у справі № 805/342/15-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж-Гарант" до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного Управління Міндоходів в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання дій протиправними, скасування податкового повідомлення-рішення № від 13.09.2013 року,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Престиж-Гарант» звернулось до суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області (далі - Інспекція) про визнання протиправним та скасування наказу № 845 від 12.12.2014 року «Про проведення документальної невиїзної перевірки», визнання дій податкової протиправними щодо проведення невиїзної документальної позапланової перевірки, скасування податкового повідомлення-рішення № від 13.09.2013 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 6 250,00 грн.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає наступне. Наказ податкової № 845 від 12.12.2014 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки» прийнято безпідставно, враховуючи те, що від відповідача жодних письмових запитів для надання пояснень та їх документальних підтверджень в розумінні п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу (далі - ПК) України отримано не було, тобто, відповідачем не дотримано вимоги ст.78 ПК України, які є обов'язковими при прийняті наказу про проведення позапланової перевірки, таким чином і дії по складанню акту перевірки № 884/05-15-22-02-36453431 від 22.12.2014 року, який підтверджує на думку відповідача порушення позивачем вимог податкового законодавства, є протиправними. Під час проведення перевірки відповідачу надавалися всі первинні документи бухгалтерського обліку, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Грандпроєктбізнес», які містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою. Ствердження податкового органу, що ТОВ «Грандпроєктбізнес» не знаходиться за своїм місцезнаходженням, не відповідає дійсності, що також підтверджується відповідними документами. Тобто, на думку податкового органу, встановлені порушення, що відображені у висновках акту перевірки, а саме порушення п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.198.3 ст.198 ПК України, призвели до завищення позивачем суми податкового кредиту з ПДВ за липень 2014 року на суму 5 000 грн., що призвело до заниження суми ПДВ до сплати за відповідний період всього у сумі 5 000 грн. На підставі виявлених порушень було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення з визначенням позивачу зобов'язань у сумі 5 000,00 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції 1 250,00 грн., яке і просить скасувати.

Крім того, позивач звернув увагу суду, що відповідно до довідки №782/05-15-22-02-36453431 від 28.10.2014 року «Про результати проведення зустрічної звірки ТОВ «Престиж-Гарант» щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ТОВ «Грандпроєктбізнес», їх реальності та повноти відображення в обліку за липень 2014 року було підтверджено реальність здійснення вищезазначених господарських відносин, їх вид, обсяг, якість та розрахунки.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року у зазначеній справі адміністративний позов задоволено частково, а саме:

скасовано податкове повідомлення-рішення від 20.01.2015 року № Інспекції, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 5 000,00 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1 250,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Інспекція подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

На обґрунтування апеляційної скарги наведено, що необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 року за № 168/704. До перевірки, яку проводила Інспекція, не надано належним чином складених актів виконаних робіт, як підтвердження фактичного виконання послуг ТОВ «Грандпроєктбізнес». Інспекцією було направлено на адресу ТОВ «Грандпроєктбізнес» лист стосовно надання інформації та копій документів про фінансово-господарську діяльність за липень 2014 року - відповідь не отримано, також було здійснено вихід за юридичною адресою ТОВ «Грандпроєктбізнес», за результатами якого встановлено, що вказане підприємство та посадові особи за податковою адресою відсутні. Враховуючи наведене, встановлені порушення позивачем окремих норм ПК України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту з ПДВ за липень 2014 року на суму 5 000,00 грн., що призвело до заниження суми ПДВ до сплати за відповідний період всього у сумі 5 000,00 грн. За висновками акту перевірки прийнято податкове-повідомлення рішення, яким нараховано зобов'язання зі сплати ПДВ у сумі 5 000,00 грн. та нараховані фінансові санкції в сумі 1 250,00 грн.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечував представник позивача.

Перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Судом встановлено, що ТОВ «Престиж-Гарант» зареєстроване в якості юридичної особи Виконавчим комітетом Краматорської міської ради Донецької області 23.04.2009 року, включене до ЄДРПОУ за номером 36453431, позивач є платником податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію платника податку на додану вартість № 100298636 серія НБ № 216423 від 20.08.2010 року. Знаходиться на обліку платників податків в Інспекції з 24.04.2009 року за № 475 (а.с.54-82).

Відповідач - Державна податкова інспекція у м. Краматорськ Головного управління Міндоходів у Донецькій області діє на підставі положення про Міністерство доходів і зборів України та керується ПК України.

Статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, порядок адміністрування податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю визначені ПК України.

Щодо законності проведення перевірки відповідачем суд вказує наступне.

Серед прав, наданих податковим органам, п. 78.1 ст. 78 ПК України, передбачено здійснення документальної позапланової перевірки платника податків. Про проведення документальної позапланової перевірки керівником органу державної податкової служби приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно з п. 79.1, 79.2 ст. 79 ПК України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом. Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Згідно ст. 86 ПК України результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами державної податкової служби, які проводили перевірку та платниками податків. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення невиїзної документальної перевірки. Тобто, податковий орган при відображені виявлених порушень у своєму службовому документі - акті, здійснює свої повноваження, передбачені ПК України.

29.08.2014 року за вих. 15325/10/05-15-22-02 на адресу керівника ТОВ «Престиж-Гарант» направлено лист щодо надання інформації та копії документів про фінансово-господарську діяльність підприємства щодо взаємовідносин з ТОВ «Грандпроєктбізнес» за липень 2014 року.

09.09.2014 року за вих. № 09-1/09-14 позивачем на ім'я начальника Інспекції надано інформацію, що запитувалась та підтверджуючі документи, в тому числі й оформлені акти виконаних робіт за договором.

В матеріалах справи наявний наказ Інспекції «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки» від 12.12.2014 року № 845 (а.с.11-13), який отримано особисто позивачем.

Як вбачається з матеріалів справи, Інспекцією проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Престиж-Гарант» з питань дотримання вимог податкового законодавства за липень 2014 року по господарських відносинах з платником податків ТОВ «Грандпроєктбізнес».

З 12.12.2014 року по 18.12.2014 року Інспекцією проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання податкового законодавства за липень 2014 року по взаємовідносинам з контрагентом позивача - ТОВ «Грандпроєктбізнес» та складено акт про результати перевірки від 22.12.2014 р. № 884/05-15-22-02-36453431 (а.с.14-20).

За результатами перевірки заступником керівника податкового органу 20.01.2015 року згідно із п.п.54.3.2 п.54.3 ст. 54 ПК України за порушення, передбачені п.п.14.1.81, п. 198.3 ст. 198 ПК України, прийняте податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 5 000,00 грн. та застосовані штрафні санкції в сумі 1 250,00 грн. (а.с.27).

В акті перевірки зазначено, що до Головного оперативного відділу Інспекції передано запит на встановлення реальності господарської операції проведеної ТОВ «Престиж-Гарант» з платником податків ТОВ «Грандпроєктбізнес» у липні року та інформації про наявність (відсутність) ознак фіктивності у вищенаведеного підприємства. До перевірки не надано належним чином складених актів виконаних робіт, як підтвердження фактичного виконання послуг ТОВ «Грандпроєктбізнес», виконання умов договорів підтверджується первинними документами та фіксується у бухгалтерському обліку підприємства. Відповідно до інформаційної бази АІС «Податковий блок» у ТОВ «Грандпроєктбізнес» кількість працівників становить 1 особа, основний від діяльності - установлення та монтаж машин і устаткування, в результаті виходу за місцезнаходженням підприємства встановлено відсутність вказаного підприємства за юридичною адресою, що підтверджується актом від 01.08.2014 р. До оперативного відділу Інспекції передано запит на встановлення місцезнаходження платника податків 04.08.2014 року, платнику податків ТОВ «Грандпроєктбізнес» направлено запит про надання інформації щодо взаємовідносин з ТОВ «Престиж-гарант» за липень 2014 року. До теперішнього часу інформація, що запитувалась на адресу Інспекції не надана. Тобто, податковий кредит ТОВ «Престиж-Гарант», який сформовано за липень 2014 року не підтверджується податковими зобов'язаннями постачальника ТОВ «Грандпроєктбізнес».

Крім того, відповідно вищезазначеного акту ТОВ «Грандпроєктбізнес» не має можливості фактичного здійснювати господарські операції через відсутність трудових ресурсів, тобто, надання правової інформаційно-консультаційної допомоги з питань, пов'язаних з діяльністю підприємства.

Згідно Акту виходу за податковою адресою ТОВ «Грандпроєктбізнес» від 01.08.2014 року № 312/05-15-22-03-34877332 зроблено висновок, що за податковою адресою м. Слов'янськ, вул. Свободи, 13 ні підприємство, ні його посадові особи не знаходяться, господарську діяльність не здійснюють.

Як вбачається з акту перевірки № 884/05-15-22-02-36453431 від 22.12.2014 р., позивач включив до суми податкового кредиту з податку на додану вартість суму 5000,00 грн. за договором про надання послуг від 01.02.2014 р. № 31, укладеним з ТОВ «Грандпроєктбізнес».

За результатами проведення перевірки встановлено порушення п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14, п. 198.3 ст. 198 ПК України, в результаті чого завищено податковий кредит та занижено податок на додану вартість.

12.01.2015 року позивачем на адресу відповідача направлено заперечення на акт перевірки.

16.01.2015 року позивачу надано відповідь на заперечення, за якими висновки акту залишені без змін.

Так, актом перевірки та під час розгляду справи судом, встановлено, що між ТОВ «Престиж-Гарант» та ТОВ «Грандпроєктбізнес» укладено договір про надання послуг від 01.02.2014 р. № 31, згідно з яким ТОВ «Грандпроєктбізнес» зобов'язується надавати юридичні послуги та інформаційно-консультаційну допомогу з юридичних питань, пов'язаних з діяльністю підприємства протягом року. Згідно п.2.1.4 вказаного договору, виконавець зобов'язується складати акт про надання послуг (а.с.28-31). В матеріалах справи в наявності акт здачі-прийняття робіт №2 від 02.07.2014 року на загальну вартість робіт (послуг) з ПДВ на 30 000,00 грн., акт здачі-прийняття робіт №3 від 09.07.2014 року на загальну вартість робіт (послуг) з ПДВ на 9 000,00 грн., акт здачі-прийняття робіт № 4 від 21.07.2014 року на загальну вартість робіт (послуг) з ПДВ на 4 000,00 грн. (а.с.32-34).

За вказаною угодою позивач включив до податкового кредиту податок на додану вартість за липень 2014 року на загальну суму 5 507,00 грн., згідно податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2014 р., яка прийнята податковим органом без зауважень.

ТОВ «Грандпроєктбізнес» зареєстровано у якості юридичної особи згідно витягу з ЄДРПОУ від 10.03.2015 року за кодом , яке на час формування витягу не знаходиться в процесі банкрутства та ліквідації. Крім того, судом досліджені копії установчих документів зазначеного товариства: статут ТОВ «Грандпроєктбізнес», де вказано місцезнаходження юридичної особи адресу м. Слов'янськ, вул. Свободи, буд. 13, виписка з ЄДРПОУ від 31.07.2014 р., де місцезнаходження юридичної особи вказано адресу м. Слов'янськ, вул. Свободи, буд. 13; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 19628772 від 27.03.2014 р. за адресою м. Слов'янськ, вул. Свободи, буд. 13, витяг з реєстру платників податку на додану вартість № 029, виданого Інспекцією. ТОВ «Грандпроєктбізнес» знаходиться на обліку платників податків у Інспекції з 13.02.2007 року за № 188. Також досліджено останню податкову звітність, надану підприємством за грудень 2014 року з податку на додану вартість, в якій податкова адреса вказана м. Слов'янськ, вул. Свободи, буд. 13.

Позивачем отримано податкову накладну від ТОВ «Грандпроєктбізнес» від 02.07.2014р. № 2 на загальну суму 30 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 5 000,00 грн. (а.с.35) позивач сформував податковий кредит та відобразив його у декларації за липень 2014 року.

Для здійснення оплати суми зобов'язань позивачем на адресу отримувача ТОВ «Грандпроєктбізнес» була сплачена платіжними дорученням №7 від 02.07.2014 року на суму 30 000,00 грн., №8 від 09.07.2014 року на суму 9 000,00 грн., №13 від 21.07.2014 року на суму 4 000,00 грн., які були сплачені на підставі Договору №31 про надання правової та інформаційно-консультаційної допомоги від 01.02.2014 року. Факт здійснення оплати також підтверджується випискою по особовим рахункам з 01.07.2014 р. по 31.07.2014 р., наданою АТ «Сбербанк Росії»(а.с.36-38, 83-87).

Також, в матеріалах справи знаходиться Довідка Інспекції від 28.10.2014 року за № 782/05-15-22-02-36453431 про результати проведення зустрічної звірки ТОВ «Престиж-Гарант» щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ТОВ «Грандпроєктбізнес» їх реальності та повноти відображення в обліку за липень 2014 року. Згідно зробленого у вказаній довідці висновку звіркою документально підтверджено реальність здійснення господарських відносин з ТОВ «Грандпроєктбізнес», їх вид, обсяг, якість та розрахунки (а.с.43-44).

Таким чином, дослідивши всі докази в їх сукупності, суд не приймає твердження відповідача щодо правомірності прийнятого податкового повідомлення рішення та виявлених порушень норм ПК України при виконанні позивачем умов договору про надання послуг.

З 01 січня 2011 року відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Згідно пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податків на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного(податкового) періоду.

Відповідно п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку).

У відповідності із п.198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно із п.198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 201.4 ст. 201 ПК України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця, а згідно з п. 201.6 ст. 201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Згідно п.11 підрозділу 2 розділу 20 «Перехідних положень» ПК України реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить: понад 10 тисяч гривень - з 1 січня 2012 року. Податкова накладна, в якій сума податку на додану вартість не перевищує 10 тисяч гривень, не підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних. Податкова накладна, виписана при здійсненні операцій з постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, з 1 січня 2012 року підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних не залежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Отже, формування податкового кредиту з ПДВ платником податків обумовлено фактичним здійсненням операцій з придбання товарів, робіт (послуг), для подальшого використання в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності платника податку, і реалізується за наявності в платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів та в обов'язковому порядку податкових накладних.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон № 996-XIV).

Відповідно до статті 1 Закону № 996-XIV, господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

Згідно зі статтею 3 цього ж Закону, метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Частина 2 даної статті передбачає, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 зазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Згідно п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, надані позивачем первинні документи є документами первинного бухгалтерського обліку та оформлені відповідно до вимог Закону № 996-XIV.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідальність за наслідками неналежного виконання контрагентом своїх обов'язків щодо несвоєчасного декларування податку на додану вартість не повинна бути покладена на добропорядних платників податку.

Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що встановлена податковим органом відсутність об'єктів оподаткування по операціях з придбання товарів (робіт, послуг) підприємствам - покупцям не може бути підставою для висновку про нереальність господарської операції. Відповідачем не надано жодних доказів, які свідчать про намір позивача при укладанні спірного договору діяти з метою уникнення оподаткування фінансово-господарських результатів виконання цього договору, незаконного привласнення податку на додану вартість, нарахованого в ціні продажу робіт (послуг), із завідомим усвідомленням неперерахування суми ПДВ до Державного бюджету України.

З урахуванням вищевикладеного, з огляду на реальний характер операцій з отримання послуг позивачем, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач мав право включати суму ПДВ, та суму вартості послуг по господарських операціях із ТОВ «Грандпроєктбізнес» до складу податкового кредиту та витрат відповідно. Безпідставність збільшення позивачу грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем обумовлює й безпідставність застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій за спірними податковим повідомленням-рішенням.

Суд також звертає увагу, що можлива відсутність необхідних умов для ведення господарської діяльності у контрагента позивача, а саме відсутність трудових ресурсів та незнаходження його за податковою адресою не може бути підставою для висновку про вчинення ТОВ «Престиж-Гарант» порушень норм ПК України та нереальності господарських операцій.

Натомість, позивачем надано достатній об'єм документів, на підставі яких можливо зробити висновок про зв'язок витрат по придбанню послуг за вказаним договором із його господарською діяльністю та фактичне використання отриманого товару у його власній господарській діяльності.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що відповідачем в судовому засіданні не доведено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято законно, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Тобто, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

В повному обсязі ухвалу виготовлено 29 квітня 2015 року.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного Управління Міндоходів в Донецькій області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року у справі № 805/342/15-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж-Гарант" до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного Управління Міндоходів в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання дій протиправними, скасування податкового повідомлення-рішення № від 13.09.2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: М.Г.Сухарьок

О.О.Чебанов