Справа № 703/6814/14-а
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 703/6814/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Манько М.В., Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
У Х В А Л А

Іменем України

22 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

при секретарі: Тищенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області на постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області (далі - Відповідач) у якому просив: зобов'язати Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області здійснити перерахунок та виплату суми одноразової грошової допомоги в розмірі, встановленому Постановою КМУ від 12 травня 2007 року № 707 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції» в редакції постанови КМУ № 386 від 22 квітня 2009 року з урахуванням надбавки в розмірі 100 відсотків.

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 лютого 2015 року зазначений адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши представника відповідача, що прибула у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 19.05.2014 наказом № 48 о/с-пр Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області позивач був звільнений у запас за п. 64 «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с.12).

28.05.2014 ОСОБА_2 встановлена ІІ група інвалідності, яка настала внаслідок проходження служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертної комісії від 30.05.2014 року серія 10 ААВ № 851854 (а.с.11).

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого від 29.04.2014 серія 10 ААА № 012357 вбачається, що у ОСОБА_2 ступінь втрати професійної працездатності у відсотках складає 75 % у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно з грошовим атестатом від 25.06.2014 № 14 ОСОБА_2 мав посадовий оклад в розмірі 922 грн., оклад за спеціальним званням в розмірі 130 грн. та вислугу років в розмірі 368 грн. 20 коп., всього - 1420 грн. 20 коп.

17.09.2014 позивачу було перераховано одноразову грошову допомогу в розмірі 51 127 грн. 20 коп.

Не погоджуючись із зазначеними діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що здійснюючи розрахунок одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 відповідач помилково керувався Указом Президента України від 04 жовтня 1996 року № 926/96 (із змінами) «Про умови грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ» та Указом Президента України від 18 грудня 2007 року № 1234/2007 (вступив в дію з 01 січня 2008 року).

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» від 23 червня 2005 року № 2713-IV на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ, а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

Згідно із ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ (в редакції чинній на момент спірних правовідносин) визначено, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Постановою КМУ від 12 травня 2007 року № 707 затверджено «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції» (далі по тексту - Порядок).

Підпунктом 2 п.1. Порядку визначено, що одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується у разі: установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися:

під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі:

- п'ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи;

- чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи;

- трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи;

- у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією;

Відповідно до п. 3 Порядку розмір грошової допомоги визначається відповідно до грошового забезпечення за останньою посадою, яку особа рядового або начальницького складу займала на день загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва), установлення інвалідності.

До грошового забезпечення, виходячи з якого здійснюється розрахунок грошової допомоги працівнику міліції, включається посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, відсоткова надбавка за вислугу років та щомісячна надбавка в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років) згідно із законодавством.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що визначення права особи на отримання одноразової грошової допомоги передбачене ст. 23 Закону України «Про міліцію» № 565-ХІІ делеговано саме Кабінету Міністрів України, яким визначено не тільки порядок проведення компенсаційних виплат, а й умови, за яких вони здійснюються.

Крім того, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції твердження представника відповідача, що щомісячна надбавка в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років) була скасована Указом Президента України від 18 грудня 2007 року № 1234/2007 «Про внесення змін до деяких указів Президента України», а тому вимоги позивача є безпідставними.

Постановою КМУ від 12 травня 2007 року № 707 внесено зміни Постановою КМУ від 22 квітня 2009 року № 386, пунктом другим якої внесено зміни у Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, відповідно до яких, до грошового забезпечення, виходячи з якого здійснюється розрахунок грошової допомоги працівнику міліції, включається посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, відсоткова надбавка за вислугу років та щомісячна надбавка в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років).

Таким чином, оскільки норми вказаних нормативних актів протирічать один одному, необхідно керуватися тим, що був прийнятий пізніше за часом, тобто, Постановою КМУ від 22 квітня 2009 року № 386, яка визначає склад грошового забезпечення, виходячи з якого здійснюється розрахунок одноразової грошової допомоги.

Постановою КМУ від 12 травня 2007 року № 707 безпосередньо не призначається щомісячна виплата цієї надбавки у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення, а застосовується вона лише як вид складової розміру визначення грошового забезпечення, з якого обраховується одноразова грошова допомога.

Отже, Кабінетом Міністрів України, як вищим органом виконавчої влади, визначено склад грошового забезпечення, з якого безпосередньо повинна бути обрахована сума одноразової грошової допомоги, а тому зменшення зазначеної допомоги ОСОБА_2 вдвічі, порушує права та законні інтереси останнього.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача банківської послуги в розмірі 511 грн. 27 коп. - 1% від перерахованої позивачу одноразової грошової допомоги, колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до абз. 3 п. 7 Порядку виплата грошової допомоги працівнику міліції, податкової міліції проводиться шляхом перерахування суми виплати на рахунок, відкритий заявником в установі банку, або через касу органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у разі його загибелі (смерті) членам його сім'ї, а в разі їх відсутності - його батькам та утриманцям.

Управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області під час перерахунку одноразову грошову допомогу в розмірі 51 127,20 грн. на рахунок ОСОБА_2, керувалось абз. 3 п. 7 Порядку, згідно із наданою позивачем довідкою про банківські реквізити на платіжну картку в ТВБВ 10023/0391 філії - Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк».

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області - залишити без задоволення, а постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

.

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Епель О.В.

Карпушова О.В.