Справа № 357/1150/15-а
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/1150/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Дмитренко А.М.,
Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до та Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області про перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області (далі - Відповідач) у якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення перерахунку пенсії та зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 01.01.2014 року.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справ матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої ст.. 183-2 КАС України.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно із ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нову постанову, якщо судом не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є потерпілим від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесений до 4 категорії, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с.9).

ОСОБА_2 звернувся до УПФУ у місті Білій Церкві Київської області про перерахунок пенсій відповідно до ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.01.2014 року.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні зазначеного адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не має право на перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі по тексту - Закон) починаючи з 01.01.2014 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 39 Закону пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, зокрема, у зоні посиленого радіоекологічного контролю, підвищується на одну мінімальну заробітну плату.

Відповідно до ст. 51 Закону додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорій 4 призначається у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком. Виплата зазначеної пенсії відповідно до ст. 53 Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Враховуючи вищевикладене позивач має право на одержання щомісячної додаткової пенсії 15 % мінімальної пенсії за віком, а розмір пенсії не може бути нижчим 1 мінімальна заробітна плата.

Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 5 частини другої статті 67-1 цього Кодексу), належать видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки, запобігання виникненню та ліквідації надзвичайних ситуацій та наслідків стихійного лиха.

Згідно абзацу 8 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Статтею 63 Закону передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Починаючи з 01.01.2014 року, Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 року в редакції Закону України від 06.07.2014 р. № 1534-18 не містить жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема статей 39 та 51 вказаного Закону.

Проте, Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 року в редакції Закону України від 03.08.2014 року № 1622-18, встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Колегія суддів вважає за необхідне зверти увагу, що вказана норма діє з 03 серпня 2014 року.

Таким чином, з 03.08.2014 року, розміри пенсій передбачених статтями 39 та 51 Закону обмежується вимогами Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 року в редакції Закону України від 03.08.2014 року.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на зазначене, колегія суддів прийшла до висновку, що, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій, позивачу з 29.07.2014 по 03.08.2014 року застосуванню підлягають норми статей 39 та 51 Закону, а не постанова Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 1210.

Проаналізувавши норми законодавства, суд апеляційної інстанції вважає, що в цій частині позовні вимоги - ОСОБА_2 за період з 29.07.2014 по 03.08.2014 року - підлягають задоволенню.

Проте, дослідивши в повному обсязі матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що позовні вимоги починаючи з 01.01.2014 не підлягають задоволенню входячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис «в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом» означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановле них на цей випадок законом.

У ч. 2 ст. 99 КАС України встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, що пов'язане зі специфікою правовідносин, а також має сприяти наданню доказів, підвищує їхню достовірність і тим самим сприяє встановленню істини у конкретній адміністративній справі.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до суду з даним позовом 29.01.2015р., подавши цей позов більш ніж через шість місяців з моменту порушення, на йошо думку, прав, свобод та законних інтересів, крім того, позивач не порушував питання про поновлення пропущеного строку та не надав суду доказів поважності причин пропуску строку, а тому в цій частині позовні вимоги необхідно залишити без розгляду.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати, а позовні вимоги задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 183-2 КАС, Київський апеляційний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2015 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області про перерахунок пенсії, за період з 01.01.2014 року по 28.07.2014 року залишити без розгляду.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області про перерахунок пенсії - задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області щодо відмови в проведені перерахунку та виплати пенсій в розмірах, передбачених статтями 39 та 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - протиправними за період з 29.07.2014 року по 03.08.2014 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області здійснити нарахування, перерахунок та виплату пенсій ОСОБА_2 відповідно до статей 39 та 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 29.07.2014 року по 03.08.2014 року.

В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Епель О.В.

Карпушова О.В.