Справа № 2А/1711/2738/11
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2012-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Ковтунович М.І.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"03" липня 2012 р. Справа № 2А/1711/2738/11

Житомирський апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Євпак В.В.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від "09" грудня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

07 листопада 2011 року ОСОБА_3 звернувся до Кузнецовського міського суду Рівненської області із адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області (далі - УПСЗН) про зобовязання прийняти рішення про призначення, перерахунок і виплатити відповідно до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796 - ХІІ) допомогу на оздоровлення за період із 2011р., в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Одночасно просить позивач зобов'язати відповідача призначити, нарахувати та виплатити одноразову компенсацію як інваліду ІІ групи інвалідності, пов'язаної з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, в розмірі 45-ти мінімальних заробітних плат.

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 09 грудня 2011 року позов задоволено частково: зобовязано управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_3 як інваліду ІІ групи захворювання повязаного із Чорнобильською катастрофою, щорічної допомоги на оздоровлення на підставі ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період 2011 року у розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову в частині відмови в задоволенні позову та прийняти нову в цій частині, якою позов задовольнити повністю. В апеляційній скарзі позивач посилається на незаконність, необєктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Позивач просить розглядати справу за відсутності його представника.

Відповідач не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні: повноважного представника в засідання суду не направив, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

За таких підстав, з врахуванням приписів ч.4 ст.196 КАС України, п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд апеляційної скарги здійснюється судової колегією, в даному судовому засіданні, за відсутності позивача та представника відповідача та в порядку письмового провадження.

Дослідивши за матеріалами справи наведені у скаргах доводи та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг, виходячи з наступного.

Згідно копії посвідчення серії А №129813с вбачається, що ОСОБА_3 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорія 1. Згідно копії довідки МСЕК №0176475 ОСОБА_5 є інвалідом ІІ групи інвалідності, пов'язаної з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС.

Із листа відповідача від 24.10.2011р. №1/14-Б-294 слідує, що ОСОБА_3 щорічна допомога на оздоровлена не виплачена у зв'язку з відсутністю фінансування. У цьому ж листі відповідач зазначив, що ОСОБА_3 не має права на отримання одноразової компенсації учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки позивач не є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом.

Представник відповідача в судовому засіданні 09 грудня 2011 року зазначила, що дійсно ОСОБА_3 УПСЗН призначило та нарахувало за 2011р. щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 120 грн. згідно постанови КМ України №562 від 12.07.2005р. Виплата допомоги не проведена через відсутність коштів. Одноразова компенсація позивачу не призначалася, оскільки ОСОБА_3 не є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Частиною 4 ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щорічна допомога на оздоровлення виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Відповідач, нараховуючи позивачу допомогу у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та №562 від 12.07.2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати, діяв протиправно.

Згідно із ст.71 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, як: постраждали Чорнобильської катастрофи", дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів пре знесення змін до цього закону.

Частиною 4 ст.9 КАС України визначено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Вирішуючи спір в частині зобов'язання відповідача нарахувати і виплатити одноразову компенсацію як інваліду ІІ групи захворювання, пов'язаного із наслідками аварії на ЧАЕС колегія суддів керується нормою ч.1 ст.48 Закону № 796 -ХІІ, згідно якої передбачено виплату одноразової компенсації лише учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, однак він не має статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції в застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що Кузнецовський міський суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від "09" грудня 2011 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: ОСОБА_6

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1, 34400

3- відповідачу ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради майдан Незалежності 1,м.Кузнецовськ,Рівненська область,34400