Справа № 2а-13899/10/2070
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2015р. м. Київ К/9991/34214/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Зміївському районі Харківської області

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2011

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2011

у справі № 2а-13899/10/2070

за позовом Державної податкової інспекції у Зміївському районі Харківської області

до Державного підприємства «Благодатне»

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2011, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2011, позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Благодатне» заборгованість в сумі 368215,83 грн. У задоволенні решти позову відмовлено.

ДПІ у Зміївському районі Харківської області подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову повністю. Посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права: ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування» від 18.02.1997 № 77/97-ВР, п. 5.1, п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5, п.п. 15.1.1 п. 15.1 ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ, ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковий борг в сумі 676567,67 грн., вимоги про стягнення якого є предметом позову, виник у зв'язку з несплатою відповідачем заборгованості:

1) в сумі 368215,83 грн., в т.ч.:

податку на додану вартість в загальній сумі 55322,35 грн., визначеного за

податковими повідомленнями-рішеннями від 20.07.2009 № /0, від 22.10.2009 № /0, від 11.11.2009 № /0, від 20.01.2010 № /0, 02.09.2010 № /0; визначеного в деклараціях з податку на додану вартість від 14.07.2009 № 15129, від 19.08.2009 № 19304, від 16.12.2009 № 27866;

податку на прибуток в загальній сумі 157641,67 грн., визначеного за податковими повідомленнями-рішеннями від 27.03.2008 № 000302310/0, від 11.02.2009 № /0, від 11.02.2009 № /0, від 13.07.2009 № /0; визначеного за деклараціями з податку на прибуток від 11.08.2008 № 18740, 19.02.2009 № 35878, від 08.05.2009 № 10250, від 19.08.2009 № 18079, від 19.11.2009 № 5971, від 19.02.2010 № 33412;

податку з доходів найманих працівників в загальній сумі 1337,96 грн., визначеного за податковим повідомленням-рішенням від 27.03.2008 № ;

податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів в загальній сумі 6991 грн., визначеного в розрахунках від 27.02.2008 № 3585, від 27.02.2009 № 3755, від 18.02.2010 № 3246;

частини прибутку господарських організацій в загальній сумі 73820 грн., визначеної за податковими повідомленнями-рішеннями від 11.02.2009 № /0, від 13.07.2009 № /0; за розрахунком від 07.08.2008 № 18192;

збору за забруднення навколишнього природного середовища в загальній сумі 1336,1 грн., визначеного в розрахунках від 26.10.2007 № 25914, від 15.01.2008 № 32803, від 17.04.2008 № 7276, від 17.07.2008 № 15517, від 24.10.2008 № 25462, від 09.02.2009 № 35247, від 08.05.2009 № 10254, від 06.08.2009 № 18111, від 09.11.2009 № 25924, від 08.02.2010 № 32844, від 07.05.2010 № 9520, від 30.07.2010 № 16431; за податковим повідомленням-рішенням від 01.06.2010 № ;

фіксованого сільськогосподарського податку в загальній сумі 70951,67 грн., визначеного в розрахунках від 31.01.2008 № 1712, від 01.02.2010 № 2652; за податковими повідомленнями-рішеннями від 03.10.201, від 16.11.2007 № , від 10.01.2008 № , від 14.03.2008 № , від 21.05.2008 № , від 19.06.2008 № , від 26.08.2008 № , від 01.06.2010 № ;

2) в сумі 308351,84 грн., в т.ч.:

податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів в сумі 12510,75 грн., визначеного в розрахунку від 19.03.2007 № 4025; в сумі 170 грн., визначеного за податковим повідомленням-рішенням від 28.04.2007 № ;

частини прибутку господарських організацій в сумі 11150 грн., визначеної за податковим повідомленням-рішенням від 13.06.2005 № ;

збору за забруднення навколишнього природного середовища в сумі 1089,37 грн., визначеного за податковим повідомленням-рішенням від 13.06.2005 № ; в сумі 117,62 грн. - в розрахунку від 26.07.2005 № 11782; в сумі 1,33 грн. - в уточнюючій звітності від 09.02.2006 № 15995; в сумі 57,85 грн. - в розрахунку від 08.02.2006 № 24316; в сумі 70 грн. - в розрахунку від 06.05.2006 № 6321; в сумі 83,88 грн. - в розрахунку від 13.07.2006 № 9681; в сумі 202,4 грн. - в розрахунку від 25.10.2006 № 18433; в сумі 71,06 грн. - в розрахунку від 09.02.2007 № 28068; в сумі 85,21 грн. - в розрахунку від 10.05.2007 № 9210; в сумі 82,5 грн. - в розрахунку від 23.07.2007 № 17079;

фіксованого сільськогосподарського податку в сумі 2528,6 грн., визначеного в розрахунку від 31.01.2006 № 1489; в сумі 2701,93 грн. - в розрахунку від 31.01.2006 № 1489;

штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування РРО в сумі 55460,25 грн., застосованих за податковим повідомленням-рішенням від 24.11.2003 № ;

штрафних санкцій в сумі 214816,85 грн., застосованих за повідомленням-рішенням від 13.06.2005 № .

Задовольняючи позов в частині вимог про стягнення з позивача заборгованості в сумі 368215,83 грн., суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач довів факт наявності у відповідача непогашеного податкового боргу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення податкового боргу в сумі 308351,84 грн., суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем пропущено встановлений п.п. 15.1.1 п. 15.1 ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ граничний строк для стягнення податкового боргу.

При перевірці правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості з податку з доходів фізичних осіб в сумі 308351,84 грн., яка фактично оскаржується позивачем, суд касаційної інстанції виходить з такого.

Згідно з п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ (далі - Закону № 2181-ІІІ) податковим боргом (недоїмкою) є податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Відповідно до пп. 5.4.1. п. 5.4. ст. 5 Закону № 2181-ІІІ сумою податкового боргу визнається узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею.

Таким чином, факт узгодження податкового зобов'язання має наслідком обов'язок платника податку сплатити таке зобов'язання у встановлений законом строк. Своєю чергою, невиконання обов'язку зі сплати узгодженого податкового зобов'язання у встановлений законом строк має наслідком включення такого зобов'язання до податкового боргу платника податків, процедура стягнення якого визначається законом.

Пунктом 15.2 ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ встановлено граничні строки стягнення податкового боргу.

Відповідно підпункту 15.2.1 пункту 15.2 ст. 15 цього Закону податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні податкового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання.

Зі змісту вказаних положень вбачається, що пропуск податковим органом встановленого Законом № 2181-ІІІ граничного строку стягнення податкового боргу є безумовною підставою для відмови у задоволені позову про його стягнення.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати податкових зобов'язань в сумі 308351,84 грн., які виникли за період з листопада 2003 року по липень 2007 року, 04.11.2010, тобто з пропуском строку, встановленого п.п. 15.2.1 п. 15.2 ст. 15 Закону № 2181-ІІІ. Вказані обставини сторонами не заперечуються.

Доводи касаційної скарги позивача зводяться до наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду, однак такі доводи є безпідставними, оскільки передбачений Законом № 2181-ІІІ граничний строк давності не є таким, що може бути поновлено з певних причин.

В касаційній скарзі позивач не наводить доводів, які б ставили під сумнів правильність висновків судів попередніх судових інстанцій в частині вирішення питання про стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 308351,84 грн.

Зважаючи на викладене, діючи у межа перегляду справи судом касаційної інстанції, визначених в ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційна скарга залишається без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Зміївському районі Харківської області залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою, поданою у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун