Справа № 362/5899/14-а
Суддя: Орда О. О.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Васильківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 362/5899/14-а
Провадження № 2-а/362/27/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2015 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі

головуючого судді Орда О.О.

при секретарі Хоменко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Васильківської міської ради Київської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 11 січня 2012 року йому встановлена 2 група інвалідності та видано посвідчення інваліда війни за формою, затвердженою постановою КМУ від 12.05.1994 року та він перебуває на обліку в управлінні соціального захисту як ветеран війни-інвалід війни. 21.08.2014 року він звернувся до відповідача з заявою про видачу посвідчення та проїзних талонів до нього, діючих на території держав СНД. Листом від 02.09.2014 року № 2390/04 відповідачем було відмовлено у видачі листів талонів на пільговий проїзд по території держав СНД, оскільки підставою для отримання них є тільки посвідчення інваліда війни радянського зразка. Оскільки позивач є інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, повязаного з виконанням обовязків військової служби, він вважає що має право на пільговий проїзд відповідно до Угоди а тому просить визнати дії управління соціального захисту неправомірними та зобовязати видати йому посвідчення та аркуш талону на пільговий проїзд за формою яка діяла на 01 січня 1992 року.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав зазначених у ньому, просив задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, оскільки видати аркуш талону на пільговий проїзд територіями учасниць Угоди можливо лише тоді коли особа предявить посвідчення інваліда ВВВ, учасника ВВВ а також осіб, прирівняних до них, за формою яка діяла на 01 січня 1992 року. ОСОБА_1М не предявив жодного з посвідчень а тому підстав для видачі вищезазначених аркушів талону у управління не було, в звязку з чим просили відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в 2012 році ОСОБА_1М встановлена 2 група інвалідності, що підтверджується посвідченням, виданим відповідно до Постанови КМУ № 302 від 12.05.1994 року «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни».

Відмовляючи ОСОБА_1М в видачі документа, що підтверджує його право на пільговий проїзд на території країн СНГ, відповідач посилався на положення Угоди про взаємне визнання прав на пільговий проїзд для інвалідів та учасників Великої Вітчизняної війни, а також осіб, прирівняних до них, якою передбачено, що інваліди з числа військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, отриманих під час захисту колишнього Союзу РСР або під час виконання інших обов'язків військової служби і стали інвалідами до 1 січня 1992 року. Оскільки позивачу встановлена 2 група інвалідності лише в січні 2012 року та у зв'язку з відсутністю посвідчення, що видане за формою, яка діяла станом на 1 січня 1992 року, УПСЗН відмовило позивачу в видачу документа на пільговий проїзд.

Згідно матеріалів справи, позивач виконував обовязки військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, в результаті чого визнаний інвалідом 2 групі.

Правовий статус ветеранів війни, визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту», розділом 3 якого передбачені пільги ветеранам війни та гарантії їх соціального захисту, стаття 13 якого передбачає пільги інвалідам війни та особам, прирівняним до них.

Відповідно до ст.4 Закону ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Пункт 6 Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004р. № 20-РП/04 встановлює, що «... ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту», а саме розділ 11 цього Закону визначає поняття і зміст статусу ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни) та осіб, на яких поширюється дія його положень. Це колишні військовослужбовці ..., які безпосередньо ...як у воєнний, так і в мирний час, виконували інші обов'язки військової служби та тилового забезпечення, пов'язані з необхідністю захисту Батьківщини, у тому числі з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій...».

Відповідно до ст.2 цього Закону права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього СРСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права та пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Відповідно до ст.9 Конституції України, діючі міжнародні договори є частиною національного законодавства України.

Згідно ст.17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які знаходяться на службі у Збройних Силах України або інших військових формуваннях.

Відповідно до ст.2 Угоди «Про взаємне визнання прав на пільговий проїзд для інвалідів та учасників Великої Вітчизняної війни, а також осіб, які до них прирівняні» від 12.03.1993р., інвалідам Великої Вітчизняної війни 2 групи та особам, прирівняним до них, надасться право безкоштовного проїзду залізницею чи на суднах транзитних та місцевих ліній річкового флоту територіями держав-учасниць цієї Угоди один раз на рік (туди та назад) та з 50-відстоковою знижкою повітряним, водним чи міжміським автомобільним транспортом.

Додатком 1 до зазначеної Угоди визначені категорії громадян, прирівняних за пільгами на проїзд у міжміському транспорті до інвалідів Великої Вітчизняної війни, до яких, зокрема відносяться інваліди з числа військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, отриманих під час захисту колишнього СРСР або під час виконання інших обов'язків військової служби.

Дія цієї Угоди поширюється на інвалідів і учасників Великої Вітчизняної війни, а також осіб, прирівняних до них, для яких встановлені пільги на проїзд на відповідних видах транспорту згідно з додатками 1,2,3.

Підставою для придбання пільгового проїзного квитка є посвідчення та аркуш талонів на пільговий проїзд, видані відповідними органами колишнього СРСР або Сторонами за формою, що діяла на 1 січня 1992 року, за місцем постійного проживання особи, яка має право на пільговий проїзд (ст. 7 Угоди). Тобто, основними документами для придбання пільгового проїзного квитка є саме посвідчення та аркуш талонів на пільговий проїзд, які видають саме УПСЗН, тобто відповідач по цій справі.

Як вбачається з зазначеної Угоди, її мета - це взаємне визнання Державами-учасниками прав інвалідів, не тільки Великої Вітчизняної війни, але ж і осіб, які прирівняні до них.

Зазначені пільги були представлені законодавством колишнього СРСР, та в подальшому - в законодавстві України, зокрема, в Законі України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту».

Пунктом 21 ст. 13 цього Закону встановлено, що інвалідам 1 і 2 груп надається право безплатного проїзду один раз на рік (туди і назад) залізничним, водним, повітряним або міжміським автомобільним транспортом, а особам, які супроводжують інвалідів 1 групи (не більше одного супроводжуючого) - 50% знижка вартості проїзду один раз на рік ( туди і назад ) зазначеними видами транспорту.

Отже, позивач, як особа яка стала інвалідом 2 групи при виконанні ним обов'язків військової служби, прирівнюється до категорії громадян, яка має право на пільговий проїзд та підпадає під дію Угоди від 12.03.1993 року.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позивач у відповідності із Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» є інвалідом війни 2 групи і відповідно має право на знижку з вартості проїзду один раз на рік на проїзд залізничним, водним, повітряним чи міжміським транспортом .

Тобто, УПСЗН зобов'язаний був видати позивачу посвідчення та аркуш талонів на пільговий проїзд за формою, яка діяла на 1 січня 1992 року за місцем постійного проживання особи, яка має право на пільговий проїзд.

За таких обставин, враховуючи положення ст. 2 КАС України та наявність права позивача на отримання, відповідно до ст. 7 Угоди, посвідчення та аркушу талонів на пільговий проїзд, суд вважає неправомірною відмову УПСЗН видати ОСОБА_1М посвідчення та аркуш талонів на пільговий проїзд за формою, яка діяла на 1 січня 1992 року, а вимоги позивача такими, що відповідають діючому законодавству, тобто законними і підлягаючими задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,158, 159,160, 161, 162, 163, 255, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Васильківської міської ради Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії -задовольнити.

Визнати дії Управління соціального захисту населення Васильківської міської ради Київської області неправомірними.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Васильківської міської ради Київської області видати ОСОБА_1 посвідчення та аркуш талону на пільговий проїзд за формою, яка діяла на 1 січня 1992 року.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя О.О. Орда