Справа № 0616/1744/12
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2012-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Коцюба О.М.
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
"06" грудня 2012 р. Справа № 0616/1744/12
Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Моніча Б.С.
суддів: Бондарчука І.Ф.
Хаюка С.М.,
при секретарі Кошиль О.Ю. ,
представника відповідача
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від "18" травня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про встановлення надбавки до пенсії, стягнення недоплаченої надбавки та моральної шкоди ,-
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 2950,60 грн. недоплаченої за період з 22.09.2011 р. надбавки до пенсії за вислугу років як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні непрацездатного члена сім`ї, та 2000 грн. моральної шкоди, завданої невиплатою цієї надбавки.
Також просив зобов`язати відповідача виплачувати йому надбавку до пенсії за вислугу років як непрацюючому пенсіонеру, який має на утриманні непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, до закінчення таким членом сім`ї донькою ОСОБА_2 навчального закладу, але не довше, ніж до досягнення нею 23-річного віку.
Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 18.05.2012 р. в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування постанови у зв`язку з порушенням судом норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин справи. Просить постановити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами відсутній спір, оскільки позивач не надав доказів відмови відповідача у нарахуванні спірної надбавки до пенсії, з чим колегія суддів апеляційного суду не погоджується.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України. Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача ЗСУ від 16.08.2011 №550 звільнений з військової служби у запас за пунктом «а`частини шостої (у зв`язку із закінченням строку контракту) статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу`та з 21.09.2011 р. наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.09.2011 р. №194 виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , всіх видів забезпечення.
У жовтні 2011 року до відповідача позивачем подані усі необхідні документи для призначення пенсії за вислугу років в порядку та на умовах, визначених ч.1 ст.48 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в тому числі і довідка Київського національного університету ім.Т. Шевченка від 20.10.2011 року №2088 про те, що його донька є курсантом військового інституту Київського національного університету ім. Тараса Шевченка.
19.11.2011 р. позивач отримав від відповідача повідомлення про призначення йому з 22.09.2011 р. пенсії за вислугу років в розмірі 989,52 грн. Зазначений в повідомленні розрахунок пенсії свідчив про те, що в порушення вимог ст.16 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб`до призначеної пенсії позивачу не було нараховано надбавку, як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні непрацездатного члена сім`ї - доньку, 07.06.1994 р.н.
На думку колегії суддів вищезазначене свідчить про те, що між сторонами виник спір стосовно наявності чи відсутності підстав для призначення позивачу надбавки до пенсії, який підлягав вирішенню судом першої інстанції.
Натомість суд першої інстанції з надуманих мотивів дійшов до висновку про відсутність спору між сторонами та постановив незаконне рішення, чим фактично самоусунувся від розгляду справи по суті.
Висновки апеляційного суду з цього приводу стверджені і запереченнями відповідача, які подавалися ним на позовну заяву: в цих запереченнях відповідач прямо вказує, що позивачем було надано пакет документів для встановлення надбавки до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який має на утриманні непрацездатного члена сім`ї дочку, 1994 р.н. (а.с.15). Однак відповідач наполягав, що ним правомірно відмовлено у призначенні цієї надбавки.
Стосовно наявності права позивача на отримання надбавки суд вважає вказати на наступне.
У відповідності до пункту "а" частини 1 статті 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до пенсії за вислугою років, що призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом (у тому числі до обчисленої в мінімальному розмірі), нараховується надбавка непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника (стаття 30), - на кожного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Частиною 1 статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
За правилами частини 1 статті 31 цього Закону члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Відповідно до положень частини 6 статті 30 зазначеного Закону право на пенсію в разі втрати годувальника мають право студенти до закінчення ними навчальних закладів, але не довше, ніж до досягнення ними 23 річного віку.
Оскільки у статті 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" дається посилання на статтю 30 зазначеного Закону в цілому, а не окремої її частини, то право на отримання надбавки непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника, виникає при наявності серед членів сім`ї не лише осіб, визначених частиною 4 статті 30 цього Закону, але і усіх інших осіб, зазначених у цій статті.
Зазначений висновок обґрунтовується й Рішенням Конституційного Суду України №5-рп/99 від 03.06.1999 р., у мотивувальній частині якого зазначено, що "утриманцями військовослужбовця можуть вважатись і члени його сім`ї, які належать до кола утриманців годувальника, визначеного Законами України "Про пенсійне забезпечення", "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ", "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Цивільним кодексом Української РСР та іншими законами. Виходячи з положень цих нормативних актів до категорії "член сім`ї", який перебуває на утриманні військовослужбовця, можна віднести дітей та інших членів сім`ї віком до 18 років; членів сім`ї, які є вихованцями, учнями, студентами, курсантами, слухачами, стажистами; членів сім`ї, які визнані у встановленому порядку непрацездатними через хворобу чи є такими за віком; працездатних членів сім`ї, які займаються такими видами трудової діяльності, як догляд за дітьми, братами, сестрами чи онуками військовослужбовця, які не досягли 8-річного віку, за інвалідом першої групи, дитиною - інвалідом віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, тощо". У пункті 3 резолютивної частини зазначеного Рішення діти віком до 18 років, непрацездатні та члени сім`ї, які є студентами, у рівній мірі віднесені до кола утриманців військовослужбовця.
До 01.01.2007 р. відповідно до положень частини другої статті 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсіонерам з числа осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей, пенсії документи для призначення та виплати пенсій оформлювались пенсійними органами Міністерства оборони України.
На виконання зазначених функцій наказом Міністра оборони України від 08.08.1994 року №205 затверджено Положення про порядок призначення та виплати в Міністерстві оборони України державних пенсій і допомог військовослужбовцям та членам їх сімей, пунктом 18 "а" якого було визначено, що до пенсії за вислугу років, яка призначається військовослужбовцям (в тому числі до обчисленої в мінімальному розмірі), нараховуються надбавки непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї, котрі належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника (пункти 55 і 61 цього Положення), які не одержують трудову або соціальну пенсії, - на кожного непрацездатного члена сім`ї в розмірі соціальної пенсії, встановленої Законом України "Про пенсійне забезпечення" для відповідної категорії непрацездатних.
Пунктом 55 "а" цього Положення встановлювалось, що непрацездатними членами сім`ї, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника, вважаються діти, брати, сестри і онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років, вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі (крім курсантів і слухачів військово-навчальних закладів та навчальних закладів органів внутрішніх справ), стажисти навчальних закладів - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку.
На підставі вимог пункту "а" частини 1 статті 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", статті 30 цього Закону, пунктів 18 "а" та 55 "а" Положення про порядок призначення та виплати в Міністерстві оборони України державних пенсій і допомог військовослужбовцям та членам їх сімей надбавка непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника (стаття 30), - на кожного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, виплачувалась при наявності на утриманні пенсіонера студентів до досягнення ними 23-річного віку з дня набрання чинності цього Закону, тобто з 01.05.1992 р.
І лише з 01.01.2007 р., коли функції щодо призначення та виплати пенсій військовослужбовцям, були передані органам Пенсійного фонду України, виплата зазначеної надбавки була припинена. При цьому норми чинного законодавства, а саме пункт "а" частини 1 статті 16 та стаття 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" ніяких змін не зазнали. Підставою припинення зазначених виплат стало інше тлумачення та застосування органами Пенсійного фонду України зазначених норм чинного законодавства, ніж це робилось пенсійними органами Міністерства оборони України.
З наданої на адресу апеляційного суду відповіді Військового інституту Київського національного університету імені Траса Шевченка за №18/2269 від 17.10.2012 р. слідує, що цей інститут є організаційним та навчально-науковим підрозділом Київського національного університету імені Тараса Шевченка, тобто не є військово-навчальним закладом або навчальним закладом органів внутрішніх справ.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає відмову органів Пенсійного фонду України щодо виплати зазначеної надбавки безпідставною та необґрунтованою.
З огляду на положення статей 21, 105, 162 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов`язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю.
З цих підстав суд задовольняє позов частково: визнає дії відповідача неправомірними (незаконними) та зобов`язує провести нарахування та виплатити належні суми відповідно до закону, з дня призначення позивачу пенсії та до закінчення дочкою позивача навчання, але не довше, ніж до 23-х років, а не ухвалює рішення про стягнення конкретних сум.
В частині стягнення моральної шкоди колегія суддів вважає за необхідне відмовити у позові виходячи із наступного.
Згідно ч.2 ст.21 КАС України позивач може заявити вимоги про відшкодування шкоди (в тому числі і моральної) одночасно з вимогами про визнання дій неправомірними.
Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у приниженні честі та гідності фізичної особи.
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року зі змінами та доповненнями «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування враховується, виходячи з характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань.
На думку колегії суддів відновлення порушеного права позивача буде достатньою сатисфакцією з урахуванням всіх обставин справи.
Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України,суд, -
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від "18" травня 2012 р. скасувати та прийняти нову постанову.
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області стосовно відмови виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. АДРЕСА_1 , згідно пункту "а" частини 1 статті 16 та статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" надбавки до пенсії за вислугу років як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні непрацездатного члена сім`ї ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити цю надбавку до пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 22.09.2011 р. та нараховувати і виплачувати цю надбавку до пенсії до закінчення ОСОБА_3 навчального закладу, але не довше, ніж до досягнення нею 23-річного віку.
В решті позову відмовити за необґрунтованістю.
Присудити на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України 53,65 грн. судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.
Головуючий суддя Б.С. Моніч
судді: І.Ф.Бондарчук С.М.Хаюк
Повний текст cудового рішення виготовлено "11" грудня 2012 р.
Роздруковано та надіслано: р.л.п.
1- в справу
2 - позивачу ОСОБА_1 "