Справа № 0670/1265/11
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2011-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"08" серпня 2011 р. Справа № 0670/1265/11

номер рядка статистичного звіту 14

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від "31" травня 2011 р. у справі № 0670/1265/11 за позовом ОСОБА_2 до Богунського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання дій незаконними, стягнення 470.47грн. відшкодування шкоди, 25 000 грн. компенсації моральної шкоди, 16 047.98грн. матеріальних збитків

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 31.05.2011р. закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Богунського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання дій незаконними, що мали місце 16.05.2009р. та стягнення 470.47 грн. відшкодування шкоди, 25 000 грн. компенсації моральної шкоди, 16 047.98 грн. матеріальних збитків.

Посилаючись на норми ч.ч.1,2 ст.1176 ЦК України, п.1 ч.1 ст.1, ст.2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", суд дійшов висновку, що спір підлягає вирішенню в порядку кримінального судочинства. Судом встановлено, що звернення позивача з даним позовом було зумовлено виключно діями уповноважених осіб відповідача, пов'язаних із проведенням перевірки та вирішенням питання про порушення проти позивача кримінальної справи. Постановою оперуповноваженого СКР Богунського РВ УМВС України в Житомирській області від 16.09.2009р. в порушення кримінальної справи за ст.358 Кримінального кодексу України відносно ОСОБА_2 було відмовлено на підставі п.2 ст.6 Кримінально-процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з винесеною судом першої інстанції ухвалою, ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу від 31.05.2011р. скасувати та ухвалити рішення по суті справи.

На думку скаржника, суд не з'ясував обставин, що мають значення для справи. ОСОБА_2 також вказує на те, що поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 13.01.2011р. залишено без змін ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 10.11.2010р., відповідно до якої вказаний спір відноситься до компетенції адміністративного суду в повинен вирішуватись в порядку адміністративного судочинства.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 31.05.2011р., суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Судом встановлено, що звернення позивача з даним позовом було зумовлено виключно діями уповноважених осіб відповідача, пов'язаних із проведенням перевірки та вирішенням питання про порушення кримінальної справи. Постановою оперуповноваженого СКР Богунського РВ УМВС України в Житомирській області від 16.09.2009року в порушенні кримінальної справи, по ст.358 Кримінального кодексу України стосовно ОСОБА_3, було відмовлено на підставі ст.6 п. 2 Кримінально-процесуального кодексу України.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 1176 ЦК шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" відповідно до положень цього закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Крім того, відповідно до статті 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину; відмови в порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи з підстав, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті; закриття справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов правильного висновку, що такий спір підлягає вирішенню в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", затвердженого спільним наказом МЮ України, Генеральної прокуратури, МФ України від 04.03.1996 року № 6/5/3/41 п. 15 передбачено, що Законом України "Про оперативно-розшукову діяльність" (ст. 9) встановлено, що у випадках порушення прав і свободи людини, а також у разі, якщо причетність до правопорушення особи, щодо якої здійснювалися оперативно-розшукові заходи, не підтвердилась, Служба безпеки України, Міністерство внутрішніх справ України, Прикордонні війська України, Управління державної охорони України зобов'язані поновити порушені права і відшкодувати заподіяні матеріальні та моральні збитки.

Законом України "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" (статті 9, 10, 12) передбачено, що оперативні управління, відділи та відділення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України та спеціальних підрозділів по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Служби безпеки України є юридичними особами і мають повноваження органу дізнання.

Відповідно до п. 3 частини 1 ст. 1 та ст. 2 Закону у разі незаконного проведення вказаними вище органами оперативно-розшукових заходів громадянину підлягає відшкодуванню завдана шкода в розмірах і порядку, передбачених цим Законом.

Однак слід враховувати, що частиною 2 статті 2 Закону встановлено, що право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними вище незаконними оперативно-розшуковими заходами до порушення кримінальної справи, виникає за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було прийнято рішення про порушення за результатами цих заходів кримінальної справи або таке рішення було скасовано.

Пунктом 11 зазначеного вище наказу передбачено, що для визначення розміру шкоди, переліченої в пп. 1, 3, 4 ст. 3 Закону, громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може звернутися при закритті провадження в справі органами дізнання або слідства Міністерства внутрішніх справ, Генеральної прокуратури і Служби безпеки України - відповідно до цих органів.

Заяву про оскарження постанови про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства чи прокуратури, відповідно до ст. 14 Закону на вибір громадянина може бути подано до суду за місцем його проживання або за місцем знаходження відповідного органу дізнання, попереднього слідства чи прокуратури. Сторони в цих справах звільняються від сплати судових витрат ( п. 26 Наказу від 04.03.1996 року № 6/5/3/41).

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

З огляду на вище вказане, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про закриття провадження у справі, в зв'язку тим, що спір підлягає вирішенню в порядку кримінального судочинства.

За таких підстав колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про залишення позову без розгляду є законною і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.195, 197, 199, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від "31" травня 2011 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: І.Ф.Бондарчук

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_2 АДРЕСА_1,10019

3- відповідачу ОСОБА_4 районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області вул. Л. Українки, 17,Житомир,10003