Справа № 808/9491/14
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
16 квітня 2015 рокусправа № 808/9491/14
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.
суддів: Проценко О.А. Туркіної Л.П.
за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій неправомірними та часткове скасування додатку до наказу,-
Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.
Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що наказ, який прийнятий на виконання наказів Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 18.11.2014 № 401 і № 402 є такий, що прийнятий у порядку підлеглості та спрямований на їх реалізацію, виданий в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно якої позивач просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник наполягає на тому, що суд першої інстанції під час розгляду справи встановлював правомірність наказу командування Військово-Морський сил ЗС України від 18.11.2014 №402, натомість позивам оскаржував наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 19.11.2014 №54.

Учасники процесу в судове засіданні не з`явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. В силу ч.1 ст. 41 КАС України судове засідання не фіксувалося технічними засобами.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходить військову службу у військовій частини НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України у військовому званні капітан юстиції на посаді юрисконсульта частини (а.с. 10-11). 18.11.2014 тимчасово виконуючим обов`язки командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України прийнято наказ № 401 Про створення та підготовку зведеної гарматної артилерійської батареї Військово-Морських Сил Збройних Сил України до участі в антитерористичний операції, яким наказано створити зведену гарматну артилерійську батарею на базі військової частини НОМЕР_1 Військово-Морських Сил (а.с. 118). Наказом тимчасово виконуючого обов`язки командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 18.11.2014 № 402 Про визначення персонального складу зведеної гарматної артилерійської батареї визначено персональний склад зведеної гарматної артилерійської батареї згідно з додатком та наказано командирам військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 з 20.11.2014 своїми наказами (по стройовій частини) відрядити визначений особовий склад до зони проведення антитерористичної операції з оформленням документів на відрядження (а.с. 88).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 10.12.2008 № 1153/2008, ЗаконуУкраїни Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008. Згідно з абзацом 2 пункту 1 цього Положення, це Положення застосовується до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби. При цьому, пунктом 145 Положення визначено, що військовослужбовці можуть бути направлені у відрядження самостійно або у складі військового підрозділу (команди) з метою: навчання на курсах, проходження зборів, вступу до вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів; участі у заходах, пов`язаних із підготовкою військ (сил); забезпечення охорони, супроводження і доставки військових вантажів, озброєння, військової техніки та інших матеріальних засобів; супроводження нарочних з таємними документами і матеріалами або як нарочні; супроводження (за потреби) окремих військовослужбовців, хворих або команд військовослужбовців та конвоювання заарештованих і засуджених; отримання нагород; участі в засіданнях судів або прибуття за викликом органів дізнання та досудового слідства; участі в планових заходах (збори, семінари, засідання, наради тощо); ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій; в інших випадках за викликом (розпорядженням) старших командирів.

Відповідно до абзацу 14 цього ж пункту Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, військовослужбовці направляються у відрядження за рішенням командирів (начальників) військових частин або старших командирів (начальників), про що видається наказ командира (начальника) військової частини по стройовій частині.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, яким керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України, що затверджений Законом України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України.

Статтею 28 вказаного Статуту визначено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Відповідно до статті 29 Статуту, за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Право начальника віддавати підлеглому накази та обов`язок перевіряти їх виконання закріплені статтею 30 Статуту.

Статтею 35 Статуту визначено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

В силу статті 36 Статуту, командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень. За віддання і виконання явно злочинного наказу (розпорядження) винні особи притягаються до відповідальності згідно із законом.

Згідно матеріалів справи за списком особового складу зведеної гарматної артилерійської батареї, який є додатком до наказу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 18.11.2014 № 402, юрисконсульта частини НОМЕР_1 капітана юстиції ОСОБА_1 включено до складу зазначеною батареї за посадою за штатом зведеного розрахунку старший радіотелефоніст (а.с. 89).

Зазначені накази прийняті на виконання вимог розпорядження Генерального штабу Збройних Сил України від 16.11.2014 № 304/2/02964 щодо залучення гарматної артилерійської батареї Військово-Морських Сил до участі в антитерористичній операції.

19.11.2014 командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ № 57 Про створення та виконання заходів артилерійською батареї військової частини НОМЕР_1 в антитерористичній операції, яким призначено гарматну артилерійську батарею у складі згідно з додатком (а.с. 12-13). Відповідно до додатку до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.11.2014 № 57, позивач включений до особового складу зведеної гарматної артилерійської батареї за посадою за штатом зведеного розрахунку як старший радіотелефоніст (а.с. 14).

В наказі командира військової частини від 19.11.2014 № 57 зазначено, що він прийнятий на виконання розпорядження Генерального штабу Збройних сил України від 16.11.2014 № 304/2/02964, наказу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 18.11.2014 № 401.

Зведену гарматну артилерійську батарею Військово-Морських Сил Збройних Сил України створено на базі військової частини НОМЕР_1 та визначено її персональний склад наказами тимчасово виконуючого обов`язки командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 18.11.2014 № 401 і № 402, у зв`язку з чим включення позивача до особового складу зведеної гарматної артилерійської батареї відбулось не на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.11.2014 № 57, а на підставі наказу тимчасово виконуючого обов`язки командувача від 18.11.2014 № 402.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскаржуваний наказ є таким, що прийнятий на виконання наказів Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 18.11.2014 № 401 і № 402 у порядку підлеглості та спрямований на їх реалізацію, що відповідає закріпленому статтею 28 Статуту принципу керівництва Збройними Силами України як єдиноначальність.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги, що саме відповідно до наказу тимчасово виконуючого обов`язки командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 18.11.2014 № 402 командира військової частини НОМЕР_1 було зобов`язано своїм наказом відрядити визначений командуванням особовий склад, до складу якого включено позивача, до зони проведення антитерористичної операції (а.с. 88).

Відповідно до вказаного наказу прийнято рішення про відрядження військовослужбовців, що спростовує твердження позивача про покладення на нього тимчасового виконання обов`язків за нижчою посадою.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. п.1 ч.1 ст.198, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій неправомірними та часткове скасування додатку до наказу залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Л.П. Туркіна