Справа № 815/1095/15
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1095/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року м. Одеса

10:59

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кравченка М.М.;

за участі:

секретаря судового засідання - Філімоненка А.О.;

представника позивача - ОСОБА_1 (довіреність від 04.12.2014 року);

представника третьої особи - ОСОБА_2 (ордер від 03.03.2015 року);

представника третьої особи - ОСОБА_3 (довіреність від 04.12.2014 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Іллічівського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Будинки АББО», ОСОБА_7, про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Іллічівського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Будинки АББО», ОСОБА_7, про визнання протиправними дій щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: Одеська область, АДРЕСА_1, без згоди всіх співвласників та зобов'язання зняти з реєстраційного обліку за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

З 19.05.1962 року позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1, виданим Петропавловським міським бюро реєстрації актів цивільного стану Камчатської області.

14.03.2002 року Виконавчий комітет Іллічівської міської Ради видав свідоцтво на право власності ОСОБА_6 на квартиру, що розташована за адресою: Одеська область, АДРЕСА_1. Дана квартира є спільною власністю подружжя.

З 2002 року в квартирі, що розташована за адресою: Одеська область, АДРЕСА_1, проживали ОСОБА_7 та ОСОБА_5, які є її сином та невісткою.

У 2014 році позивач та ОСОБА_6 дізналися, що ОСОБА_5 зареєстрована за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1, коли вона надала довідку з місця проживання від 2014 року.

Позивач не погоджується з діями Іллічівського міського відділу Головного Управління державної міграційної служби України в Одеській області щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_5 за адресою: Одеська область, АДРЕСА_1, без згоди всіх співвласників та просить суд зобов'язати відповідача зняти з реєстраційного обліку за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити посилаючись на обґрунтування викладені в позовній заяві (а.с.3-10).

Представник відповідача та треті особи, Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Будинки АББО» та ОСОБА_7, до судового засідання не з'явилися, про дату час та місце судового засідання повідомлялися належним чином та своєчасно. Треті особи, ОСОБА_7 та Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Будинки АББО», надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Представник третьої особи, ОСОБА_5, у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Представник третьої особи, ОСОБА_6, у судовому засіданні просив задовольнити адміністративний позов.

Суд, з урахуванням думки учасників процесу відповідно до ст.128 КАС України, ухвалив розглянути дану адміністративну справу за відсутності відповідача та третіх осіб.

Заслухавши пояснення представників позивача та третіх осіб, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.05.1962 року ОСОБА_4 уклав шлюб із ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, видане Петропавловським міський бюро реєстрації актів цивільного стану Камчатської області (а.с.14).

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Іллічівської міської ради № 116 від 21.02.2002 року, Виконавчий комітет Іллічівської міської ради видав 14.03.2002 року ОСОБА_6 свідоцтво про право власності на квартиру, що розташована за адресою: Одеська область, АДРЕСА_1 (а.с.15). Вказана квартира перебуває у спільній сумісній власності подружжя, так як набута протягом перебування особами у шлюбі.

За дозволом ОСОБА_6 в квартирі, що розташована за адресою: Одеська область, АДРЕСА_1, з 2002 проживали ОСОБА_7 та ОСОБА_5, які являються її сином та невісткою. У подальшому з 2013 року подружні відносини між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 погіршилися.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання від 06.03.2015 року ОСОБА_5 зареєстрована за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1, з 03.07.2002 року (а.с.72).

У 2014 році ОСОБА_6 та ОСОБА_4 дізналися, що ОСОБА_5 зареєстрована за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1, коли вона надала їм довідку з місця проживання від 2014 року (а.с.18).

16.12.2014 року ОСОБА_6 звернулася до відповідача із заявою про надання відомостей щодо підстав реєстрації за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_9.(а.с.19).

Іллічівський міський відділ Головного Управління державної міграційної служби України в Одеській області листом надав відповідь ОСОБА_6 за № 5511 від 26.12.2014 року, що запитувані дані відповідно до ст.21 Закону України «Про захист персональних даних» є інформацією з обмеженим доступом (а.с.20).

19.12.2014 року ОСОБА_6 з аналогічною заявою звернулася до Голови правління Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Будинки АББО» (а.с.21).

12.01.2015 року Голова правління Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Будинки АББО» надав відповідь за вих. № 1, в якій повідомив, що ОСББ не займається питаннями реєстрації громадян та роз'яснила, що таку інформацію повинен надавати відповідач (а.с.22).

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Проаналізувавши законодавство, яке регулювало питання реєстрації місця проживання станом на 03.07.2002 року суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про визнання дій відповідача протиправними, скасування рішення та зобов'язання зняти з реєстраційного обліку за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5 не належать до задоволення.

Суд встановив, що на момент реєстрації місця проживання ОСОБА_5 в 2002 році реєстрація місця проживання проводилася на підставі Тимчасової інструкції про порядок документування і прописки, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 66-дск від 03.02.1992 року, та Положення про паспортну службу органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.1994 року № 700.

Відповідно до пп.1 п.4 Положення про паспортну службу органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.1994 року № 700, паспортна служба відповідно до покладених на неї завдань:організовує в межах компетенції роботу, пов'язану з оформленням і видачею паспортних та інших документів, реєстрацією та обліком громадян за обраним ними місцем проживання, здійснює контроль за виконанням громадянами і посадовими особами правил паспортної системи.

Згідно із п.1 Положення про паспортну службу органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.1994 року № 700, паспортна служба органів внутрішніх справ (далі - паспортна служба) є складовою частиною міліції, громадської безпеки системи Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до п.2 Положення про паспортну службу органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.1994 року № 700, паспортна служба у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, декретами, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, відповідними міжнародними договорами України, цим Положенням, а також нормативними актами МВС.

Так, згідно з Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 04.06.2002 року № 519 «Про затвердження Переліку документів, що утворюються у процесі діяльності органів внутрішніх справ, навчальних закладів, підприємств, установ організацій системи МВС України, із зазначенням строків зберігання документів, та Переліку документів, що утворюються у процесі діяльності внутрішніх військ МВС України, із зазначенням строків зберігання документів», строк зберігання заяви про прописку в органах паспортної служби становить 3 роки.

Тобто, суд встановив, що з огляду на вищезазначені нормативні приписи підтвердити відповідність наданих ОСОБА_5 документів для реєстрації місця проживання у 2002 році є неможливим, оскільки строк зберігання зазначених документів сплинув.

Крім того, суд критично ставиться до доводів позивача, що протягом тринадцяти років він не знав про реєстрацію місця проживання ОСОБА_5 в зазначеній квартирі, оскільки в обов'язки позивача входить оплата за комунальні послуги, а розмір цих витрат прямо залежить від кількості осіб, що зареєстровані в квартирі.

Суд наголошує, що згідно з приписами ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до практики тлумачення Конституційним судом України принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (п.4 рішення № 3-рп/2001 від 05.04.2001 року та п. 4 рішення № 13-рп/2002 від 02.07.2002 року) дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Доводи позивача, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги не знайшли свого підтвердження впродовж розгляду справи та спростовуються наведеними в рішенні суду обставинами. Адже відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За таких обставин суд встановив, що підтвердити правомірність проведення відповідачем спірної реєстрації неможливо, а отже слід відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову.

У відповідності до ч.2 ст.72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.2 чт.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Оскільки суд по справі свідків не залучав та не призначав проведення судових експертиз, розподіл судових витрат не здійснюється.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-71, 86, 94, 128, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст.185, 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.254 КАС України.

Повний текст постанови складений 30 квітня 2015 року.

Суддя М.М. Кравченко