Справа № 2а-9348/11
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2012-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Куцоконь Ю.П.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"27" грудня 2012 р. Справа № 2а-9348/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "28" квітня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Рівне Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 28.04.2012 р. відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області про визнання дій неправомірними.

Не погоджуючись з цим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи просить постанову скасувати та ухвалити нову про задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст.195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Ст.200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Правильне по суті судове рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань.

Оскільки, постанову від 28.04.2012 р. Рівненським міським судом Рівненської області винесено відповідно до позовних вимог з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції у справі.

Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Позивач вважає, що ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області безпідставно не враховує йому час одержання допомоги по безробіттю для призначення пенсії за вислугу років медичним працівникам.

З цього приводу колегія суддів вважає вказати наступне.

Пенсія за вислугу років медичним працівникам, на яку претендує позивач, не є різновидом трудової пенсії за віком. Для призначення цього виду пенсії має значення наявність саме спеціального, а не загального трудового стажу.

Відповідно до п."е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на призначення трудової пенсії за вислугу років працівники охорони здоровя мають лише при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 р. (в редакції на час звернення позивача за призначенням пенсії) період отримання допомоги по безробіттю до спеціального стажу роботи, що дає право на пенсію не зараховується.

Дійсно, відповідно до ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи трудових пенсій зараховується період одержання допомоги по безробіттю. Разом з тим, даною нормою передбачено, що цей період зараховується лише до загального стажу роботи.

Враховуючи викладене, дії працівників ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області не суперечать нормам ст.ст.55, 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а позовні вимоги ОСОБА_3 є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу в порядку скороченого провадження колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу, оскільки в абз.5,6 пункту 13 Постанови "Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв'язку із застосуванням статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" №8 від 19.12.2011 р. Пленум Вищого адміністративного суду України вказав, що аналіз пунктів 5, 6 частини шостої статті 183-2 КАС України свідчить про те, що відповідно до цих норм у порядку скороченого провадження можуть прийматися лише ті постанови, якими позовні вимоги задовольняються повністю.

Відповідно до абзацу третього частини восьмої статті 183-2 КАС України апеляційні скарги у справах зі спорів, що виникають у зв'язку із застосуванням статті 6 Закону, розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження. Є остаточною і не підлягає оскарженню в касаційному порядку ухвала суду апеляційної інстанції про залишення без змін постанови суду першої інстанції, якою позовні вимоги задоволено.

За змістом ч.2 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції не може скасувати правильне судове рішення лише з формальних міркувань.

З урахуванням позиції Пленуму Вищого адміністративного суду України про те, що є остаточною і не підлягає оскарженню в касаційному порядку ухвала суду апеляційної інстанції про залишення без змін постанови суду першої інстанції, якою позовні вимоги задоволено, колегія суддів залишає постанову суду першої інстанції без змін, однак зазначає, що ця ухвала апеляційного суду підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Твердження позивача про зарахування йому строку проходження військової служби до спеціального стажу на підставі рішення Львіського апеляційного адміністративного суду колегія суддів враховує, однак вважає вказати, що в силу положень ст.72 КАС України це судове рішення є обов'язковим лише стосовно обставин зарахування до спеціального остажу строкової військової служби, а не періоду отримання допомоги по безробіттю.

Більше того, як підставою для цього слугували не положення ст.ст.55,56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а положення ч.1 ст.8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" і та обставина, що на момент призову позивач працював на посаді фельдшера станції швидкої медичної допомоги, робота на якій зараховується до спеціального стажу.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "28" квітня 2012 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис) Б.С. Моніч

судді: (підпис)

(підпис) ОСОБА_5

ОСОБА_2

З оригіналом згідно: суддя ________________________________ Б.С. Моніч

Роздруковано та надіслано: р.л.п.

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,33003

3- відповідачу ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Рівне Рівненської області вул. Відінська, 41,м. Рівне,33018