Справа № 2а/1770/4417/2011
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2012-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Дорошенко Н.О.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"23" жовтня 2012 р. Справа № 2а/1770/4417/2011

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

ОСОБА_2,

при секретарі Хаюк Т.В.,

за участю сторін:

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "10" квітня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_4 особи-підприємця ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби про скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

7 жовтня 2011 року ОСОБА_4 особа-підприємець ОСОБА_5 (далі ФОП ОСОБА_5Г.) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівне про скасування податкових повідомлень-рішень від 11.04.2011 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2.

На обґрунтування позову позивач посилався на безпідставність висновків відповідача про заниження валових витрат за ІV квартал 2008 року на суму 46 971,65 грн., за 2009 рік на суму 265 039, 05 грн., за І-ІІІ квартал 2010 року на суму 140 365,00 грн., про завищення податкового кредиту на загальну суму 72 251,00 грн., оскільки вони зроблені на припущеннях та не підтверджені належними доказами. Вказує на хибність доводів податкового органу про нікчемність те безтоварний характер правочинів, укладених між позивачем та постачальниками ТОВ "Консамер Гудз", ТОВ "Гідрошляхбуд", ТОВ "Бріт". Позивач також зазначає, що до перевірки ним були надані всі первинні документи по взаємовідносинах з ТОВ Консамер Гудз" та ТОВ "Бріт", які підтверджують факт придбання товару, його оплати та подальшої реалізації, та вказує, що не мав ніяких правовідносин з ТОВ "Гідрошляхбуд", а тому валові витрати та податковий кредит за такими операціями не формував.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2012 року позов ФОП ОСОБА_5 задоволено повністю. Скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в м.Рівне від 11.04.2011 року № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем "податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності на 67856,36 грн. та № НОМЕР_2 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість" на 90313,75 грн., в тому числі на 72251,00 грн. за основним платежем, на 18062,75 грн. - за штрафними фінансовими санкціями.

З постановою суду першої інстанції відповідач не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати вказану постанову та ухвалити нову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті за наявними матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши за матеріалами справи, наведені у скарзі доводи та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд встановив, що в період з 31.01.2011 року по 18.02.2011 року на підставі п.75.1 ст.75, п.77.4 ст.77, ст. 82 Податкового кодексу України, відповідно до направлень № 22/98/17-100 від 28.01.2011 року, № 43/215/17-100, наказу про продовження терміну перевірки № 243 від 11.02.2011 року та плану-графіка проведення планових виїзних перевірок субєктів господарювання посадовими особами ДПІ у м. Рівне проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання СПД ОСОБА_5, вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2008 року по 30.09.2010 року.

За наслідками перевірки складено акт № 26/17-117/НОМЕР_3 від 25.02.2011 року (а.с.9-36 т.1).

В ході здійснення перевірки було зроблено висновок про порушення ФОП ОСОБА_5:

- п.7.1 ст.7, пп. 9.12.1 п.9.12 ст.9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" та п.1 ст.14 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян". Встановлено включення в декларації про доходи перекручення даних, що привело до заниження оподатковуваного доходу за ІV кв. 2008 року на 46 971,65 грн.; за 2009 рік на 265 039,05 грн.; за І-ІІІ кв. 2010 року на 140 365,00 грн., чим порушено ст. 13 Декрету Кабінету міністрів України "Про прибутковий податок з громадян". В результаті встановлених порушень донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за ІV кв. 2008 року у сумі 7 045,75 грн., за 2009 рік у сумі 39 755,86 грн.; за І-ІІІ кв. 2010 року у сумі 21 054,75 грн.;

- за порушення пп.7.4.1, пп.7.4.4, пп.7.4.5 п. 7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" зменшено суми податкового кредиту по ПДВ та донараховано 72 251,00 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

від 11.04.2011 року № НОМЕР_1, яким ФОП ОСОБА_5 збільшено суму грошового зобовязання за платежем "податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності" на 67 856,36 грн. (а.с.7 т.1);

від 11.04.2011 року № НОМЕР_2, яким ФОП ОСОБА_5 збільшено суму грошового зобовязання за платежем "податок на додану вартість по вітчизняних товарах" на 90 313,75 грн., у тому числі за основним платежем на 72 251,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 18 062,75 грн. (а.с.8 т.1).

Позивач скористався процедурою адміністративного оскарження, за результатами якої ОСОБА_6 податковою адміністрацією України податкові повідомлення-рішення залишені без змін, а скарги платника податків - без задоволення (а.с.174-177 т.1).

З акта перевірки та пояснень представника відповідача, вбачається, що висновки податкового органу про виявлені порушення вмотивовані тим, що по контрагенту ТОВ "Консамер Гудз" - стан платника "10 - невстановлення місцезнаходження платника"; по контрагенту ТОВ "Гідрошляхбуд", ТОВ "Бріт", - не надані квитанції про оплату, договори з постачальниками, товарно-транспортні накладні, що свідчить про безтоварний характер господарських операцій з поставки товару. В ході проведенні перевірки не встановлено факту передачі товарів від продавця до покупця, у зв'язку з відсутністю (не наданими до перевірки) ФОП ОСОБА_5 актів приймання-передачі товару, довіреностей, документів, що засвідчують транспортування, зберігання товарів, тобто ФОП ОСОБА_5 не підтверджено фактичне отримання товарів (послуг). Податковий орган вказує, що акти приймання продукції, товарно-транспортні накладні з відмітками про передачу та отримання ТМЦ у ФОП ОСОБА_5 відсутні, трудові ресурси, які приймали б участь у прийманні продукції від постачальника та відвантаження її покупцю, відсутні.

З наведених підстав, з посиланням на п.1,2 ст.215, ст.203, ст.228 Цивільного кодексу України, податковий орган вважає, що позивачем укладено правочин, який суперечить моральним засадам суспільства, порушує публічний порядок, спрямований на заволодіння майном держави, дохідної частини бюджету, а отже є нікчемним.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, з ним погоджується і колегія суддів, що вищевказані висновки податкового органу не ґрунтуються на матеріальному законі та не відповідають фактичним обставинам справи, з урахуванням такого.

Судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_5 (покупець) та ТОВ "Консамер Гудз" (продавець) укладено Договір від 21.02.2008 року на поставку вугілля. Відповідно до умов договору вугілля поставляється транспортом постачальника до місця призначення, згідно рознарядки покупця. Ціна однієї тонни вугілля за даним Договором складається постачальником на момент відвантаження вугілля покупцю, включаючи транспортні витрати (а.с.69 т.1).

На виконання умов даного договору ТОВ "Консамер Гудз" для СПД ОСОБА_5 було поставлено вугілля, поставка якого оформлена видатковими накладними № 23 від 02.10.2008 року та № 25 від 03.12.2008 року (а.с.70, 72 т.1).

Постачальником на вказані господарські операції виписано податкові накладні № 23 від 02.10.2008 року та № 25 від 03.12.2008 року (а.с.71, 73 т.1).

Розрахунки за поставлений товар проведені позивачем згідно квитанцій до прибуткового касового ордера № 23 від 02.10.2008 року та № 25 від 03.12.2008 року (а.с.74 т.1).

Також судом встановлено, що ТОВ "Бріт" для ФОП ОСОБА_5 було поставлено вугілля відповідно до видаткових накладних (а.с.81-87, 118-124 т.1).

На вказані операції з поставки вугілля ТОВ "Бріт" виписано позивачу податкові накладні: № 7 від 05.05.2009 року, № 10 від 12.05.2010 року, № 11 від 05.06.2009 року, № 15 від 11.08.2009 року, № 17 від 15.09.2009 року, № 19 від 08.10.2009 року, № 23 від 09.11.2009 року, № 33 від 02.12.2009 року, № 2 від 10.01.2010 року, № 12 від 05.02.2010 року, № 14 від 03.03.2010 року, № 21 від 01.04.2010 року, № 34 від 05.06.2010 року, № 37 від 01.07.2010 року, № 38 від 16.08.2010 року (а.с.88-95, 125-131 т.1).

Розрахунки за поставлений товар проведені позивачем згідно квитанцій до прибуткового касового ордера (а.с.132-135 т.1).

Судом першої інстанції також було встановлено, з пояснень представника позивача, що від ТОВ "Консамер Гудз" та ТОВ "Бріт" вугілля не транспортувалося безпосередньо до ФОП ОСОБА_5, а в подальшому від ФОП ОСОБА_5 до третіх осіб - покупців, а транспортувалося постачальниками ТОВ "Консамер Гудз" та ТОВ "Бріт" згідно рознарядок ФОП ОСОБА_5 безпосередньо до третіх осіб-покупців, що давало можливість позивачу зменшити витрати, пов'язані з орендою або придбанням та утриманням місця зберігання вугілля, а також його перевезенням до третіх осіб-покупців (а.с.29-30 т.2).

Зазначені умови поставки були передбачені п.2.2 договору від 21.02.2008 року, укладеного між ФОП ОСОБА_5 та ТОВ "Консамер Гудз". Крім цього, з листа № 47 від 05.04.2012 року, адресованого ТОВ "Бріт" позивачу, вбачається що вугілля, придбане підприємцем ОСОБА_5 у ТОВ "Бріт" в 2009-2010 роках, згідно рознарядок позивача, було доставлене ТОВ "Бріт" для наступних осіб: ЗАТ "Рівненський домобудівний комбінат", СТОВ агрофірма "Маяк", КП "Рівнепаливо", ТОВ "Цегельний завод "Полісся" (а.с.31 т.2).

Доводи сторони позивача щодо реалізації СПД ОСОБА_5 вугілля, придбаного у ТОВ "Консамер Гудз" та ТОВ "Бріт", третім особам - покупцям, підтверджені матеріалам справи.

Реалізоване позивачем вугілля отримане уповноваженими представниками покупців згідно довіреностей на отримання товару (а.с.32-49 т.2).

Оцінюючи встановлені фактичні обставини справи, суд враховує, що відповідно до пп.9.12.1 п.912 ст.9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" № 889-IV від 22.05.2003 року, із змінами та доповненнями, що був чинним на час виникнення спірних правовідносин, оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

Відповідно до п.22.10 ст.22 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" (чинного на час виникнення та існування спірних правовідносин), до набрання чинності спеціальним законом з питань оподаткування фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, стосовно оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю діють положення розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.92 року № 13-92 "Про прибутковий податок з громадян".

Відповідно до статті 13 розділу ІV Декрету Кабінету Міністрів № 13-92 (в редакції, чинній на час виникнення та існування спірних правовідносин), оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.

До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать документально підтверджені витрати, як включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств".

У відповідності з п.5.1 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994 року № 334/94-ВР, в редакції Закону України № 283/97-ВР від 22.05.1997 року, чинній на час виникнення та існування спірних правовідносин, валові витрати виробництва та обігу визначаються як сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" встановлено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) та охороною праці, тобто витрат, які використовувалися для забезпечення господарської діяльності підприємства. Визначальною ознакою віднесення витрат по оплаті товарів (робіт, послуг) до складу валових витрат вважається безпосереднє використання таких товарів (робіт, послуг) в господарській діяльності, а саме у підготовці, організації та веденні виробництва, продажу продукції (робіт, послуг) та охороні праці.

З наведеного випливає, що правильність формування платником податків валових витрат вимагає наявності зв'язку витрат платника податків на придбання послуг з його господарською діяльністю, що полягає у намірі платника податку отримати користь від придбаних товарів (робіт, послуг).

Згідно додатка № 7 до Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю (із змінами та доповненнями, в редакції наказу Державної податкової адміністрації України від 16.07.2003 року № 352, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 8 серпня 2003 р. за N 701/8022, чинній на час виникнення спірних правовідносин) "Про склад валових витрат виробництва (обігу), що виключаються з валового доходу суб'єктів підприємницької діяльності - фізичних осіб", до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Положення статті 5 ("Валові витрати") застосовуються в частині підтвердження первинними документами витрачених сум згідно із операціями (які відповідають переліку статті 5), за результатами або за участю яких у податковому періоді (у звітному кварталі) безпосередньо отриманий дохід.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що при визначенні сукупного чистого доходу, як об'єкту оподаткування, до розрахунку приймаються фактично отримана у звітному періоді фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності сума валового доходу та фактично витрачена у зв'язку з отриманням цього доходу сума витрат.

Дослідженні судом документи, а саме накладні, податкові накладні, квитанції до прибуткових касових ордерів, надані позивачем по взаємовідносинах в 2008-2010 роках з ТОВ "Консамер Гудз", ТОВ "Бріт" підтверджують реальність руху активів позивача, є первинними документами в розумінні закону, а відтак є належними та допустимими доказами відповідно до приписів статті 70 КАС України, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій та їх безпосередній взаємозв'язок з господарською діяльністю позивача, спрямованою на отримання прибутку .

Відповідно до приписів ст.ст. 44, 83 Податкового кодексу України посадові особи ДПІ у м. Рівне під час проведення документальної перевірки були зобовязані врахувати надані СПД ОСОБА_5 первинні документи, що підтверджують факт вчинення господарських операцій з ТОВ "Консамер Гудз", ТОВ "Бріт". У разі, якщо первинні документи, надані платником податків під час проведення перевірки, викликають сумніви у їх достовірності, акт документальної перевірки повинен містити посилання на докази, що доводять складання таких документів без реального здійснення господарських операцій. В дослідженому судом акті перевірки належно підтверджені висновки щодо складання бухгалтерських документів без реального здійснення господарських операцій - відсутні.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що позивач до декларацій про доходи, одержані за звітні періоди, охоплені перевіркою, правомірно включив прямі валові витрати, що відповідають фактичній сумі отриманого в цьому періоді валового доходу від визначеного виду діяльності та підтверджені документально, а відтак виключення таких витрат податковим органом та донарахування грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб суд вважає неправомірним.

Оцінюючи правомірність виключення податковим органом з податкового кредиту позивача податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "Консамер Гудз", ТОВ "Бріт", суд враховує, що підпунктом 7.4.1 пункту 7.4. статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" в редакції, чинній на час виникнення відповідних правовідносин, було передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно пп.7.5.1 п.7.5. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Досліджені судом податкові накладні, видані позивачу контрагентами ТОВ "Консамер Гудз" та ТОВ "Бріт", відповідають вимогам закону.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку, що податковий кредит по господарських операціях з ТОВ "Консамер Гудз" та ТОВ "Бріт" сформований позивачем у відповідності до вимог закону.

Перевіряючи висновок податкового органу про те, що позивачем в періоді, охопленому перевіркою, було сформовано податковий кредит по взаємовідносинах з ТОВ "Гідрошляхбуд", ТОВ "Торгівельна компанія "Ніка", ТОВ "Ойл Трейдінг", та з урахуванням заперечень позивачем вчинення господарських операцій з названими контрагентами, судом встановлено наступне.

31.01.2011 року, тобто до початку перевірки, СПД ОСОБА_5 подано до податкового органу уточнюючі розрахунки податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок, згідно з якими:

виключено з податкового кредиту операції з постачальником під індивідуальним податковим номером 12 (ТОВ "Гідрошляхбуд") за травень, червень, жовтень, листопад 2009 року, січень, лютий 2010 року, та включено до податкового кредиту за вказані періоди ті ж суми податку на додану вартість по постачальнику індивідуальний податковий номер 01 ТОВ "Бріт";

виключено з податкового кредиту операції з постачальником під індивідуальним податковим номером 51 (ТОВ "Торгівельна компанія "Ніка") за серпень, вересень 2009 року та включено до податкового кредиту за вказані періоди ті ж суми податку на додану вартість по постачальнику індивідуальний податковий номер 01 ТОВ "Бріт";

виключено з податкового кредиту операції з постачальником під індивідуальним податковим номером 50 (ТОВ "Ойл Трейдінг") за грудень 2009 року та включено до податкового кредиту за вказаний період ту ж суму податку на додану вартість по постачальнику індивідуальний податковий номер 01 ТОВ "Бріт" (а.с.51-68 т.1).

Вищевказані уточнюючі розрахунки позивачем здійснені у відповідності до статті 50 Податкового кодексу України, якою регламентовано внесення змін до податкової звітності. Представник відповідача на надав суду належних доказів того, що позивач подав уточнюючі розрахунки після початку проведення перевірки - перевірка розпочалася 31.01.2011р. уточнюючі розрахунки датовані теж 31.01.11р., точного часу початку перевірки в акті не зазначено, що дає суду підстави вважати, що позивач своєчасно подав уточнюючі розрахунки.

Суд не приймає доводи сторони відповідача щодо безтоварного характеру господарських операцій, вчинених ФОП ОСОБА_5 з контрагентами та визнання нікчемними правочинів в силу ст.ст. 203, 215, 228 Цивільного кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до ст.203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст.228 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК: 1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; 2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

Аналізуючи доводи відповідача в розрізі приписів ст.ст. 203, 215, 228 Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку, що правочини, вчиненні ФОП ОСОБА_5 з контрагентами, не можуть бути кваліфікованими як такі, що порушують публічний порядок, а отже відсутні підстави для висновку щодо їх нікчемності. Матеріали справи не встановлено документального підтвердження знищення, пошкодження майна чи незаконного ним заволодіння. Зі сторони податкового органу не надано доказів, які підтверджують вину будь-кого з учасників правочинів вчинення діяння, що порушує публічний порядок. На наявність вироку суду в кримінальній справі відповідач не посилається.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що ФОП ОСОБА_5 правомірно сформовано валові витрати в IV кварталі 2008 року на суму 46971,65 грн., в 2009 році на 265036,05 грн., в І-ІІІ кварталах 2010 року на 140365,00 грн. та податковий кредит з податку на додану вартість на суму 72251,00 грн. Відповідачем не доведено порушення СПД ОСОБА_5 п.7.1 ст.7, пп. 9.12.1 п.9.12 ст.9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" та п.1 ст.14 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян", пп.7.4.1, пп.7.4.4, пп.7.4.5 п. 7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість".

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Таким чином ухвалене по справі судове рішення є законними і обґрунтованими, а зазначена позиція Державної податкової інспекції є помилковою. Відповідно, судове рішення першої інстанції скасуванню не підлягає, як таке, що прийняте за вичерпних юридичних висновків при правильному застосуванні норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "10" квітня 2012 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: ОСОБА_7

ОСОБА_2

Повний текст Ухвали виготовлено "26" жовтня 2012 р.

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 особа-підприємець ОСОБА_5 вул.Мірющенка,51б/4,м.Рівне,33000

3- відповідачу ОСОБА_6 податкова інспекція у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби вул. Відінська, 8,м.Рівне,33000