Справа № 2-а-1263/11
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2011-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Справа № 2-а-1263/11
Головуючий у 1-й інстанції: Галацевич О.М.
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
"01" листопада 2011 р. м. Житомир
Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегіі:
головуючого судді Майора Г.І.
суддів: Бучик А.Ю.
Одемчука Є.В.,
при секретарі Соморовій В.А. ,
від позивача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
від відповідача: не з`явився,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Богунського районного суду міста Житомира від "23" травня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради міста Житомира про встановлення статусу інваліда війни ,
22 березня 2011 року ОСОБА_2 звернувся до Богунського районного суду міста Житомира з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради міста Житомира про визнання дій відповідача щодо відмови у наданні йому статусу інваліда війни неправомірними та просив зобов`язати відповідача визначити йому статус інваліда війни.
Постановою Богунського районного суду міста Житомира від 23.05.2011 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятою постановою ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити в повному обсязі.
Вказує, що судом першої інстанції не вірно застосовано Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме ст.14 - громадяни, які брали участь у ліквідації інших аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, належать до 1 або 2, або 3. Зазначає, що з 15 жовтня по 15 листопада 1958 року в складі секретної військової частини № НОМЕР_1 приймав участь у військових навчаннях на Новій Землі із застосуванням ядерної зброї, є інвалідом І групи, потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, а тому відповідно до п.1 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", як особа, яка приймала участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, має право на встановлення йому статусу інваліда війни. Проте відповідач безпідставно відмовив йому у встановленні такого статусу та невірно застосував положення Закону.
В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали доводи апеляційної скарги та просили скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову, якою позов задовольнити.
Відповідач не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні: повноважного представника в засідання суду не направив, просив розглянути апеляційну скаргу за відсутності його представника.
Колегія суддів враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги та положення частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши правильність застосування місцевим судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з такого.
Спірні правовідносини регулюються Законами України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Пунктом 1 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що до інвалідів війни належать інваліди з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали інвалідами внаслідок ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.
Позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), інвалідом першої групи, пов`язаної з аварією на ЧАЕС, що підтверджується відповідним посвідченням (а.с.4), довідкою МСЕ (а.с.12) та заключенням обласної спеціалізованої ЛКК від 12.12.1997 року.
З наданої позивачем довідки Центрального військово-морського архіву вбачається, що він з 02.08.1958 року по 04.07.1961 року проходив строкову службу у в/ч НОМЕР_1 , яка дислокувалася на о. Нова Земля. Даними про безпосередню участь ОСОБА_2 у ядерних випробуваннях архів не володіє (а.с. 6-7).
Вищевказані документи були надані позивачем відповідачу для розгляду та прийняття рішення щодо встановлення йому статусу інваліда війни відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", який 14.03.2011 року (а.с.11) правомірно відмовив у встановленні цього статусу за відсутності даних про безпосередню участь позивача у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.
Сам по собі факт перебування позивача у складі військової частини, яка у період з 15 жовтня по 15 листопада 1958 року була дислокована на Новій Землі, де в той проводилися навчання із застосуванням ядерної зброї, не є підтвердженням того, що позивач брав участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.
У матеріалах справи відсутні також докази наявності причинного зв`язку настання інвалідності позивача з участю у випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.
Колегія суддів також зазаначає, що вирішуючи даний спір , суд не може підміняти інші органи, до повноважень якого віднесено вирішенні спірного питання.
Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 відсутні.
Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду міста Житомира від 23 травня 2011 року - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

Є.В.Одемчук

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_2

АДРЕСА_1 - відповідачу Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради міста Житомира вул. Перемоги, 55,Житомир,10003