Справа № 165/260/14-а (2-а/165/14/14)
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

23 квітня 2015 року м. Київ В/800/1454/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

судді-доповідача Мороз Л.Л.,

суддів: Васильченко Н.В.,

Голяшкіна О.В.,

Стрелець Т.Г.,

Черпіцької Л.Т.,

перевіривши матеріали заяви ОСОБА_5, як представника ОСОБА_6 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 22.12.2014 року (К/800/65376/14) у справі за позовом ОСОБА_6 до Управління Пенсійного фонду України в м. Нововолинську Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 23.05.2014 року позов задоволено частково: визнано дії відповідача щодо відмови в поновленні виплати раніше призначеної пенсії позивачу протиправними та зобов'язано відповідача поновити виплату пенсії з 28.07.2013 року. Позовні вимоги в частині зобов'язання поновити виплату пенсії за період з 07.10.2009 року по 27.07.2013 року залишено без розгляду.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2014 року скасовано постанову Нововолинського міського суду Волинської області від 23.05.2014 року та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково: визнано дії відповідача щодо відмови в поновленні виплати раніше призначеної пенсії позивачу протиправними та зобов'язано відповідача поновити виплату пенсії з 22.07.2013 року. Позовні вимоги в частині зобов'язання поновити виплату пенсії за період з 09.10.2009 року по 21.07.2013 року залишено без розгляду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.12.2014 року, на підставі частини 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на постанову Нововолинського міського суду Волинської області від 23.05.2014 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Управління Пенсійного фонду України в м. Нововолинську Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

12.03.2015 року, ОСОБА_5, як представник ОСОБА_6, звернувся із заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 22.12.2014 року № К/800/65376/14 про відмову у відкритті касаційного провадження, в якій заявник послався на неоднакове застосування судами касаційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Крім того, заявник зазначив, що підставою для подання заяви по перегляд судового рішення також є встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

На підтвердження своїх вимог відповідач надав ухвали Вищого адміністративного суду України від 08.12.2014 року № К/800/62285/14 про відкриття касаційного провадження; від 29.12.2014 року № К/800/67451/14 про відкриття касаційного провадження; від 30.03.2015 року № К/800/14306/15 про відкриття касаційного провадження та ухвалу Верховного суду України від 01.04.2015 року № 21-180а15 про відкриття провадження, в яких, на його думку, інакше застосовано одні й ті самі норми права.

Відповідно до частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно із статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на час подання до суду заяви про перегляд судових рішень) заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів: 1) неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом; 3) порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення Вищим адміністративним судом України незаконного судового рішення з питань, передбачених статтею 171-1 цього Кодексу.

Ухвалами, які заявник надав на підтвердження наявності обставин, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, було відрито провадження у справах на підставі статей 214 та 240-1 Кодексу адміністративного судочинства України. Отже, у вказаних ухвалах має місце застосування лише норм процесуального права. Норми матеріального права при винесенні вказаних ухвал Вищим адміністративним судом України та Верховним Судом України не застосовувались.

При цьому, порушення норм процесуального права, за змістом статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для подання заяви про перегляд судових рішень лише з питань, передбачених статтею 171-1 цього Кодексу.

Оскільки спір у цій справі виник не з питань, зазначених статтею 171-1 цього Кодексу, то порушення норм процесуального права у цій справі не може бути підставою для перегляду Верховним Судом України судового рішення Вищого адміністративного суду України.

Крім того, оскільки в ухвалах, які заявник надав на підтвердження наявності обставин, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, має місце застосування лише норм процесуального права, тому відсутні підстави для висновку про неоднакове застосування судами норм матеріального права.

Також необґрунтованою є зазначена заявником підстава для перегляду Верховним Судом України судового рішення, а саме встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як вбачається зі змісту заяви про перегляд судового рішення та додаткових матеріалів, заявник посилається на рішення Європейського суду з прав людини у справах «Перетяка та Шереметьєв проти України», «Андрієвська проти України».

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду 13.12.2010 року № 2 «Про судову практику застосування статей 235 - 240 Кодексу адміністративного судочинства України» заяву про перегляд судового рішення в адміністративних справах з мотивів установлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом може бути подано особою, на користь якої ухвалено рішення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною. Крім того, до осіб, які мають право звернутися з такою заявою, належать представники зазначеної особи, яким довіреністю або законом надано право на подання заяви від імені такої особи.

Оскільки рішення Європейського суду з прав людини були прйняті не стосовно заявника у цій справі, зазначені рішення не можуть бути підставою для перегляду рішення Вищого адміністративного суду України у цій справі.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для допуску справи до провадження для перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 22.12.2014 року (К/800/65376/14).

Керуючись ст. ст. 236 - 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_5, як представника ОСОБА_6, про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 22.12.2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Управління Пенсійного фонду України в м. Нововолинську Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді