Справа № 2а-5740/10/0470
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" квітня 2015 р. м. Київ К/800/26406/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги заступника прокурора Дніпропетровської області і Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополь Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2013 року

у справі за позовом Нікопольського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області (далі -прокурор) в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополь Дніпропетровської області (далі - УПФУ в м. Нікополь) до Нікопольського комунального підприємства (далі - НКП) «Нікопольтеплоенерго» про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У травні 2010 року прокурор звернувся до суду в інтересах УПФУ в м. Нікополь з позовом про стягнення з НКП «Нікопольтеплоенерго» заборгованості по сплаті страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за лютий 2010 року у сумі 245 335,37 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2010 року позов задоволено. Стягнуто з НКП «Нікопольтеплоенерго» на користь УПФУ в м. Нікополь заборгованість по обов'язковим страховим внескам на загальну суму 245 335,37 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2013 року скасовано постанову суду першої інстанції та ухвалено нову, якою у задоволенні позову відмовлено.

У касаційних скаргах заступник прокурора Дніпропетровської області і УПФУ в м. Нікополь порушують питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції. Зазначають, що апеляційним судом порушені норми матеріального та процесуального права.

В запереченнях на скаргу НКП «Нікопольтеплоенерго» просить залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що відповідач сплатив страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за лютий 2010 року, що підтверджується копіями платіжних доручень, а тому підстав для задоволення позову немає.

Проте, такі висновки апеляційного суду помилкові.

Судами встановлено, що НКП «Нікопольтеплоенерго» є страхувальником, платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Станом на 01 березня 2010 року відповідач мав заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. З 01 березня 2010 року по 22 березня 2010 року відповідач самостійно нарахував страхові внески за лютий 2010 року у сумі 245 335,37 грн і сплатив їх у сумі 246 566,77 грн. Проте, позивач зарахував цю суму у рахунок погашення заборгованості за попередні періоди.

Частиною 6 статті 20 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно із частиною 5 статті 106 Закону №1058-IV за рахунок сум, що надходять від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки, погашаються суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі, коли страхувальник має несплачену недоїмку, пеню та фінансові санкції і здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Постановою Правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19 грудня 2003 року, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663 затверджено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України.

Відповідно до підпункту 5.1.4 п.5.1 розділу 5 зазначеної Інструкції нараховані за відповідний базовий звітний період страхові внески сплачуються платниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду незалежно від виплати заробітної плати (доходу), на суми яких нараховуються страхові внески.

Таким чином, маючи несплачену недоїмку і, сплачуючи при цьому поточні суми страхових внесків, страхувальник не вважається таким, що своєчасно виконав свої зобов'язання за поточний період, оскільки в силу вимог частини 5 статті 106 Закону №1058-IV органи ПФУ зобов'язані направити цей платіж на погашення недоїмки.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 21 лютого 2012 року справа №21-4а12.

Згідно із частиною 1 статті 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості зі сплати страхових внесків за лютий 2010 року, а апеляційний суд помилково скасував рішення суду першої інстанції і відмовив у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 226 КАС України суд касаційної інстанції має скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Тому рішення апеляційного суду підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції залишенню в силі.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги заступника прокурора Дніпропетровської області і Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополь Дніпропетровської області задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2013 року скасувати, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2010 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак