Справа № 2а/1770/4297/2011
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2012-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Дорошенко Н.О.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"14" серпня 2012 р. Справа № 2а/1770/4297/2011

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегіі:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

при секретарі Кошиль О.Ю. ,

за участю сторін:

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "01" березня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_3 товариства "Тодіні Конструкціоні ОСОБА_4П.А." до Державної податкової інспекції у м.Рівному Рівненської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 01.03.2012 р. задоволено позов ОСОБА_3 товариства "Тодіні Конструкціоні ОСОБА_4П.А." (далі - АТ "Тодіні Конструкціоні ОСОБА_4П.А.") до Державної податкової інспекції у м.Рівному Рівненської області, а саме:

- податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівне № НОМЕР_1 від 04.05.2011 року в частині зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за лютий 2011 року в сумі 19 217,00 грн. та штрафної (фінансової) санкції в сумі 1,00 грн., - визнане протиправним та скасоване.

- податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Рівне № від 04.05.2011 року, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за лютий 2011 року в розмірі 133 373,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію 1,00 грн., - визнане протиправним та скасоване.

- присуджено на користь позивача ОСОБА_3 товариства "Тодіні Коструціоні ОСОБА_4П.А." із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3 грн. 40 коп.

Не погоджуючись із прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Рівненського окружного адміністративного суду та ухвалити нову - про відмову у задоволенні позову.

Під час рогляду справи судом здійснено заміну відповідача його правонаступником ОСОБА_5 податковою інспекцією у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби.

Розглянувши справу в межах ст.195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ст. 200 КАС України визначено. що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Правильне по суті судове рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань.

Оскільки, постанову від 01.03.2012 року Рівненським окружним адміністративним судом винесено відповідно до позовних вимог з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції у справі.

Доводи апеляційної скарги висновки суду апеляційної інстанції не спростовують.

Матеріалами справи стверджується, що акціонерне товариство "Тодіні Коструціоні ОСОБА_4П.А." (далі Компанія) зареєстроване згідно з законодавством Республіки Італія 30.09.1987 року, реєстраційний номер 644647, місцезнаходження: Італія, Рим, ОСОБА_6 Серафіко, 200 САР 00142 (а.с.27). Міністерством економіки України видане свідоцтво про державну реєстрацію Представництва акціонерного товариства "Тодіні Коструціоні ОСОБА_4П.А." 23.08.2007 року за № ПІ-3969, яке здійснює свої функції згідно з законодавством України (а.с.23). Представництво являє собою відокремлений підрозділ Компанії, має рахунки в установах банків, круглу печатку, штампи, бланки зі своїм найменуванням, інші реквізити. Основними функціональними обов'язками Представництва є представництво інтересів Компанії на території України з питань виконання умов Договору на будівництво автодоріг за державним замовленням України.

Представництво "Тодіні Коструціоні ОСОБА_4П.А." перебуває на податковому обліку в ДПІ у м. Рівне. Зареєстроване платником податку на додану вартість 10.09.2007 року (а.с.24).

На підставі направлення від 04.04.2011 року № 34/452/23-300, наказу ДПІ у м. Рівне від 01.04.2011 року, у відповідності до пп.78.1.8 п.78.1 ст.78, п.81.1 ст.81 розділу II Податкового кодексу України посадовою особою Державної податкової інспекції у м. Рівне в період з 04.04.2011 року по 15.04.2011 року проведено позапланову виїзну перевірку Представництва "Тодіні Коструціоні ОСОБА_4П.А." код 26603641 з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних податкових періодів за січень 2011 року, що декларувалось в період: жовтень 2010 року та за лютий 2011 року, що декларувалось в період: квітень 2009 року, жовтень 2010 року, січень 2011 року.

Результати перевірки оформлені актом від 18.04.2011 року № 447/23-300/26603641 (а.с.143-165).

ОСОБА_5 податковою інспекцією у м. Рівне на підставі акта перевірки від 18.04.2011 року № 447/23-300/26603641 прийнято:

податкове повідомлення-рішення форма "В1" від 04.05.2011 року № НОМЕР_1, яким Представництву "Тодіні Коструціоні ОСОБА_4П.А." зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за лютий 2011 року на суму 62 983,67 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію 1,00 грн. (а.с.7,8);

податкове повідомлення-рішення форма "В4" від 04.05.2011 року № НОМЕР_2, яким Представництву "Тодіні Коструціоні ОСОБА_4П.А." зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за лютий 2011 року на суму 133 373,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію 1,00 грн. (а.с.9,10).

Судом встановлено, що Представництвом "Тодіні Коструціоні ОСОБА_4П.А." в січні 2011 року до складу податкового кредиту включено суму податку на додану вартість в розмірі 4 247 грн., сплачену митним органам при імпорті товарів, з метою їх використання у господарській діяльності, що відображено в розділі II рядок 12.1 колонка "Б" податкової декларації з ПДВ за січень 2011 року (а.с.70-75).

Імпорт товарів здійснювався від Фірми "Impianti Gutherm SRL", Італія, на виконання контракту № 7/4 від 08.02.2008 року, укладеного між Фірмою "Тодіні Коструціоні ОСОБА_4П.А." (Італія) (постачальник) та Представництвом "Тодіні Коструціоні ОСОБА_4П.А." (Україна) (отримувач). Згідно умов даного Контракту постачальник поставляє, а отримувач приймає обладнання, техніку, транспортні засоби, витратні матеріали, в необхідні для проведення ремонту автодороги Київ - Чоп, км 348-441. Після завершення ремонту автодороги матеріали, необхідні для проведення ремонту (основні засоби), підлягають поверненню в 2010 році. Постачальнику платежі за матеріали не проводяться (а.с.185-189).

Імпорт товарів в Україну здійснено по вантажній митній декларації №204000011/2011/000127 від 13.01.2011 року, тип декларації ІМ-40, на загальну суму 21236,82 грн. /2057 Євро, позивачем отримано насос шестеренчастий, призначений для використання в установках осадження пилу за допомогою струменя води. Податок на додану вартість в сумі 4247,36 грн. сплачено при розмитненні товару згідно відмітки Рівненської митниці 13.01.2011 року (а.с.76).

Крім цього, судом встановлено, що в лютому 2011 року Представництвом "Тодіні Коструціоні ОСОБА_4П.А." до складу податкового кредиту включено суму податку на додану вартість в розмірі 133 373 грн., сплачену митним органам при імпорті товарів з метою їх використання у господарській діяльності, що відображено у розділі II рядок 12.1 колонка "Б" податкової декларації за лютий 2011 року (а.с.78-83).

Імпорт товарів здійснювався від Фірми "SEV Stante", Італія на виконання умов контракту № 7/4 від 08.02.21008 року, по вантажній митній декларації № /2011/000039 від 10.02.2011 року, тип декларації ІМ-40. Позивачем отримано запчастини та комплектуючі для дорожньої техніки на загальну суму 616 232,47 грн./56849 Євро. Податок на додану вартість в сумі 133 373 грн. сплачено при розмитненні товару згідно відмітки Рівненської митниці 10.02.2011 року (а.с.84-95).

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.

Згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу датою виникнення податкових зобов'язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Відповідно до п.198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.4 статті 198 Податкового кодексу України якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Відповідно до п.198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пп. "в", "д" п.185.1 статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт); з метою оподаткування цим податком до імпорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг) з-під митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35-37 Митного кодексу України, для їх подальшого вільного обігу на території України.

Відповідно до статті 188 Митного кодексу України, імпорт - це митний режим, відповідно до якого товари ввозяться на митну територію України для вільного обігу без обмеження строку їх перебування на цій території та можуть використовуватись без будь-яких обмежень.

Відповідно до пп.3 п.180.1 статті 181 Податкового кодексу України платником податку є будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає суду підстави дійти висновку, що закон зобов'язує платника податку на додану вартість сплатити названий податок при імпорті та надає йому право на податковий кредит на суму фактично сплаченого податку. При цьому в законі відсутня така виключна умова для виникнення права на податковий кредит, як оплатне придбання платником податку матеріальних цінностей, а визначальним є сплата такого податку до державного бюджету згідно з пунктом 187.8 статті 187 Податкового кодексу України.

Таким чином, згідно п.198.2 ст.198, п.187.8 статті 187 Податкового кодексу України у разі імпорту товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на отримання податкового кредиту, вважається вантажна митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку на додану вартість.

Вантажні митні декларації пред'явлені до перевірки, описані в акті перевірки, оригінали досліджені в судовому засіданні, копії долучено до матеріалів справи (а.с.76,84-95), підтверджують факт увезення товару в Україну та сплату податку на додану вартість до Державного бюджету України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що за наявності належним чином оформленої вантажно-митної декларації, що підтверджує факт сплати податку на додану вартість при імпорті в Україну товару, призначеного для використання в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності, позиція податкового органу щодо виключення з податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплаченого при імпорті, є неправомірною, а висновок про порушення платником п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України - безпідставним.

Крім цього, в акті перевірки на аркуші 21 зазначено, що згідно Довідки щодо залишку суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за лютий 2011 року, залишок від'ємного значення попереднього податкового періоду (ряд.24 податкової декларації звітного періоду) складається із сум ПДВ, які виникли в таких звітних періодах: квітень 2009 року на суму 14 970 грн. Декларація з податку на додану вартість за квітень 2010 року подана Представництвом до ДПІ у м. Рівне, не визнана як податкова декларація, тому показники попередніх періодів, зазначені в декларації за квітень 2010 року відсутні (а.с.163).

Судом встановлено, що спір між позивачем та ДПІ у м. Рівне щодо правомірності податкового повідомлення-рішення від 20.10.2010 року № /3/15-209 про застосування штрафної санкції за неподання декларації з податку на додану вартість за квітень 2010 року вирішувався в судовому порядку.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 03.06.2011 року в справі № 2а/1770/1212/2011 в задоволенні позовних вимог АТ "Тодіні Коструціоні ОСОБА_4П.А." до ДПІ у м. Рівне про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 20.12.2010 року № /3/15-209 відмовлено повністю.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2011 року в справі № 2а/1770/1212/2011 апеляційну скаргу АТ "Тодіні Коструціоні ОСОБА_4П.А." задоволено. Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 03.06.2011 року скасовано та прийнято нову постанову. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівне № /3/15-209 від 20.12.2010 року (а.с.140-142).

Вказаним судовим рішенням суду апеляційної інстанції встановлено, що податкова декларація з податку на додану вартість за квітень 2010 року заповнена у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а невизнання такої декларації податковою звітністю є безпідставним.

Разом з тим, сума ПДВ за квітень 2010 року, яка приймає участь в бюджетному відшкодуванні лютого 2011 року, становить 1 614 грн. і не входить до загальних нарахувань по акту перевірки та спірному податковому повідомленню-рішенню, оскільки судом встановлено, що фактично згідно додатку 2 до податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2011 року Представництвом "Тодіні Коструціоні ОСОБА_4П.А." зазначено, що залишок від'ємного значення звітного податкового періоду виник, зокрема, в квітні 2009 року в сумі 14 970 грн. (а.с.82).

Згідно акта ДПІ у м. Рівне від 02.03.2011 року № 237/22-509/26603641 "Про результати планової виїзної перевірки Представництва "Тодіні Коструціоні ОСОБА_4П.А." з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2009 року по 30.09.2010 року" податковим органом було виявлено невірне перенесення значення з рядка 26 декларації за квітень 2009 року (повинно 12 530 516 грн.) (а.с.110-113) в рядок 23.2 податкової декларації з ПДВ за травень 2009 року (зазначено 12 515 546 грн.) (а.с.114-117), що на 14 970 грн. менше (а.с.103).

Наявність вищевказаної помилки підтверджена в ході судового розгляду справи шляхом співставлення показників основної декларації з ПДВ за квітень 2009 року від 20.05.2009 року (а.с.110-113) та показників уточнюючих розрахунків за квітень 2009 року від 19.06.2009 року та від 26.06.2009 року (а.с.191-198), відповідно до яких всього з урахуванням уточнень значення рядка 26 податкової декларації квітня 2009 року правильним є 12 530 516 грн. (а.с.190), що на 14 970 грн. менше значення рядка 23.2 декларації з ПДВ за травень 2009 року з урахуванням уточнюючих розрахунків (а.с.199-203).

У зв'язку з невірним перенесенням показників р.26 декларації за квітень 2009 року до р.23.2 декларації за травень 2009 року, що було виявлено згідно акта перевірки від 02.03.2011 року № 237/22-509/26603641, платником податків 10.03.2011 року до ДПІ у м. Рівне було подано уточнюючий розрахунок за травень 2009 року, в якому збільшена сума, що підлягає зарахуванню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, на суму 14 970 грн. (а.с.107-108) та відображено цю суму в декларації з ПДВ за лютий 2011 року по терміну подачі 20.03.2011 року (а.с. 78-83).

Відповідно до пп.4.2.2 "в" п.4.2 ст.4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 року № 2181-III, чинного до 01.01.2011 року, контролюючий орган був зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо внаслідок проведення камеральної перевірки виявляє арифметичні або методологічні помилки у поданій платником податків податковій декларації, які призвели до заниження або завищення суми податкового зобов'язання.

Законодавець встановив, що перевірка податкової звітності всіх платників здійснюється не вибірково, а в суцільному порядку - тобто автоматично стосується всіх без винятку поданих податкових декларацій та податкових розрахунків.

Предметом перевірки є встановлення відповідності поданих звітних документів передбаченим законом вимогам, арифметична правильність підсумкових сум податкових зобов'язань, правильність застосування ставок податку і пільг по ньому, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування - з метою виявлення допущених платником у поданій звітності арифметичних та/або методологічних помилок, які призвели до заниження або завищення суми податкового зобов'язання.

Визначення "арифметичної помилки" було наведено у листі Комітету Верховної Ради України з питань фінансів і банківської діяльності від 20.03.2001 року № 06-10/167, під якою розуміються помилки чи описки, допущені платником при заповненні декларації, зокрема при виконанні арифметичних дій, передбачених при обчисленні об'єкта оподаткування з метою визначення податкових зобов'язань.

В листі ДПА України від 06.07.2001 року № 9018/7/23-3317 зазначено, що під "методологічною помилкою" слід розуміти помилку, допущену платником податків при складанні декларації, яка полягає у неправильному застосуванні або незастосуванні ставок оподаткування чи коефіцієнтів при визначенні податкового зобов'язання з того чи іншого податку, збору (обов'язкового платежу).

Згідно пп.7.7.5 п.7.7 ст.7 Закону "Про податок на додану вартість", чинного на час подання платником податкової звітності за квітень, травень 2009 року, було передбачено, що протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних.

Наказом ДПА України від 17.07.2006 року № 416 була затверджена форма Акта про результати камеральної перевірки податкової декларації (розрахунку) щодо окремих загальнодержавних і місцевих податків і зборів. Цим же наказом передбачено, що камеральні перевірки податкових декларацій (розрахунків) проводяться посадовими особами органів державної податкової служби в такі строки:

- протягом 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку подання податкових декларацій (розрахунків), базовий податковий (звітний) період для яких дорівнює календарному місяцю;

- протягом 60 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку подання податкових декларацій (розрахунків), базовий податковий (звітний) період для яких дорівнює календарному кварталу (півріччю, року).

Відповідно до пп.7.7.7 п.7.7 ст.7 Закону "Про податок на додану вартість", що якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий податковий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної податковим органом унаслідок таких перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з підпунктом 7.7.3 цього пункту у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною податковим органом внаслідок проведення таких перевірок, податковий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що при проведенні камеральної перевірки податкової звітності платника за квітень, травень 2009 року податковий орган був зобов'язаний при виявленні помилок в поданій платником податків податковій декларації вжити заходи у спосіб, визначений законом, до виправлення виявлених помилок, однак зазначеного обов'язку не дотримався. Внаслідок чого вищевказана помилка була виявлена податковим органом при проведенні планової перевірки згідно акта від 02.03.2011 року та в подальшому виправлена платником шляхом подання Уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, хоча фактично платником податку ця помилка самостійно не виявлена.

Фактично залишок від'ємного значення з податку на додану вартість в сумовому вираженні уже був задекларований у раніше поданих деклараціях з ПДВ, в тому числі і спірна сума 14 970 грн.

З огляду на вищевикладене, суд вважає безпідставними доводи представника відповідача в ході судового розгляду справи про необхідність перенесення уточненого показника до декларації за наступний період, оскільки відповідно до п.200.3, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу при від'ємному значенні суми ПДВ така сума враховується у зменшення суми податкового боргу, а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Фактично задекларована сума залишку від'ємного значення ПДВ квітня 2009 року в частині 14 970 грн. зарахована до складу податкового кредиту не травня 2009 року, а лютого 2011 року і таке зарахування не вплинуло на податкове зобов'язання з ПДВ.

З урахуванням встановлених в ході судового розгляду фактичних обставин справи та їх оцінки вимогам закону суд приходить до переконання про безпідставність висновків податкового органу щодо завищення бюджетного відшкодування по декларації з податку на додану вартість за лютий 2011 року в частині оспорюваної позивачем суми 19 217,00 грн. (14 970 грн. та 4 247 грн.), а також про безпідставність висновків податкового органу щодо завищення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за лютий 2011 року в розмірі 133 373,00 грн., що виключає застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті спірних рішень суб'єкт владних повноважень діяв при недотриманні приписів закону, необгрунтовано, без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, упереджено, з порушенням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких ці рішення спрямовані, чим порушено права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом задоволення позовних вимог та скасування рішень.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "01" березня 2012 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: ОСОБА_7

ОСОБА_2

Повний текст ухвали складено 19.08.2012 р.

Роздруковано та надіслано: р.л.п.

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_8 товариство "Тодіні Конструкціоні ОСОБА_4П.А." ОСОБА_6 Еджео, 100/106 САР,м.Рим,Італія

3- відповідачу ОСОБА_5 податкова інспекція у м.Рівне Рівненської області вул. Відінська, 8,м.Рівне,33023