Справа № 2а-6233/10/1770
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2011-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"12" травня 2011 р. Справа № 2а-6233/10/1770

номер рядка статистичного звіту 8.2.1

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_1,

при секретарі Лабунській Ю.В. ,

за участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 - на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "15" березня 2011 р. у справі № 2а-6233/10/1770 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Рівненському районі Рівненської області про скасування податкових повідомлень-рішень ,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2010 році позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просила частково скасувати податкове повідомлення-рішення №/0 від 01.07.2010 року яким визначено суму податкового зобовязання за платежем податок на додану вартість 53 785 грн. (за основним платежем-35 грн., за штрафними санкціями -53 750 грн.)

Також, позивачка просила частково скасувати податкове повідомлення-рішення №/0 від 01.07.2010 року щодо не підтвердження документально доходу від реалізації шкірзамінника в розмірі 50000,00 грн., яким визначено суму податкового зобовязання за платежем з доходів фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності -10 959 грн.74 коп.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 15 березня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судове рішення та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог. Зазначає, що суд при розгляді справи не врахував, що газовий лічильник, за який перераховані кошти в січні 2010 року брав участь в оподаткованих операціях. Також, апелянт посилається на те, що податковим органом невірно зазначена суму на яку завищено податковий кредит, а суд не звернув уваги на вказану обставину.

В судове засідання позивачка не з'явилася, направила заяву про розгляд справи в її відсутності.

Представник ДПІ у Рівненському районі доводи апеляційної скарги не визнав та пояснив, що доводи позивачки спростовані в суді першої інстанції, а тому підстави для скасування постанови відсутні.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, в межах визначених ст.195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 27.05.2010 року по 09.06.2010 року та з 10.06.2010 року по 16.06.2010 року працівниками Державної податкової інспекції (надалі ДПІ) у Рівненському районі проведено планову документальну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_3 за період з 16.11.2007 року по 31.03.2010 року.

За результатами перевірки 21 червня 2010 року складено акт №371/39/1751/НОМЕР_1, який став підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень від 01.07.2010 року №/0 та №/0.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до правильних висновків про те, що зазначені податкові рішення-повідомлення прийняті відповідно до встановлених норм законодавства, у спосіб, що передбачений законом та відповідають фактичним обставинам справи.

Так, податкове повідомлення-рішення №/0 від 01.07.2010 року винесено внаслідок порушення позивачем п.п. 7.2.3, п.п.7.2.7, п. 7.2, п.п.7.3.1, п.7.3, п.п. 7.4.1, п.п.7.4.3, п. 7.4, п.п. 7.4.4, п.п.7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

За змістом підпункту 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 вказаного Закону визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а в разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку;

або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 7.4.3 п.7.4, ст.7 зазначеного Закону передбачено, що у разі коли товари (роботи, послуги), виготовлені та/або придбані, частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково ні, до суми податкового кредиту включається та частка сплаченого (нарахованого) податку при їх виготовленні або придбанні, яка відповідає частці використання таких товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях звітного періоду.

Якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту (п.п.7.4.4 п.7.4, ст.7 Закону ).

Підпунктом 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 вказаного Закону визначено, що, якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

З матеріалів справи вбачається, що за період з 16.11.2007 року по 31.03.2010 року СПД ОСОБА_3 задекларовано податковий кредит по податку на додану вартість у сумі 142 143 грн.

Згідно даних інвентаризації товарно-матеріальних цінностей на 31.03.2010 року, в обліку субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 рахувалися залишки товарно-матеріальних цінностей на суму 500 992 грн.73 коп. без ПДВ.

Під час перевірки, по результатах проведеного аналізу придбання товарів, їх реалізації та залишків товарно-матеріальних цінностей станом на 31.03.2010 року встановлено, що в періоді, який перевіряється, позивачкою до складу податкового кредиту віднесено суми ПДВ у звязку з придбанням товарів, які, відповідно до даних обліку підприємця не брали участі в оподатковуваних операціях цього періоду, та відсутні в залишках товарно-матеріальних цінностей станом на 31.03.2010р. товари вартістю 291 302грн.38коп. без ПДВ.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач не підтвердила того, що сума, яка перерахована за газовий лічильник брала участь в оподаткованих операціях, оскільки дані зазначені в банківській виписці №945 від 05.01.2010 року щодо марки газового лічильника, та дані щодо марки газового лічильника зазначені в податковій накладній №40 від 10.12.2009 року (а.с.90) не співпадають.

Податкове повідомлення-рішення №/0 від 01.07.2010 року винесено внаслідок порушення позивачем п.7.1, ст.7, п.п.9.12.1 ст.9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Відповідно до ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року №13-92 «Про прибутковий податок з громадян», оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та ОСОБА_4 комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

За змістом п.5.1, ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 року №334/94-ВР, валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

За змістом абзацу 4 п.п.5.3.9, п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Доводи позивача з приводу того, що дохід отриманий на розрахунковий рахунок 12.01.2009 року в розмірі 50000 грн. є доходом від реалізації шкірзамінника в кількості 2941,18 м.п. по ціні 15,09 грн. в загальній вартості 44 382грн. придбаного по МД-2 від 18.08.2008 року(а.с.81) є безпідставними, оскільки не підтверджені належними доказами.

ОСОБА_5 отримано на розрахунковий рахунок дохід плата за шкірзамінник в розмірі 50000грн. (60000грн. з ПДВ, банківська виписка від 12.01.2009р.: призначення платежу «плата за шкірзамінник згідно рахунку №25 від 30.12.2008р.»). Інших документів, що містять інформацію про зміст господарської операції в звязку із здійсненням якої отримано дохід 12.01.2009р. в розмірі 50000грн. позивачем для перевірки не було надано, як не надано податкової, видаткової накладної чи інших документів, які містять інформацію про реалізацію шкірзамінника в кількості 2941,18 м.п..

Судом першої інстанції обгрунтовано не прийнято до уваги митну декларацію, оскільки з її змісту неможливо встановити реалізацію шкірзамінника в кількості 2941,18 м.п.

Посилання апелянта на те, що податковим органом невірно зазначена сума на яку завищено податковий є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, які досліджені судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.160,195,196,200,206,212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особа - підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 15 березня 2011 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 - фізична особа - підприємець вул.Промислова 32/3,с.Великий Олексин,Рівненський район, Рівненська область,35302

3- відповідачу ОСОБА_4 податкова інспекція у Рівненському районі Рівненської області вул.Відінська,8,м.Рівне,Рівненська область,33023