Справа № 806/5759/14
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Романченко Є.Ю.
Суддя-доповідач:Бучик А.Ю.
УХВАЛА

іменем України

"27" квітня 2015 р. Справа № 806/5759/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Бучик А.Ю.

суддів: Охрімчук І.Г.

Шевчук С.М.,

при секретарі Витрикузі В.П. ,

за участю

представника відповідача Байдали І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податковрї інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "02" березня 2015 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП Ексклюзив 2011" до Житомирської об'єднаної державної податковрї інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Віталекс" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "ТОП Ексклюзив 2011" звернулось до суду із адміністративним позовом про визнання дій Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області по проведенню позапланової невиїзної перевірки незаконними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення відповідача від 01.12.2014 № , яким визначено 70925 грн. податкових зобов'язань з податку на додану вартість.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 01 грудня 2014 року № . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Житомирська ОДПІ посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмов у в позові. Зазначає, що податкові накладні, видані позивачеві ТОВ "Віталекс" заповнені з грубим порушенням вимог чинного законодавства, оскільки зазначена адреса не відповідає фактичній адресі підприємства. Позивач не має матеріальних та трудових ресурсів для здійснення фінансово-господарської діяльності. Відсутність товарно-транспортних накладних підтверджує відсутність підтвердження фактичного відвантаження, транспортування та отримання позивачем товару. Вказане спростовує факт придбання підприємством товару та використання його у межах господарської діяльності.

Судом встановлено, що Житомирською ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області з 12 по 13 листопада 2014 року проведено позапланову документальну невиїзну перевірку ТОВ "ТОП Ексклюзив 2011" щодо правомірності формування податкового кредиту з ТОВ "Віталекс" за період з 01.07.2014 по 31.07.2014 від 17 листопада 2014 року, про що складено акт № 7377/06-25-22-01/37671984, де зазначено про порушення позивачем п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201. 1, п. 201. 10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 56740 грн., у тому числі за липень 2014 року - на 56740 грн.

01 грудня 2014 року Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області прийнято податкове повідомлення - рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП Ексклюзив 2011" за платежем податок на додану вартість на 70925,00 грн. (за основним платежем - 56740 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 14185 грн).

05 травня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Віталекс" (Постачальник) та ТОВ "ТОП Ексклюзив 2011" (Покупець) укладеного договір поставки № 1, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язується у порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язаний в порядку і на умовах, визначених цим договором, прийняти і оплатити товар, визначений у специфікаціях до цього договору.

Пунктами 2.1 і 2.2 договору поставки № 1 від 05.05.2014 визначено, що найменування, одиниці виміру і загальна кількість товару, яка підлягає поставці за цим договором, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), визначаються в специфікації, яка є невід'ємною частиною цього договору. Кількість товару, що поставляється Продавцем і приймається Покупцем, визначається накладною.

Продавець поставляє товар на умовах "Франко завод2 (EXW). Товар вважається поставленим з моменту надання його Покупцю у строк, визначений для поставки кожної партії товару (п.п. 3.1., 3.2 договору).

Згідно зі п.п. 5.1, 5.3 договору поставки № 1 від 05.05.2014 Покупець оплачує поставлений товар по ціні, визначеній у цьому договорі, відповідно до специфікацій. Оплата товару здійснюється в грошовій формі шляхом банківського перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця.

До договору сторонами також підписані специфікації на поставку обладнання та матеріалів, у тому числі і на липень 2014 року, в яких визначено найменування, кількість та ціна товару, що поставлятиметься.

За результати господарських операцій у липні 2014 року ТОВ "Віталекс" видано на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП Ексклюзив 2011" видаткові та податкові накладні. Оплата за поставлені товари здійснена позивачем у безготівковій формі, про що свідчить виписка по рахунку позивача з урахуванням рахунків контрагента, зокрема, ТОВ "Віталекс", а також оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 за липень 2014 року.

Сплачені в ціні товарів суми податку на додану вартість, позивачем, на підставі виписаних ТОВ "Віталекс" податкових накладних, віднесено до податкового кредиту за липень 2014 року в розмірі 56740 грн.

Податковий кредит, згідно із пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. ПК України, - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Порядок та підстави формування платником податку податкового кредиту регламентується приписами ст. 198 Податкового кодексу України, яких платник податків зобов'язаний дотримуватися, і за умови порушення яких, формування податкового кредиту може бути визнано неправомірним.

У відповідності до п. 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно зі п. 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК України визначено, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата виписування податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Згідно зі п. 201.10 ст. 201 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У відповідності до п. 201.6 ст. 201 ПК України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п. 201.7 ст. 201 ПК України).

Виходячи із системного аналізу вказаних норм, необхідною умовою для включення податку на додану вартість до податкового кредиту, що безпосередньо впливає на зменшення суми податкових зобов'язань, є, зокрема, фактична наявність господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), їх зв'язок з господарською діяльністю платника податків. При цьому наслідки у податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто дії, які викликають зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Положеннями пункту 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Первинний документ, згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Розбіжності щодо адреси місцезнаходження позивача у податкових і видаткових накладних, виданих ТОВ "Віталекс" у липні 2014 року в графі "місцезнаходження покупця" пояснюються зміною адреси місцезнаходження юридичної особи, що визначена у свідоцтві про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ "ТОП Ексключив 2011" (м.Житомир, вул.Лятошинського, 15 кв.4) на адресу: м.Житомир, вул. Чапаєва, 7 (за договором № 10/14 суборенди приміщення від 31.01.2014).

Вказане не є підставою для виключення податкових накладних зі складу податкового кредиту за липень 2014 року, оскільки не відповідає критеріям порушення порядку заповнення податкової накладної, оскільки містить усі необхідні реквізити, визначені приписами Податкового кодексу України.

Судом з'ясовано, що поставка товару відбувалась на умовах Інкотермс 2010 (EXW). За умовами поставки EXW Інкотермс 2010 - "Франко завод" покупець несе всі витрати з транспортування товару з території продавця до визначеного місця, у тому числі і витрати на навантаження товарів на транспорт.

Зі справи вбачається, що договір перевезення вантажу не укладався, довіреності на отримання ТМЦ не виписувалися, оскільки товар отримував безпосередньо керівник підприємства - позивача.

Згідно Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Вказані Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, а сертифікат якості є документом, що підтверджує якість товару, а не є документом бухгалтерського обліку, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, відсутність таких документів не може бути підставою для висновку про відсутність права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість та подальшого заниження податку на додану вартість.

З матеріалів справи вбачається, що, що в подальшому поставлений від ТОВ "Віталекс" товар позивачем реалізовано ТОВ "Дівікс", що підтверджується відповідними договором, видатковими та податковими накладними.

Отже, придбання позивачем товарів у зазначеного контрагента - постачальника здійснювалось для подальшого їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

З урахуванням викладеного з огляду на існуючу в податковому праві презумпцію реальності господарської операції та достовірності поданих платником первинних документів (доки вказані факти не спростовано податковим органом в установленому порядку), колегія суддів вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про нереальність виконання позивачем операцій з придбання товару у ТОВ "Віталекс".

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком про незаконність та скасування податкового повідомлення - рішення від 01.12.2014 № .

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність прийнятого рішення, яке постановлене із дотриманням судом норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податковрї інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "02" березня 2015 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Ю.Бучик

судді: І.Г. Охрімчук

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "28" квітня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:

1- в справу:

2 - позивачу: Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОП Ексклюзив 2011" вул. Черняховського,113,м.Житомир,10000

3- відповідачу: Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014

4-третій особі: Товариство з обмеженою відповідальністю "Віталекс" - вул. Маршала Тимошенка,9,м.Київ 212,04212,