Справа № 816/384/15-а
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 р.Справа № 816/384/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Тацій Л.В. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 03.03.2015р. по справі № 816/384/15-а

за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Славкіної Марини Анатоліївни

до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про визнання дій неправомірними, визнання нечинним рішення та вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

05 лютого 2015 року Публічне акціонерне товариство " Всеукраїнський акціонерний банк " (надалі - позивач, ПАТ "ВіЕйБі Банк") звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області (надалі - відповідач, ДПІ в м. Полтаві) про визнання неправомірними дій щодо прийняття рішення про опис майна у податкову заставу № 799/10/16-01-25-07-30 від 19.01.2015 та складання податкової вимоги № 122-25 від 17.01.2015, визнання нечинними рішення про опис майна у податкову заставу № 799/10/16-01-25-07-30 від 19.01.2015 та податкової вимоги № 122-25 від 17.01.2015.

В обгрунтування своїх позовних вимог посилалися на неправомірність винесених відповідачем рішення про опис майна позивача в податкову заставу та податкової вимоги, оскільки щодо позивача розпочато процедуру виведення з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації, під час якої згідно ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не здійснюється, зокрема, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.03.2015 року адміністративний позов Публічного акціонерного товариства" Всеукраїнський акціонерний банк " до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання дій неправомірними, визнання нечинним рішення та вимоги задоволено частково. Визнано протиправною і скасовано податкову вимогу Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 17.01.2015 року № 122-25. Визнано протиправним і скасовано рішення Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про опис майна у податкову заставу № 799/10/16-01-25-07-30 від 19.01.2015 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 03.03.2015 року та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що податкова вимога та рішення про опис активів відкликані, оскільки самостійно скасовані відповідачем. На думку апелянта суд не врахував, що форма рішення щодо відкликання законодавчо не встановлено.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, а саме електронною поштою. Стаття 38 КАС України передбачає вручення судової повістки відповідачу шляхом надсилання її тексту електронною поштою, що вважається повідомленням належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Позивачем постанова суду першої інстанції не оскаржена.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню частково.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову виходячи з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що постановою Правління Національного банку України від 20.11.2014 року № 733 Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк" віднесено до категорії неплатоспроможних.

20.11.2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення № 123 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк", відповідно до якого з 21.11.2014 року розпочато процедуру виведення ПАТ "ВіЕйБі Банк" з ринку, тимчасову адміністрацію запроваджено строком на 3 місяці з 21.11.2014 року по 20.02.2015 року включно. /а.с. 23/

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.11.2014 року № 128 уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк" призначено Славкіну М.А. /а.с.11/

11.12.2014 року позивачем направлено лист за вих. № 20/1/3-17965 на ім'я ДПІ у м. Полтаві, яким повідомлено про запровадження у ПАТ "ВіЕйБі Банк" тимчасової адміністрації.

17.01.2015 року листом ДПІ в м. Полтаві позивача повідомлено про наявність у ПАТ "ВіЕйБі Банк" податкового боргу в сумі 2 474,01 грн. та необхідність надати податковому органу перелік ліквідного майна, на яке може бути розповсюджене право податкової застави. /а.с. 6/

17.01.2015 року відповідачем винесено податкову вимогу № 122-25 про сплату суми податкового боргу в розмірі 2 474,01 грн. /а.с. 7/

19.01.2015 року начальником ДПІ в м. Полтаві прийнято рішення про опис майна ПАТ "ВіЕйБі Банк" в податкову заставу № 799/10/16-01-25-07-30. /а.с. 8/

Із вказаною податковою вимогою і рішенням про опис майна в податкову заставу позивач не погодився, у зв'язку з чим звернувся із даним позовом до суду.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спеціальним Законом для правовідносин, які виникають під час тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, є Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.12р. № 4452-VI.

Відповідно до ч.8 Розділу X Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, для правовідносин, що виникають під час тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду, пріоритетними є норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України".

Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Тимчасова адміністрація запроваджується на строк, що не перевищує три місяці, а для системно важливих банків - шість місяців. За обґрунтованих підстав зазначені строки можуть бути одноразово продовжені на строк до одного місяця. Тимчасова адміністрація припиняється після виконання плану врегулювання або в інших випадках за рішенням виконавчої дирекції Фонду.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 року № 733 "Про віднесення ПАТ "ВіЕйБі Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення № 123 від 20.11.2014 року "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк", відповідно до якого з 21.11.2014 року розпочато процедуру виведення ПАТ "ВіЕйБі Банк" з ринку, тимчасову адміністрацію запроваджено строком на 3 місяці з 21.11.2014 року по 20.02.2015 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 17.02.2015 року № 35 продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк" до 20 березня 2015 року включно.

Частиною 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку;

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом;

5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Оскаржувану податкову вимогу було винесено відповідачем 17.01.2015 року, а рішення про опис майна у податкову заставу - 19.01.2015 року, тобто в період здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк".

Положеннями пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В силу пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

З огляду на викладені положення Податкового кодексу України, прийняття рішення про опис майна в податкову заставу та направлення податкової вимоги є складовими процедури примусового стягнення податкового боргу.

Враховуючи, що Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", норми якого для правовідносин тимчасової адміністрації є пріоритетними по відношенню до норм інших нормативно-правових актів, передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, суд приходить до висновку, що під час винесення оскаржуваної податкової вимоги та рішення про опис майна в податкову заставу відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Відповідачем також не заперечується необгрунтованість вказаного рішення і вимоги.

Заперечуючи проти задоволення позову, представник відповідача зазначав, що з огляду на отримання інформації про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк", відповідачем, керуючись вимогами п. 1.3. ст. 1 та ст. 60 Податкового кодексу України, направлено інформацію позивачу, що оскаржуване рішення і податкова вимога вважаються відкликаними, у зв'язку з чим на час розгляду справи відсутній предмет спору.

Надаючи оцінку вказаним запереченням відповідача, колегія суддів виходить із наступного.

Положеннями п.п. 60.1.2 п. 60.1 статті 60 Податкового кодексу України встановлено, що податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги.

Положенням даної норми кореспондує пункт 6.1 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 576, згідно якого податкова вимога вважається відкликаною з дня прийняття органом доходів і зборів рішення про скасування податкової вимоги.

Відповідача не зазначає, яким чином процесуально оформлюється рішення про скасування оскаржуваної податкової вимоги, доказів на підтвердження скасування рішення про опис майна в податкову заставу не надав.

Будь- якого рішення про відкликання не надано. Лист від 24.02.2015 до Уповноваженого Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» містить лише посилання на те, що вони відкликані, але рішення про скасування (відкликання) лист не містить. Саме рішення відсутнє. При цьому відсутність конкретної форми рішення про скасування, визначеної законом, свідчить лише про те, що воно може складатися в довільній формі. Але оскільки рішення які повинні бути скасовані прийняті в письмовій формі, то і рішення про їх скасування повинно бути в письмовій формі та містити чітке положення, про їх скасування чи відкликання.

На те, що оскаржені рішення відкликані в силу закону відповідач, не посилається та відповідно доказів цього не надає. В апеляційній скарзі наполягає на тому, що вони скасовані ним самостійно.

З огляду на зазначене, враховуючи, що відповідачем доказів прийняття рішення про скасування податкової вимоги № 122-25 від 17.01.2015 та рішення про опис майна у податкову заставу № 799/10/16-01-25-07-30 від 19.01.2015 суду не надано, суд приходить до висновку, що вказана вимога і рішення не можуть вважатися відкликаними.

Отже, податкова вимога № 122-25 від 17.01.2015 та рішення про опис майна у податкову заставу № 799/10/16-01-25-07-30 від 19.01.2015 є протиправними та підлягають скасуванню.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що податкова вимога та рішення про опис майна у податкову заставу є правовими актами індивідуальної дії, та згідно ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі їх неправомірності, визнаються судом протиправними і скасовуються, суд вважає за необхідне згідно ч. 2 ст. 11 КАС України вийти за межі позовних вимог про визнання нечинними вищевказаних вимоги і рішення, натомість визнати їх протиправними і скасувати.

В частині відмови у позові постанова суду першої інстанції не оскаржена.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову та зазначає, що доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність висновків суду. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 03.03.2015р. по справі № 816/384/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Подобайло З.Г.
Повний текст ухвали виготовлений 30.04.2015 р.