Справа № 1718/2-а-788/11
Суддя: Малахова Н.М.
Дата ухвалення: 2012-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Справа № 1718/2-а-788/11
Головуючий у 1-й інстанції: Товстика І.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"20" лютого 2012 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючого судді Малахової Н.М.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Сарненської райдержадміністрації на постанову Сарненського районного суду Рівненської області від "03" червня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Сарненської райдержадміністрації про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 03 червня 2011 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії відповідача в частині ненарахування та невиплати ОСОБА_4 грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства відповідно до ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації провести перерахунок компенсації громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення - щомісячної грошової допомоги у в'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства ОСОБА_4 та виплатити її, починаючи з 21 вересня 2010 року по 20 березня 2011 року, відповідно дост.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",з урахуванням виплачених сум.

У апеляційній скарзі управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить скасувати вказану постанову і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадови і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка, є пенсіонером, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, є потерпілим від аварії на ЧАЄС 3-ї категорії, що підтверджується відповідним посвідченням.

Відповідач виплачував позивачу, як особі, що проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, щомісячну грошову допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, сума якої, на думку позивача, є значно нижчою, ніж це передбачено ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв'язку з чим він звернувся до суду за захистом своїх прав, порушених неправомірними діями відповідача.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання відповідача провести донарахування та виплатити позивачці кошти, передбачені ст.37 Закону, за період з 21.09.2010 року по 20.03.2011 року.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств та відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

При цьому, визначаючи базову величину, з якої розраховується сума допомоги згідно зі ст. 37 Закону, відповідачу слід керуватися розміром мінімальної заробітної плати, а не сумою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року №836.

Розмір мінімальної заробітної плати відповідно до ст.53 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" становив з 1 січня - 869 гривень, з 1 квітня - 884 гривні, з 1 липня - 888 гривень, з 1 жовтня - 907 гривень, з 1 грудня - 922 гривні;

Виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору в частині того, яка сума підлягає стягненню з відповідача за визначений позивачем період, застосуванню підлягають саме стаття 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Тому позивач, відповідно до ст.37 Закону, має право отримувати щомісячну грошову допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у розмірі 40% від мінімальної заробітної плати.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильність висновків суду 1-ї інстанції щодо застосування норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуально права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 197,198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Сарненської райдержадміністрації залишити без задоволення, а постанову Сарненського районного суду Рівненської області від "03" червня 2011 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н.М. Малахова

судді: ОСОБА_5

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 с. Корост,Сарненський район, Рівненська область,34532

3- відповідачу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Сарненської райдержадміністрації вул. Демократична, 46,Сарни,Сарненський район, Рівненська область,34502