Справа № 823/950/15
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року справа № 823/950/15

12 год. 50 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Демченко Н.Ю.,

представника позивача - не прибув,

відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Звенигородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

14.04.2015 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов Звенигородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області (далі-позивач) про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі-відповідач) на користь бюджету через позивача податкового боргу з єдиного податку за січень-червень 2014 року в розмірі 1377,99грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач у добровільному порядку не сплатив вищевказані узгоджені зобов'язання.

Позивач в позовній заяві просив розглянути справу без участі йог представника за наявними у справі матеріалами.

Відповідач не прибув в судове засідання, явку свого представника не забезпечив з невідомих причин, заперечень на позов не надав, хоча повідомлений про час та місце судового розгляду справи в установленому законом порядку.

Згідно з ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 16.06.2009 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), є платником єдиного податку. Як вбачається із заяви про застосування спрощеної системи оподаткування відповідач обрав 2 групу єдиного податку. Видом його діяльності є роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами (КВЕД 47.89).

Відповідно до п.291.2 ст.291 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України) спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з п.291.3 ст.291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, та у відсотках до доходу (відсоткові ставки) відповідно до п.293.1. ст.293 ПК України.

П.293.2. ст.293 ПК України визначено, що фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць.

Згідно з рішеннями Лисянської селищної ради Черкаської області від 03.07.2013 №33-19/VI ставка єдиного податку для платників другої групи становить 20% від розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 №719-VIІ мінімальна заробітна плата станом на 1 січня 2014 року становила 1218,00грн.

Отже ставка єдиного податку для у 2014 році - 243,60грн. щомісячно (20% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на початок кожного року).

З даних облікової картки відповідача з єдиного податку суд встановив, що він не сплачував цей податок за період січень-червень 2014 року, у зв'язку з чим виникла недоїмка за вказаний період в сумі 1377,99грн.

П.295.1 ст.295 ПК України встановлений обов'язок платника єдиного податку першої і другої груп сплачувати його шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Відповідно до п.295.2 ст.295 ПК України нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється органами державної податкової служби на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку. Сплата єдиного податку здійснюється за місцем податкової адреси згідно з п.295.4 ст.295 ПК України.

П.300.1 ст.300 ПК України встановлено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку.

Отже, суд дійшов висновку, що грошове зобов'язання відповідача з єдиного податку з фізичних осіб за січень-червень 2014 року в сумі 1377,99грн. станом на час судового розгляду справи є узгодженим.

Відповідно до п.59.1. ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Суд встановив, що у зв'язку з несплатою узгодженого зобов'язання позивач прийняв податкову вимогу форми «Ф» від 10.10.2014 №186-19 на суму єдиного податку з фізичних осіб 1377грн. 99коп. Вказана вимога направлена відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та вручена відповідачу 15.10.2014, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

В установленому законом порядку відповідач вимогу не оскаржив і до часу судового розгляду справи узгоджене зобов'язання з єдиного податку не сплачував, що підтверджується даними зворотного боку облікової картки відповідача з відповідного податку.

Підп.14.1.175. п.14.1. ст.14 ПК України передбачено, що сума узгодженого грошового зобов'язання не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк вважається податковим боргом.

Тому, сума узгодженого та не сплаченого грошового зобов'язання відповідача з єдиного податку з фізичних осіб за січень-червень 2014 року в сумі 1377,99грн. є податковим боргом.

Згідно з п.95.2. ст.95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень, що передбачено пунктом 41.5. ст.41 ПК України. Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами (пунктами 87.1 та 87.2 статті 87 ПК України).

Суд звернув увагу, що єдиний податок згідно з підп.10.1.2. п.10.1. ст.10 ПК України належить до місцевих податків та зараховується до бюджетів місцевого самоврядування, що передбачено п.2 ч.1 ст.71 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VI.

Щодо позовної вимоги стягнути податковий борг з відповідача через орган податкової служби (через позивача), суд взяв до уваги таке.

Підп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України встановлено право контролюючого органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

На підставі п.87.11 ст.87 ПК України орган стягнення може звернутися до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. При цьому, за рішенням суду він стягується державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Отже зазначений позивачем спосіб виконання рішення не відповідає вищевказаній нормі ПК України. Тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 159 - 163, 254 - 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Звенигородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до місцевого бюджету податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб за січень-червень 2014 року в сумі 1377,99грн.(одна тисяча триста сімдесят сім гривень 99коп.).

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з моменту проголошення постанови. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

3. Копію постанови направити сторонам.

Суддя А.М. Бабич