Справа № 0670/2736/12
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2012-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сичова О.П.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"06" грудня 2012 р. Справа № 0670/2736/12

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

при секретарі Кошиль О.Ю. ,

за участю

представників сторін,

розглянувши апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "18" вересня 2012 р. у справі за позовом Державного підприємства "ОСОБА_3 лісове господарство" до ОСОБА_3 міжрайонної державної фінансової інспекції в Житомирській області, Державної фінансової інспекції в Житомирській області про визнання незаконною вимоги ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив визнати незаконним правовий акт індивідуальної дії оформлений у виді вимоги контрольно-ревізійного відділу в Олевському районі у листі №13-17/1477 від 30.12.2011 року про відображення в обліку дебіторської заборгованості за придбання лісгоспом символіки (фото Президента України та герби) за цінами вищими ніж ціни, які надано відповідно до експертного висновку, проведення претензійно-позовної роботи з контрагентами щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів в сумі 35167,20 грн., а в іншому випадку стягнути з винних осіб, винних у проведенні зайвих витрат, шкоду у порядку та розмірі встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України та скасувати її.

Під час судового розгляду справи, первинного відповідача - Контрольно-ревізійний відділ в Олевському районі було замінено його правонаступником - ОСОБА_3 міжрайонною державною фінансовою інспекцією та залучено до участі в справі в якості другого відповідача ОСОБА_4 фінансову інспекцію у Житомирській області.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 18.09.2012 р. позов задоволено: визнаний неправомірним та скасований п.5 вимоги про усунення порушень, виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "ОСОБА_3 лісове господарство" від 30.12.2011р. №13-17/1477.

Не погоджуючись з цим судовим рішенням, ОСОБА_4 фінансова інспекція в Житомирській області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст.195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ст.200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Правильне по суті судове рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань.

Оскільки, постанову від 18.09.2012 р. Житомирським окружним адміністративним судом винесено відповідно до позовних вимог з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції у справі.

Доводи апеляційної скарги висновки суду апеляційної інстанції не спростовують.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що системний аналіз правових норм Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" № 2939-XII від 26.01.1993 року дає можливість зробити висновок, що відповідача законодавчо не наділено повноваженнями щодо надання правової оцінки договорам, визнання їх неукладеними та недійсними, а також повноваженнями у сфері трудових відносин і посадові особи відповідача не мають повноважень робити за результатами проведених ними ревізій висновки щодо порушення або додержання керівником підконтрольної установи вимог законодавства про працю, зокрема норм Кодексу законів про працю України.

В певних випадках відповідач може у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, одержані підконтрольними установами за незаконними угодами, без встановлених законом підстав та з порушенням чинного законодавства або звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

В силу ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, визначенні умов договору з урахуванням вимог закону, звичаїв ділового обороту. За змістом ст.204 ЦК України здійснений позивачем правочин є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним.

Посилання відповідача на нікчемність правочину суперечить положенням ст.228 ЦК України в редакції Закону N2756-VI від 02.12.2010 р. Даною статтею визначено, що нікчемним є лише правочин, що порушує публічний порядок. Визначення такого правочину містить частина перша даної статті, яка вказує, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Укладений між позивачем та його контрагентом договір не спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним, а тому не є нікчемним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом.

За змістом ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною 3 ст.228 ЦК України визначено, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Тобто, правочин, що суперечить інтересам держави, має визнаватися недійсним в судовому порядку, оскільки цей правочин є оспорюваним. Відповідна редакція ст.228 ЦК України чинна з 01.01.2011 р. Крім того, чинне законодавство, а зокрема ст.ст.203, 215, 216 ЦК України, містить ряд загальних норм щодо недійсності правочину.

Випадки, коли правочин є нікчемним (тобто його не потрібно визнавати недійсним в судовому порядку), чітко встановлені відповідними нормами ЦК України: зокрема ч.1 ст.27, ч.3 ст.121, ч.2 ст.126, ч.1 ст.219, ч.1 ст.220, ч.2 ст.221, ч.1 ст.224, абз.2 ч.1 ст.226, ч.2 ст.228, ч.2 ст.547 тощо. Неспрямованість правочину на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені, не є підставою для визнання його нікчемним, оскільки це прямо не встановлено законом. Не є такою підставою недотримання усіх істотних умов договору. У відповідних випадках зацікавлений орган (відповідач) повинен доводити ці обставини в судовому порядку та визнавати цей правочин недійсним на підставі рішення суду.

Загалом аналіз угоди, укладеної між ОСОБА_4 підприємством "ОСОБА_3 лісове господарство" та товариством з обмеженою відповідальністю "О.П.С." вказує, що вона спрямована на реальне настання правових наслідків, що обумовлене нею, не містить положень, які б суперечили вимогам чинного законодавства або інтересам сторін, а волевиявлення сторін правочину є вільне і відповідає їхній внутрішній волі, що відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 Цивільного кодексу України, додержання яких є необхідним для чинності правочину. На думку колегії суддів, ця угода містить всі істотні умови договору.

Що стосується застосованої відповідачем до укладеного між позивачем та ТОВ "О.П.С." договору від 3005.2011 року №278 методики визначення звичайних цін, то колегія суддів погоджується з тим, що згідно ст. 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

В даному випадку ціна товару була визначена умовами договору, тобто за домовленістю сторін.

В порушення вимог ч.2 ст.2 Закону "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" відповідачем за результатами ревізії не вказано, які конкретно факти порушення законодавства вчинені позивачем. Не наведено жодної норми закону, яка б забороняла позивачу визначати ціну закуплених товарів за домовленістю сторін, або обовязок забезпечити здійснення закупівлі таких товарів за найнижчими на ринку цінами.

Представник відповідача в судовому засідання зазначав також, що здійснені господарські операції не підпадали під регулювання Закону України "Про здійснення державних закупівель в Україні".

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "18" вересня 2012 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: ОСОБА_5

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "11" грудня 2012 р.

Роздруковано та надіслано: р.л.п.

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 підприємство "ОСОБА_3 лісове господарство" вул.Пушкіна 18,м.Олевськ,Житомирська область,11002

3- відповідачу ОСОБА_3 міжрайонна державна фінансова інспекція в Житомирській області вул.Володимирська,2,м.Олевськ,Житомирська область,11000 ОСОБА_4 фінансова інспекція в Житомирській області м-н С.П.Корольова,12,м.Житомир,10014