Справа № 804/6413/13-а
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

804/6413/13-а

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

іменем України

"24" березня 2015 р.

справа 804/6413/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя Суховаров А.В. (доповідач)

судді Ясенова Т.І., Головко О.В.,

при секретарі Троянові А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2013 у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Авіас плюс» до Державної податкової інспекції в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська про скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2013 позов задоволений (т1ас233).

В апеляційній скарзі податкова інспекція просить постанову суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказують, що суд не дав належної оцінки що ПАТ «Авіас плюс» не представило доказів отримання товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «Оптима Трейд» на рахунок якого 27.11.2009 перерахувало 6’ 552’ 163гр37коп. Відсутні докази реальності виконання робіт у взаємовідносинах з ТОВ «Добробуд-05» (т2ас1).

Перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно акту №3053/221/25010005 від 29.10.2012 позапланової документальної виїзної перевірки ПАТ «Авіас плюс» за період з 01.07.2009 по 30.06.2012, проведеної ДПІ в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська, позивач за платіжними дорученнями №3947 і №3949 від 27.11.2009 перерахував на користь ТОВ «Оптима Трейд» 6’ 552’ 163гр37коп. В рядках «призначення платежу» в платіжних дорученнях є посилання на договір №1600/2009-АП від 30.11.2009. Однак цей договір до перевірки не наданий та за перераховані кошти товар не отриманий.

ПАТ «Авіас плюс» до складу витрат віднесено отримання в IV кварталі 2011 року будівельних послуг від ТОВ «Добробуд-05» на суму 115’ 445гр. Однак згідно акту ДПІ в Подольському районі м.Києва №515/23-404/33746694 від 23.12.2011, ТОВ «Добробуд-05» не має основних фондів, трудових ресурсів, транспортних засобів, складських приміщень, виробничих потужностей для здійснення господарської діяльності.

ПАТ «Авіас плюс» віднесло до складу податкового кредиту грудня 2009 року податок на додану вартість в розмірі 150’ 004гр за операціями з придбання бензину, який в подальшому реалізований ТОВ «Корнеліс» за нижчими цінами ніж ціна придбання (т1ас9).

ДПІ в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська 23.11.2012 прийняті податкові повідомлення-рішення (т1ас100-102):

ПАТ «Авіас плюс» 18.12.2012 подало скаргу до Державної податкової служби в Дніпропетровській області на перелічені податкові повідомлення рішення (т1ас118).

ДПІ в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська проведена повторна перевірка та складений акт №344/221/25010005 від 08.02.2013, яким встановлено помилковість попереднього висновку про порушення при реалізації бензину ТОВ «Корнеліс» (т1ас173).

Рішенням Державної податкової служби в Дніпропетровській області №736/10/10-25 від 15.02.2013 скарга задоволена в частині висновку про безпідставне віднесення до складу податкового кредиту грудня 2009 року податок на додану вартість в розмірі 150’ 004гр за операціями з реалізації бензину ТОВ «Корнеліс» (т1ас122):

- збільшено суму зменшення від’ємного значення податку на додану вартість на 7605гр.

ДПІ в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська 15.02.2013 прийняті податкові повідомлення-рішення (т1ас136-138):

Позивач 27.02.2013 подав скаргу до ДПС України (т1ас129). Рішенням Міністерства доходів і зборів України №1418/6/99-99-10-01-15 від 24.04.2013 в задоволенні скарги відмовлено (т1ас139).

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового Кодексу України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового Кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно пункту 14.1.181 статті 14 Податкового Кодексу України, податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов’язання звітного періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового Кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового Кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно реєстраційних документів, основним видом діяльності ПАТ «Авіас плюс» є торгівля паливом (т1ас159).

Між ПАТ «Авіас плюс» та ТОВ «Оптима Трейд» 02.11.2009 укладений договір №600/2009-АП поставки нафтопродуктів (т1ас114). На виконання умов договору, позивач платіжними дорученнями №3947 і №3949 від 27.11.2009 перерахував на користь ТОВ «Оптима Трейд» 6’ 552’ 163гр37коп (т2ас23,24). Перерахунок коштів саме за укладеним договором підтверджується банківськими виписками (т1ас116,117,208-210,227,228).

Надаючи висновок щодо правовідносин між ПАТ «Авіас плюс» та ТОВ «Оптима Трейд», окружний суд правильно вказав, що за укладеним договором ТОВ «Оптима Трейд» зобов’язано поставити нафтопродукти до 31.12.2012. Тобто на момент перерахунку коштів та складання акту перевірки строк виконання зобов’язань не закінчився. В подальшому позивач пред’явив вимоги до ТОВ «Оптима Трейд», які випливають з договору №600/2009-АП від 02.11.2009, що підтверджується ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2013, якою затверджений ліквідаційний баланс боржника (т2ас25).

Між ПАТ «Авіас плюс» та ТОВ «Добробуд-05» укладений договір №1209-1/11 від 12.09.2011 на виконання підрядних робіт з фарбування резервуарів для зберігання нафтопродуктів в смт Дунаївці по вул.Гагаріна, 26. Згідно кошторису, довідки про вартість виконаних будівельних робіт, акту приймання виконаних будівельних робіт, податкової накладної, інвентаризаційної відомості, виконані роботи на 115’445гр, за які позивач повністю розрахувався, в тому числі сплатив податок на додану вартість (т1ас211-219).

Відповідно до пункту 139.1.9 статті 139 Податкового Кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового Кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового Кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Окружний суд дійшов обгрунтованого висновку, що реальність виконаних робіт підтверджена платіжними документами про перерахунок коштів, актом приймання виконаних будівельних робіт, інвентаризаційною документацією, які містяться в матеріалах справи та на які є посилання в акті перевірки. Відповідно до положень статті 200 Податкового Кодексу України, ПАТ «Авіас плюс» отримало право на одержання бюджетного відшкодування та правомірно зазначило про це в деклараціях з податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового Кодексу України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 183 Податкового Кодексу України, реєстрація осіб як платників податку здійснюється податковими органами та діє до дати її анулювання.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесенні до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Перелічені в акті перевірки юридичні особи перебувають в Єдиному державному реєстрі, мають свідоцтва платників податків.

Європейський Суд з прав людини в пункті 38 рішення від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України» зазначив: коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування податку на додану вартість, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування податку на додану вартість за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Також Європейський Суд з прав людини в пунктах 70, 71 рішення від 22.01.2009 у справі «Булвес проти Болгарії» зазначив: якщо національні власті у відсутність яких-небудь вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов’язаному із сплатою податку на додану вартість, який нараховується з операцій в ланцюзі постачань, або яких-небудь вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж карають одержувача, який повністю виконав свої обов’язки, за дії або бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і відносно якого у нього не було засобів відстежування і забезпечення його старанності, то власті виходять за рамки розумного та порушують справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільних інтересів і вимогами захисту прав власності. Враховуючи своєчасне і повне виконання компанією-заявником своїх обов’язків з подання звітності по податку на додану вартість, неможливість для неї забезпечити дотримання постачальником обов’язків подавати звітність по податку на додану вартість і той факт, що ніякого шахрайства відносно системи податку на додану вартість, про який компанія-заявник знала або могла знати, здійснено не було, компанія-заявник не повинна нести наслідки невиконання постачальником обов’язків своєчасного подання звітності по податку на додану вартість і в результаті сплачувати податок на додану вартість вдруге, а також сплачувати пені.

Суб’єктом владних повноважень не доказано наявність порушень, безпосередньо допущених ПАТ «Авіас плюс» при отриманні товарів і послуг. Позивач не має відношення до діяльності інших суб’єктів, ніяк не може впливати на оформлення ними документів, не наділений повноваженнями перевіряти посадових осіб контрагентів та не може нести відповідальність за їх дії.

Відповідно до статті 32 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, юрисдикція Європейського Суду з прав людини поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Відповідно до пункту 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», Україна повністю визнає на своїй території юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись пунктом 1 статті 198, статтями 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2013 – без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко