Справа № 821/123/15-а
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/123/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Войтович І.І.,

при секретарі: Сердюк О.О.,

за участю:

прокурора - Настич В.О.,

представників позивача - Філіпова О.М., Літновська І.Л.,

представників відповідача 1 - Белінська Ю.О., Кнутова З.Д.,

представник відповідача 2 - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дом "Долинское"

до Скадовської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, стягнення заборгованості з податку на додану вартість,

встановив:

До Херсонського окружного адміністративного суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дом "Долинское" подано позов до Чаплинської міжрайонної державної податкової інспекції Херсонської області Державної податкової служби, Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.01.2009 №/0 про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 348294 грн. за жовтень 2008 року, від 24.02.2009 №/0 - в сумі 79687 грн. за листопад 2008 року та від 23.03.2009 року №/0 - в сумі 29894 грн. за грудень 2008 року та стягнення з Державного бюджету України бюджетного відшкодування, а також, зобов'язання відповідача надати висновок органу Держказначейства про перерахування на рахунок позивача бюджетного відшкодування.

08 квітня 2015 р. протокольною ухвалою в судовому засіданні судом замінено первинного відповідача - Чаплинська міжрайонна державна податкова інспекція Херсонської області Державна податкова служба на належного - Скадовська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Херсонській області.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали та зазначили про помилковість посилань відповідача у актах перевірки на пп.7.4.3, пп.7.4.4 п.7.4, пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» (далі - Закону №168/97-ВР). Натомість наголошували, що формування податкового кредиту здійснюється виходячи із норм пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР, згідно з якими податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом такого звітного періоду у зв'язку із: придбанням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням основних фондів (основних засобів), з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку, вартість яких відноситься до основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації. Право на нарахування податкового кредиту виникає не залежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. У разі коли товари (роботи, послуги), виготовлені та/або придбані, частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково ні, до суми податкового кредиту включається та частка сплаченого (нарахованого) податку при їх виготовленні або придбанні, яка відповідає частці використання таких товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях звітного періоду. Якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту. Також зазначили, що «ТД «Долинское» є сільськогосподарським підприємством, яке за наслідками діяльності у періодах, що перевірялись надавало до ДПІ декілька декларацій на виконання Закону №168/97-ВР, у т.ч. користуючись спеціальним режимом оподаткування, передбачений для сільськогосподарських товаровиробників. Просили в задоволенні позову відмовити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили та пояснили, що відповідачем зазначається на відсутність у позивача права на бюджетне відшкодування за жовтень, листопад, грудень 2008 року та неправомірність включення сум податкового кредиту, зазначеного у актах перевірок до складу загальної декларації. Також зазначили, що основним видом діяльності позивача, є вирощування зернових та технічних культур, овочівництво, декоративне садівництво та вирощування продукції розсадників, розведення великої рогатої худоби, надання послуг у рослинництві та тваринництві. Особливості оподаткування таких операцій визначені п.11.21, п.11.29 ст.11 Закону №168/97-ВР. Також, як наведено в актах перевірки, позивачем здійснювались операції з продажу молока та м'яса великої рогатої худоби переробним підприємствам, з продажу дизельного палива, бензину, будівельних матеріалів та інших ТМЦ, відшкодування вартості спожитої електроенергії, тракторів. Позивач не заперечує проти того, що отримував доходи, оподаткування яких регулюється загальними нормами Закону №168/97-ВР, а також спеціальними нормами, визначеними у п.11.21, п.11.29 ст.11 Закону №168/97-ВР, однак зазначає, що обсяги доходів від такої діяльності за періоди, за які заявлено бюджетне відшкодування, становили 95 відсотків від загального обсягу отриманих доходів. Просили в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області в судове засідання не з'явився, про дату час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Разом з тим, відповідач письмових заперечень проти позову не надав, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв.

Прокурор в судовому засіданні проти позову заперечив та просив в його задоволенні відмовити.

Розглянувши позовну заяву, вислухавши пояснення представників сторін, прокурора та дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідачем проведено позапланові виїзні перевірки позивача з питання достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок ТОВ «ТД «Долинское» в банку за жовтень 2008 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в період з 01.09.2008 по 31.10.2008, про що складено акт від 19.01.2009 №01/230/32267625, в період з 01.10.2008 по 30.11.2008 - акт від 19.02.2009 №03/230/32267625, в період з 01.11.2008 по 31.12.2008 - акт від 19.03.2009 №05/230/32267625.

Винесеними на підставі вказаних актів перевірки податковими повідомленнями-рішеннями відповідачем зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість в сумі 348294 грн. за жовтень 2008 року рішенням від 21.01.2009 №/0, в сумі 79687 грн. за листопад 2008 року рішенням від 24.02.2009 №/0, в сумі 29894 грн. за грудень 2008 року рішенням від 23.03.2009 року №/0.

В актах перевірки відповідачем зазначається про порушення позивачем вимог Закону №168/97-ВР, що пов'язані із визначенням податкового кредиту, що стало підставою зменшення заявлених сум бюджетного відшкодування, суть яких складається із:

врахування у складі податкового кредиту та розрахунках бюджетного відшкодування сум податку на додану вартість, не сплачених позивачем за попередні податкові періоди постачальникам (порушення пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону №168/97-ВР);

включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість по придбаних матеріальних цінностях, які не використовувались в оподатковуваних операціях звітного періоду (порушення пп.7.4.3 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР);

включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість по придбаних матеріальних цінностях, які не призначаються для їх використання у господарській діяльності, а саме придбання продуктів харчування на суму 583 грн. у т.ч. сума податку на додану вартість 97,16 грн. (порушення пп.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР);

включення до складу податкового кредиту загальної декларації (по якій проводяться розрахунки з бюджетом, а також заявлене бюджетне відшкодування) сум податку на додану вартість внаслідок коригування податку, який у попередніх звітних періодах відображався по спец декларації з одночасним перенесенням такої суми податку до загальної декларації, а саме за рахунок коригування податкового кредиту по податку з придбання тракторів (порушення пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР).

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 13.05.2009 позов задоволено. Визнано не чинними податкові повідомлення-рішення Чаплинської МДПІ Херсонської області від 21.01.2009 №/0 про зменшення ТОВ «ТД «Долинское» бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 348294 грн. за жовтень 2008 року, від 24.02.2009 №/0 - в сумі 79687 грн. за листопад 2008 року та від 23.03.2009 року №/0 - в сумі 29894 грн. за грудень 2008 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача бюджетну заборгованість з податку на додану вартість за жовтень 2008 року в сумі 348294 грн. за листопад 2008 року в сумі 79687 грн., та за грудень 2008 року в сумі 29894 грн. Закрито провадження у частині позову про зобов'язання Чаплинської МДПІ надати управлінню Держказначейства України висновок про перерахування на рахунок ТОВ «ТД «Долинское» бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за жовтень 2008 року в сумі 348294 грн. за листопад 2008 року в сумі 79687 грн., та за грудень 2008 року в сумі 29894 грн. Відшкодовано з Державного бюджету України позивачеві 1700 грн.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду України від 15.03.2011 постанову суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позову відмовлено.

Відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 17.11.2014 р. касаційну скаргу ТОВ «ТД «Долинское» задоволено частково, постанову Одеського апеляційного адміністративного суду України від 15.03.2011 року та постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 13.05.2009 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного

Пунктом 7.7 статті 7 Закону №168/97-ВР встановлено порядок визначення суми податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, а саме як від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду, яка у наступному податковому періоді залишається не погашеною зобов'язаннями такого наступного періоду.

Підпунктом 7.7.1. п. 7.7 ст. 7 7 Закону №168/97-ВР визначено, що сума податку, яка підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

В п.п. 7.7.2 п.7.7 ст. 7 7 Закону №168/97-ВР встановлено, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг).

З акту перевірки (том 1 а.с.20-24) від 19.01.2009 №01/230/32267625, декларацій за вересень, жовтень 2008 р. (із додатками), податкових накладних, наявних в матеріалах справи, вбачається, що сума 348294 грн. бюджетного відшкодування за жовтень 2008 року сформована за рахунок від'ємного значення, відображеного в декларації за вересень 2008 року. В свою чергу таке від'ємне значення сформовано із сум податкового кредиту на підставі сум податку, зазначених в податкових накладних, що отримані від постачальників позивача. Частину такого податкового кредиту, що дорівнює заявленій сумі бюджетного відшкодування, відповідачем не враховано внаслідок порушень, а саме:

пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону №168/97-ВР внаслідок врахування у складі суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню суми податку, який не сплачено у попередньому звітному періоді усього 1829,15 грн. Зазначено, що позивачем у вересні відображено податковий кредит, зокрема, по податковим накладним: від 29.09.2008 №123 в сумі 1630,93 грн., отриманій від ТОВ «Євродизель» та від 24.09.2008 №ПА-000489 в сумі 198,22 грн., отриманій від ПП «Південний Ареал», сплата по яким здійснена частково у жовтні 2008 року (08.10.2008 та 09.10.2008) в сумі податку 1630,93 грн., а також 02.10.2008 в сумі податку 198,22 грн. відповідно.

пп.7.4.3 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР внаслідок врахування у складі суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню податку за вересень 346380,32 грн., які не використовувались в оподатковуваних операціях звітного періоду.

пп.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР внаслідок включення до складу податкового кредиту за вересень 2008 року та відповідно до суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню, податку з придбання продуктів харчування (цукор, сіль, крупи, макаронні вироби) від ПП ОСОБА_6 згідно податкової накладної №693 від 11.09.2008 на загальну суму 583,0 грн., у т.ч. податок на додану вартість 97,17 грн., які не призначені для використання в оподатковуваних операціях.

З акту перевірки (том 1 а.с.123-126) від 19.02.2009 №03/230/32267625, декларацій за жовтень, листопад 2008 р. (із додатками), податкових накладних, наявних в матеріалах справи, вбачається, що сума 79687 грн. бюджетного відшкодування за листопад 2008 року сформована за рахунок від'ємного значення, відображеного в декларації за жовтень 2008 року. В свою чергу таке від'ємне значення сформовано із сум податкового кредиту на підставі сум податку, зазначених в податкових накладних, що отримані від постачальників позивача, коригувань податкового кредиту попередніх періодів. Частину такого податкового кредиту, що дорівнює заявленій сумі бюджетного відшкодування, відповідачем не враховано внаслідок порушень, а саме:

пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону №168/97-ВР внаслідок врахування у складі суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню суми податку, який не сплачено у попередньому звітному періоді усього 822,1 грн. Зазначено, що позивачем у жовтні відображено податковий кредит, зокрема, по податковій накладній від 03.10.2008 №141 в сумі 3322,1 грн., отриманій від СПД ФО ОСОБА_7 за монтаж вентиляції, сплата по якій здійснена частково у листопаді 2008 року (05.11.2008) в сумі податку 500,0 грн., а також у грудні (05.12.2008) в сумі податку 322,1 грн.

пп.7.4.3 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР внаслідок врахування у складі суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню податку за жовтень 63885,4 грн., по товарам (роботам, послугам), які не використовувались в оподатковуваних операціях звітного періоду.

пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР внаслідок врахування у складі суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню податку за листопад 15000,0 грн., що відображена у декларації жовтня по рядку 16.1 «Коригування податкового кредиту за попередні звітні періоди» по активам (трактори Т150К-05, ДТ-75, які використовувались з 2007 по 2008 рік у виробництві сільськогосподарської продукції, та суми податку по яких були відображені при їх придбанні у спец декларації №2).

З акту перевірки (том 1 а.с.123-126) від 19.03.2008 №05/230/32267625, декларацій за листопад, грудень 2008 р. (із додатками), податкових накладних, наявних в матеріалах справи, вбачається, що сума 29894,0 грн. бюджетного відшкодування за грудень 2008 року сформована за рахунок від'ємного значення, відображеного в декларації за листопад 2008 року. В свою чергу таке від'ємне значення сформовано із сум податкового кредиту на підставі сум податку, зазначених в податкових накладних, що отримані від постачальників позивача. Частину такого податкового кредиту, що дорівнює заявленій сумі бюджетного відшкодування, відповідачем не враховано внаслідок порушень, а саме:

пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону №168/97-ВР внаслідок врахування у складі суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню суми податку, який не сплачено у попередньому звітному періоді усього 3508,15 грн. Зазначено, що позивачем у листопаді відображено податковий кредит, зокрема, по податковим накладним: від 26.11.2008 №402 в сумі 911,22 грн. та від 28.11.2008 №404 в сумі 190,08 грн., отриманими від ТОВ ТПК «Ірта-Світ» за будівельні матеріали, від 10.11.2008 №748 в сумі 2406,85 грн.,отриманій від ПВКП «Сільгоспзапчастина» за запчастини, сплата по яким здійснена частково у грудні 2008 року (08.12.2008) в сумі податку 911,22 грн., а також у грудні (01.12.2008) в сумі податку 2406,85 грн. відповідно.

пп.7.4.3 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР внаслідок врахування у складі суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню податку за листопад 26747,15 грн., по товарам (роботам, послугам), які не використовувались в оподатковуваних операціях звітного періоду.

Що стосується порушення пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону №168/97-ВР внаслідок врахування у складі суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню суми податку, який не сплачено у попередньому звітному періоді в сумі 1829,15 грн. (за актом від 21.01.2009), суми 822,1 грн. (за актом від 21.02.2009), суми 3508,15 грн.(за актом від 19.03.2009), то відповідно до п.1.8 статті 1 Закону №168/97-ВР бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених Законом. А відповідно до пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону №168/97-ВР податок повинен бути сплачений саме у попередньому періоді.

Таким чином, посилання позивача на безпідставність зменшення відповідачем заявленої суми бюджетного відшкодування внаслідок несплати податку у попередніх періодах не відповідає вимогам Закону.

За наявними в матеріалах справи документами не видається за можливе дослідити періоди, в яких позивачем були відображені сплачені постачальникам суми за товари, послуги, так як не надані зведені регістри бухгалтерського обліку (журнали-ордери, зворотно-сальдові відомості), в яких повинно бути систематизовано облік отриманих товарів та проведення розрахунків (сплату коштів) за них, наявність заборгованості на початок та кінець звітного періоду. Законом України від 16 липня 1999 року N 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено (ст.9), що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підстав і первинних документів можуть складатися зведені облікові документи».

Відповідно до наявних платіжних доручень вбачається, що суми, заявлені до відшкодування у жовтні (за вересень) 2008 року частково були сплачені у вересні, а частково у жовтні 2008 року (аналогічно й інші суми, визначені позивачем, як несплачені у попередніх періодах, відповідно до наявних платіжних доручень сплачені у звітному, або наступному до звітного періоді). Отже можливо дійти висновку, що відповідачем правомірно не враховано такі суми податкового кредиту, що не були фактично сплачені у попередніх періодах до періодів в якому заявлено бюджетне відшкодування.

Що стосується порушення пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР, суд зазначає таке.

В акті перевірки (від 19.02.2009 №03/230/32267625) податковим органом зазначається про порушення пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР в сумі 15000,0 грн., вказавши на неправомірність включення позивачем до складу податкового кредиту загальної декларації за жовтень 2008 року по рядку 16.1 «Коригування податкового кредиту за попередні звітні періоди» податку на додану вартість за операцією із коригування податкового кредиту по придбаним тракторам (Т150К-05, ДТ-75), які з 2007 по 2008 рік використовувались у операціях із постачання сільськогосподарської продукції, та суми податку по яких були відображені при їх придбанні у спец декларації №2. Виходячи із наведених в акті перевірки норм закону пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР встановлює загальні правила формування податкового кредиту за рахунок сплачених (нарахованих) сум податку в зв'язку із придбанням товарів з метою їх використання в господарській діяльності.

Суд звертає увагу на те, що Законом №168/97-ВР не передбачено здійснення коригування сум податку, що раніше відображались у спец деклараціях по придбаним та фактично використаним основним фондам у майбутніх періодах в залежності від зміни напрямку використання придбаних товарів (основних фондів) в майбутніх періодах.

Що стосується порушення пп.7.4.3 п.7.4 ст.7, суд зазначає наступне.

В актах перевірки податковим органом зазначається про порушення пп.7.4.3 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР (акті від 19.01.2009 №01/230/32267625 в сумі 346380,32 грн., від 19.02.2009 №03/230/32267625 в сумі 63885,4 грн., від 19.03.2008 №05/230/32267625 в сумі 26747,15 грн.), вказавши на неправомірність включення позивачем до складу податкового кредиту податку на додану вартість за придбані товари, які не використовувались в оподатковуваних операціях звітного періоду.

Позивачем в позовній заяві не наводяться дані щодо мети використання таких товарів, послуг, про фактичне використання та в яких саме операціях, період використання, на підставі яких первинних документів відображено таке використання (мета використання в майбутніх періодах) та в яких бухгалтерських регістрах згруповані дані щодо такого використання товарів.

Основними фонди будуть тоді вважатись такими, коли будуть введені в експлуатацію та у бухгалтерському обліку буде здійснено проведення в Д-т рахунку 10, а поки витрати обраховуються на рахунку бухгалтерського обліку 15 «капітальні інвестиції» такі витрати не можуть вважатись основними фондами. Вказане стосується витрат із придбання цементу, станка ветсанобробки, дизель-генератора, будівельних робіт для реконструкції ферми, придбання обладнання для вирощування худоби, пусконалагоджувальних робіт, витрати у обліку позивача відображені записом в Д-т рахунку 15 (зазначено в актах перевірки). В позовній заяві позивач не зазначає про мету та фактичне їх використання, якими документами це підтверджується (наказами, розпорядженнями, передачею на використання конкретним матеріально-відповідальним особам).

Відповідно до положень пп.7.4.1, пп.7.4.5, пп.7.5.1 Закону №168/97-ВР податковий кредит формується із сум податку на додану вартість, сплачених (нарахованих) у зв'язку з придбанням товарів, з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, незалежно від того, чи такі товари почали використовуватись в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності. Тобто ця норма є загальною для визначення чи буде податок на додану вартість по придбаним товарам віднесено до складу податкового кредиту взагалі саме виходячи із мети використання товарів у господарській діяльності, і не визначає порядок розподілу та відображення сум податкового кредиту в тій чи іншій декларації, внаслідок здійснення платником операцій, які регулюються спеціальними нормами Закону №168/97-ВР.

В позовній заяві позивачем зазначається про здійснення у періодах, що перевірялись, діяльності із постачання сільськогосподарської продукції, у т.ч. постачання молока та м'яса переробним підприємствам, що підтверджується актами перевірок.

Пунктами 11.21 та 11.29 статті 11 Закону №168/97-ВР, встановлено спеціальний режим оподаткування податком на додану вартість сільськогосподарських товаровиробників та переробних підприємств, а саме пунктом 11.21 ст.11 Закону передбачено, що до 1 січня 2008 року сума податку на додану вартість, яка повинна сплачуватися до бюджету сільськогосподарськими підприємствами усіх форм власності за реалізовані ними молоко, худобу, птицю, вовну, а також за молочну продукцію та м'ясопродукти, вироблені у власних переробних цехах, повністю залишається у розпорядженні цих сільськогосподарських підприємств і спрямовується на підтримку власного виробництва тваринницької продукції та продукції птахівництва. Порядок нарахування і використання зазначених коштів встановлюється Кабінетом Міністрів України. А пунктом 11.29 ст.11 Закону №168/97-ВР до 1 січня 2009 року зупинено дію пункту 7.7 статті 7, пунктів 10.1 і 10.2 статті 10 цього Закону в частині сплати до бюджету податку на додану вартість щодо операцій з поставки товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, за винятком операцій з поставки переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою, що здійснюються сільськогосподарськими товаровиробниками. Порядок акумуляції та використання зазначених коштів визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7.7 статті 7 Закону №168/97-ВР встановлено загальний порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків, який не містить будь-яких особливостей щодо оподаткування сільськогосподарських товаровиробників.

Порядок застосування встановлених законодавчих норм, регулюється Постановами Кабінету Міністрів України від 12.05.99р. №805 «Про Порядок нарахування, виплат і використання коштів, спрямованих для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі» та від 26.02.99р. №271 «Про Порядок акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками - платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини» (з урахуванням внесених змін).

Відповідно до п.2 Порядку №805, в редакції, що діяла в періодах, за які здійснено перевірки (із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2008р. № 300), сільськогосподарські товаровиробники поставляють переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі відповідно до укладених договорів з нарахуванням податку на додану вартість за нульовою ставкою. При цьому суми податкового кредиту за звітний період включаються до податкової декларації з податку на додану вартість платника податку, за якою здійснюються розрахунки з бюджетом.

Згідно п. 1 Порядку №805 цей Порядок не поширюється на операції з поставки молока, молочної продукції, м'яса та м'ясопродуктів, виготовлених переробними підприємствами із сировини, поставленої не в живій вазі і не власного виробництва сільськогосподарського товаровиробника, з поставки молока і м'яса в живій вазі посередниками.

Відповідно до п.4 Порядку №271 на підставі даних бухгалтерського та податкового обліку сільськогосподарський товаровиробник складає декларацію з податку на додану вартість з реалізованої продукції, товарів (робіт,послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, крім операцій з продажу переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою, і в терміни, передбачені законодавством для звітності, подають її до органів державної податкової служби. Одночасно з декларацією з податку на додану вартість за відповідний звітний період сільськогосподарські товаровиробники подають до органу державної податкової служби за місцем реєстрації довідку про цільове використання сум податку на додану вартість за попередній звітний період, форма та зміст якої визначається Державною податковою адміністрацією за погодженням із Міністерством аграрної політики.

Залишок податкових зобов'язань відповідно до декларації з податку на додану вартість з реалізованої продукції, товарів(робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, тобто різниця між сумою податку на додану вартість, одержаною сільськогосподарськими товаровиробниками від покупців, та сумою податку на додану вартість, сплаченою ними постачальникам, перераховується сільськогосподарськими товаровиробниками з поточного рахунка на окремий рахунок у терміни, передбачені для перерахування суми податку на додану вартість до бюджету.

Залишок податкового кредиту відповідно до згаданої декларації, тобто від'ємна різниця між сумою податку на додану вартість, одержаною сільськогосподарськими товаровиробниками від покупців, та сумою податку на додану вартість, сплаченою ними постачальникам, зараховується сільськогосподарським товаровиробникам на зменшення податкових зобов'язань наступних звітних періодів.

Відповідно до Порядку заповнення і подання податкової декларації з ПДВ, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30 травня 1997 року № 166, зареєстрованого в Мінюсті України 9 липня 1997 року за № 250/2054 (у редакції наказу ДПА України від 15 червня 2005 року № 213, зареєстрованого в Мінюсті України 30 червня 2005 р. за № 702/10982) (п.1.2) платники податку, у яких згідно з чинним законодавством (пункти 11.21, 11.29 ст.11 Закону №168/97-ВР) суми податку на додану вартість повністю залишаються у розпорядженні цих платників податку для цільового використання, подають податкову декларацію з податку на додану вартість (скорочену). До такої податкової декларації включаються лише ті операції, що стосуються спеціальних режимів, установлених указаними пунктами.

Однак ані Порядком 805, ані Порядком 271 не встановлено окремих правил щодо розподілу сум податкового кредиту внаслідок здійснення одночасно декількох видів господарської діяльності, що оподатковуються у тому числі за спеціальними нормами, а саме п.11.21 та п.11.29 ст.11 Закону №168/97-ВР, а також загальними нормами, що відображаються у спеціальних деклараціях.

Наявність сплати сум за ветпрепарати, будівельних робіт для реконструкції ферми товари (роботи, послуги), податкових накладних складених на підставі таких платіжних доручень не є достатнім підтвердженням фактичного використання придбаних товарів (робіт, послуг) для конкретних господарських потреб, а саме пов'язаних із реалізацією переробним підприємствам молока та м'яса у періодах, що перевірялись. Статтею 9 Законом України від 16 липня 1999 року N 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку.

Крім того, наявність первинних документів на придбання таких товарів (робіт, послуг) не є достатньою підставою вважати, що метою придбання таких товарів буде використання їх в тих чи інших господарських операціях. В процесі використання товарів (робіт, послуг) складаються первинні документи, на підставі яких можливо зробити висновок про напрямок їх використання. Такі документи групуються у відповідних бухгалтерських регістрах обліку та відображаються у зведених регістрах та фінансовій звітності підприємства, наказі про облікову політику, наказах та інших розпорядчих документах.

Позивач не відмовився від застосування до нього п.11.21, п.11.29 ст.11 Закону №168/97-ВР, що підтверджується наданням спец декларацій за періоди, що перевірялись.

В матеріалах справи відсутні докази фактичного використання придбаних товарів (робіт, послуг) в операціях з продажу переробним підприємствам молока та м'яса, зв'язку здійснених витрат із придбання цементу, станка ветсанобробки, дизель-генератора, будівельних роботи для реконструкції ферми, та передплати за будівельні роботи, обладнання для вирощування худоби, пусконалагоджувальних робіт, продажем молока та м'яса саме в звітних періодах, або мети такого використання на підставі розпорядчих документів, в яких би було зафіксовано намір щодо використання придбаних матеріалів, робіт та послуг в майбутньому виключно у операціях із продажу переробним підприємствам молока та м'яса.

Таким чином, до загальної декларації позивачем повинні включатись суми податку, що оподатковуються за «0» ставкою із продажу переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою, а до суми податкового кредиту лише ті суми, які безпосередньо пов'язані із виготовленням та продажем зазначених товарів, а до спеціальної декларації сільськогосподарського виробника суми податку від реалізації продукції власного виробництва (без врахування обсягів реалізації такої продукції переробним підприємствам), із відображенням сум податкового кредиту, які пов'язані чи будуть пов'язані із реалізацією такої сільськогосподарської продукції, крім операцій безпосередньо пов'язаних із реалізацією молока та м'яса переробним підприємствам.

В матеріалах справи відсутні також накази про облікову політику позивача за 2008 рік та наступні роки, які розробляються платниками на виконання Закону України від 16.07.1999 N996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в яких повинно зазначатись про облік доходів та витрат, про окремий облік операцій за напрямками діяльності позивача.

Що стосується порушення пп.7.4.4 п.7.4 ст.7, суд зазначає наступне.

В акті перевірки податковим органом зазначається про порушення пп.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР, вказавши на неправомірність включення до складу податкового кредиту за вересень 2008 року та відповідно до суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню, податку з придбання продуктів харчування (цукор, сіль, крупи, макаронні вироби) від ПП ОСОБА_6 згідно податкової накладної №693 від 11.09.2008 на загальну суму 583,0 грн., у т.ч. податок на додану вартість 97,17 грн., які не призначені для використання в оподатковуваних операціях. Як зазначалось сторонами, видом діяльності позивача є вирощування зернових та технічних культур, овочівництво, декоративне садівництво та вирощування продукції розсадників, розведення великої рогатої худоби, надання послуг у рослинництві та тваринництві, продаж молока та м'яса переробним підприємствам.

Крім того, наявність первинних документів на придбання таких товарів (робіт, послуг) не є достатньою підставою вважати, що метою придбання таких товарів буде використання їх в тих чи інших господарських операціях. В процесі використання товарів (робіт, послуг) складаються первинні документи, на підставі яких можливо зробити висновок про напрямок їх використання. Такі документи групуються у відповідних бухгалтерських регістрах обліку та відображаються у зведених регістрах та фінансовій звітності підприємства, наказі про облікову політику, наказах та інших розпорядчих документах.

Як уже зазначалося вище, позивач не відмовився від застосування до нього п.11.21, п.11.29 ст.11 Закону №168/97-ВР, що підтверджується наданням спец декларацій за періоди, що перевірялись.

В матеріалах справи відсутні докази фактичного використання придбаних товарів (робіт, послуг) в операціях з продажу та будь-яких операціях пов'язаних із здійсненням господарської діяльності. В акті перевірки перевіряючим не зазначено первинні документи, на підставі яких було оприбутковано у обліку придбані продукти харчування, регістри бухгалтерського обліку, в яких відображено таке придбання. За час оскарження рішення податкового органу щодо неврахування суми податку на додану вартість із придбаних продуктів харчування позивачем в позовних заявах та доповненнях зазначається про відсутність доказів у відповідача щодо невикористання продуктів харчування у господарській діяльності, а також посилаючись на ч.2 ст.71 КАС України, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, водночас позивачем не надано жодних доказів фактичного використання за весь час, що минув вказаних продуктів.

За таких обставин, суд вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірним, а тому не підлягають скасуванню.

Оскільки, суд дійшов висновку про відмову в скасуванні податкових повідомлень-рішень від 21.01.2009 №/0, від 24.02.2009 №/0 та від 23.03.2009 року №/0 то вимога позивача про стягнення з Державного бюджету України бюджетного відшкодування та зобов'язання відповідача надати висновок органу Держказначейства про перерахування на рахунок позивача бюджетного відшкодування, також не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 29 квітня 2015 р.

Суддя Войтович І.І.

кат. 8.3.3