Справа № 804/3313/15
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2015 р. Справа № 804/3313/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Кучми К.С.
судді - Конєвої С.О.
судді - Горбалінського В.В.
при секретарі - Летучій Г.І.
представника позивача - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, Головного управління Державної фіскальної служби України, Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Дніпропетровська міська рада про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними та скасування рішень, -
Позивач звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 11.09.2014 р. ним було отримано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 25.07.2014 року № 6030-15, згідно з яким йому визначено суму податкового зобов'язання за платежем 377 909,55 грн. Зазначене податкове повідомлення-рішення було складено, згідно з підпунктом 54.3.3. пункту 54.3. статті 54 ПК України та відповідно до пункту 286.5. ст.286 розділу XIII ПК України.
Позивач зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення та рішення про результати розгляду скарги є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки винесені відповідачем з порушенням норм законодавства, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи. Під час визначення податкового зобов'язання відповідачу необхідно було враховувати зміну коефіцієнту функціонального використання земельної ділянки з підстав наявності рішення Дніпропетровської міської ради від 12.10.2006 року №191/5 та декларації про початок виконання будівельних робіт без внесення змін до договору оренди земельної ділянки застосувавши коефіцієнт 0,5, але податковий орган цього не зробив. За таких обставин, позивач просив суд:
- визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 25.07.2014 року № 6030-15;
- визнати неправомірним та скасувати рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області №434/10/04-36-10-08-09 від 14.11.2014 р.;
- визнати неправомірним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги № 1243/ч/99-99-10-01-02-25 від 12.02.2015 р.;
- стягнути з відповідача на його користь грошові кошти, сплачені за подання ним цього адміністративного позову (судовий збір).
В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити з викладених у ньому підстав.
Відповідачі свого представника в судове засідання не направили, про місце та час його проведення їх представник була повідомлена належним чином.
Від відповідачів надійшли письмові заперечення проти позову, в яких вони зазначили, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 26.03.2013 р. №138 позивачу надано дозвіл на проектування та будівництво виробничого корпусу і прибудови до лісопильного цеху, у межах переданої замовнику земельної ділянки, по АДРЕСА_1. Пунктом 4 рішення №138 визначено, що питання зміни розміру грошової оцінки земельної ділянки вирішується після отримання в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області документів, необхідних для виконання будівельних робіт. Рішенням №138 було зобов'язано позивача виконати певні дії, але зазначені вимоги позивачем не виконані.
Враховуючи викладене, податкове повідомлення-рішення ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 25.07.2014 року №6030-15 є цілком законним та вірним. Оскаржувані рішення про результати розгляду скарги не є рішенням (нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії) в розумінні п.1 ч.1 ст.17 КАС України, а тому не можуть бути визнані неправомірними, як цього вимагає позивач. Тому, відповідачі просили суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Третя особа в судове засідання свого представника не направила, про місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином.
Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Так, позивач не погоджується із податковим повідомленням-рішенням від 25.07.2014 року № 6030-15, яким на його думку неправильно визначено відповідачем суму податкового зобов'язання за платежем 377 909,55 грн., а також з рішенням ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 14.11.2014 р. №434/10/04-36-10-08-09 та рішенням ДФІ України про результати розгляду скарги № 1243/ч/99-99-10-01-02-25, якими залишено в силі вказане повідомлення-рішення.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (далі - ЗК України), а справляння плати за землю - Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Відповідно до ст.206 Земельного кодексу, використання землі в Україні є платним. Підпунктом 14.1.147. пункту 14.1. статті 14 ПК України визначено, що плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Згідно із ст.269 ПК України, платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Відповідно до пункту 287.1. статті 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
В силу 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XIII ПК України.
Відповідно до пункту 286.1. статті 286 ПК України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Підставою для нарахування орендної плати за земельні ділянки є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 ПК України).
Згідно із пунктом 276.1. статті 276 ПК України, податок за земельні ділянки (в межах населених пунктів), зайняті житловим фондом, автостоянками для зберігання особистих транспортних засобів громадян, які використовуються без отримання прибутку, гаражно-будівельними, дачно-будівельними та садівницькими товариствами, індивідуальними гаражами, садовими і дачними будинками фізичних осіб, а також за земельні ділянки, надані для потреб сільськогосподарського виробництва, водного та лісового господарства, які зайняті виробничими, культурно-побутовими, господарськими та іншими будівлями і спорудами, справляється у розмірі 3 відсотків суми земельного податку, обчисленого відповідно до статей 274 і 275 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 288.7 статті 288 ПК України, податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.
Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року №1166-VІІ з 01 квітня 2014 року внесено зміни до статті 288 ПК України. Так, підпункт 288.5.1. пункту 288.5. статті 288 ПК України викладено у редакції: розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.
Таким чином, з 01.04.2014 року мінімальна сума орендної плати за землю повинна становити не менше 3 відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки. В першу чергу це стосується земельних ділянок, по яких сума податкового зобов'язання розраховувалась з врахуванням вимог пункту 276.1. статті 276 ПК України.
Центральні органи виконавчої влади, ш;о реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 289.1. статті 289 ПК України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.
Призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою, зокрема, визначення розміру плати за землю (стаття 194 ЗК України).
Внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (стаття 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року №3613-VІ (із змінами та доповненнями) (далі - Закон №3613).
Відповідно до статті 15 Закону №3613, до Державного земельного кадастру включаються відомості про земельні ділянки, зокрема: місце розташування; площа; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; нормативна грошова оцінка.
Контролюючі органи здійснюють нарахування земельного податку фізичним особам на підставі інформації отриману від відповідних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.
Облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться щороку до 1 травня (пункт 287.2. статті 287 ПК України).
Згідно з пунктом 286.5. статті 286 ПК України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 ПК України.
Судом також встановлено, що 09.11.2006 року між Дніпропетровською міською радою та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі (далі - Договір), на підставі якого останній є користувачем земельної ділянки площею 1,4074 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1) та є платником орендної плати за землю. Договір укладено на п'ятнадцять років.
Умови орендної плати, використання, права та обов'язки сторін договору оренди, зміна умов договору і припинення його дії, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання договору зазначені у пунктах 4, 5, 6, 9, 12 та 13 Договору.
Перегляд розміру орендної плати проводиться щорічно, або у разі, зокрема, змін у цільовому використанні (пункт 4.7 Договору). Зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її індексація проводиться без внесення змін та доповнень до цього договору у порядку та у випадках передбачених законодавством України. Так, згідно пункту 4.3 Договору, орендар повинен щорічно, протягом першого кварталу, надавати до комітету земельних відносин Дніпропетровської міської ради копію довідки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.
В судовому засіданні встановлено, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 26.03.2013 р. №138 «Про надання дозволу громадянину ОСОБА_1 на проектування та будівництво виробничого корпусу і прибудови до лісопильного цеху, у межах переданої замовнику земельної ділянки по АДРЕСА_1» позивачу надано дозвіл на проектування та будівництво виробничого корпусу і прибудови до лісопильного цеху, у межах переданої замовнику земельної ділянки, по АДРЕСА_1.
Пунктом 4 рішення №138 визначено, що питання зміни розміру грошової оцінки земельної ділянки вирішується після отримання в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області документів, необхідних для виконання будівельних робіт. Рішенням №138 було зобов'язано ОСОБА_1 виконати певні дії (пункт 2 Рішенням №138). Разом з тим зазначені вимоги ОСОБА_1 не виконані, що останній не заперечував під час судового засідання.
Таким чином, відповідно до вимог пункту 286.5. статті 286 ПК України, Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року №1166-VII, згідно якого внесені зміни до статті 288 ПК України, на підставі Договору та Витягу ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська, суд вважає, було правомірно проведено нарахування позивачу грошового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб на 2014 рік у розмірі 377 909,55 грн.
В силу ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення від 25.07.2014 року №6030-15, прийняте відповідачем, винесене на законних підставах та у спосіб передбачений чинним законодавством. Тому в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог позивача щодо визнання неправомірними та скасувати рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області №434/10/04-36-10-08-09 від 14.11.2014 р. та рішення Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги № 1243/ч/99-99-10-01-02-25 від 12.02.2015 р., суд зазначає наступне.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Обов'язковою ознакою як нормативно-правового акта, так і правового акта індивідуальної дії, є юридичний характер, тобто обов'язковість його приписів для відповідного суб'єкта (суб'єктів), дотримання якої забезпечується правовими механізмами.
Відповідно до п.14.1.7. ПК України оскарження рішень контролюючих органів - це оскарження платником податку податкового повідомлення-рішення про визначення сум грошового зобов'язання платника податків або будь-якого рішення контролюючого органу в порядку і строки, які встановлені цим Кодексом за процедурами адміністративного оскарження, або в судовому порядку.
Згідно із ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Скарги на рішення державних податкових інспекцій подаються до державних податкових адміністрацій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.
За наслідками розгляду скарги (тобто перегляду спірного рішення) відповідно до рішення органу вищого рівня про розгляд скарги органом державної податкової служби нижчого рівня приймаються податкові повідомлення-рішення, які є підставою для сплати податкового зобов'язання.
Отже, рішення про результати розгляду скарги, яке є підставою для зміни (в разі необхідності) керівником державної податкової інспекції податкового повідомлення-рішення, не містить обов'язкових приписів для суб'єкта господарювання.
З огляду на викладене рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області №434/10/04-36-10-08-09 від 14.11.2014 р. та рішення Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги № 1243/ч/99-99-10-01-02-25 від 12.02.2015 р. про результати розгляду скарги не є рішенням (нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії) в розумінні п.1 ч.1 ст.17 КАС України. Тому в цій частині позовні вимоги також є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.94 КАС України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалена постанова.
За таких обставин, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити та стягнути з позивача на користь Державного бюджету України решту ставки судового збору в розмірі 4384,8 грн. Оскільки позивачем за подання до суду адміністративного позову було сплачено 487,20 грн., що становить 10 відсотків ставки судового збору, а загальна ставка судового збору по даній справі становить 4 872 грн., які встановлюються згідно Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ (з подальшими змінами та доповненнями).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 69, 71, 94, 122, 158 - 163, 167 КАС України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, Головного управління Державної фіскальної служби України, Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Дніпропетровська міська рада про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними та скасування рішень - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України решту ставки судового збору в розмірі 4 384,8 грн.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складений 20 квітня 2015 року.

Головуючий суддя Суддя Суддя Кучма К.С. Конєва С.О. Горбалінський В.В.