Справа № 28н-13/2а-16243/09/0470
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.
за участю секретаря судового засідання: Шабанова Д.В.
представника заявника: ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2: ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу
Представник заявника в судовому засіданні заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у цій заяві.
Позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належними чином, що підтверджується матеріалами справи, проте у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, правом на подання заперечень на заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не скористалися.
До суду з'явився представник позивача ОСОБА_2, який суду пояснив, що не погоджується з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами і просить відмовити у її задоволенні в частині, що стосується безпосередньо ОСОБА_2, оскільки, хоча і рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2009р. у справі №2-2260/2009, яким за ОСОБА_2 визнано право власності на квартиру №16 у житловому комплексі АДРЕСА_1, на разі скасовано, однак, остаточне це питання залишено не вирішеним, оскільки рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.04.2014р. у справі №203/6320/13-4 (2/0203/186/2014) питання про право власності ОСОБА_2 на вказане майно не розглядалося, так як ухвалою цього суду від 09.04.2014р. позовна заява ОСОБА_2 залишена без розгляду. Отже, немає підстав стверджувати, що останньої таке право власності відсутнє.
Відповідач також був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, проте у судове засідання його представник не з'явився, однак надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Заслухавши пояснення представника заявника та позивача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні відносини, суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_4 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 01.12.2009р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, в якому позивачі просили суд визнати незаконними дії відповідача щодо відмови у реєстрації за ними права власності на квартири та нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2009 року у справі №2-2260/2009, а також зобов'язати відповідача зареєструвати ці права власності (т.1 а.с.4-8).
Постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.12.2009р. у справі №2а-16243/09/0470 набрала законної сили 29.12.2009р.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.245 КАС України постанова або ухвала суду, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Однією з підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами згідно п.4 ч.2 ст.245 КАС України є скасування судового рішення, яке стало підставо для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути.

Так, задовольняючи позовні вимоги у справі №2а-16243/09/0470, Дніпропетровський окружний адміністративний суд виходив із того, що право власності ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 на вищевказані квартири та нежитлові приміщення було визнано за ними рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2009р. у справі №2-2260/2009, яке набрало законної сили, а, отже, в силу приписів ст.124, п.9 ч.2 ст.129 Конституції України підлягає обов'язковому виконанню та, як правовстановлюючий документ, є підставою для реєстрації права власності згідно п.10 Додатку 1 до п.2.1, п.3.5 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. №7/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002р. №157/6465 (з наступними змінами та доповненнями) (далі - Тимчасове положення), при цьому реєстраторам забороняється тлумачення відомостей про заявлені права власності.

Дійсно, рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2009р. у справі №2-2260/2009 позов ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр міста» про визнання права власності було задоволено та визнано за позивачами право власності на квартири та нежитлові приміщення, що розташовані в житловому комплексі АДРЕСА_1. Означене судове рішення набрало законної сили 06.11.2009р., проте в подальшому було оскаржене в апеляційному порядку і ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.03.2013р. залишено без змін (т.1 а.с.9-10, т.2 а.с.33-36).

Однак, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.09.2013р. у справі №6-26801св13 рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2009р. та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.03.2013р. у справі №2-2260/2009 були скасовані, а справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1 а.с.123-129).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.04.2014р. у справі №203/6320/13-ц (2/0203/186/2014) у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр міста», третя особа - ОСОБА_4 про визнання майнових прав на квартири та нежитлові приміщення в житловому комплексі по АДРЕСА_1 - відмовлено у повному обсязі (т.2 а.с.157-158).

Крім того, ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.04.2014р. у справі №203/6320/13-ц (2/0203/186/2014) позовну заяву ОСОБА_2 до ТОВ «Центр міста», третя особа - ОСОБА_4 про визнання права власності на квартиру та позовну заяву ОСОБА_8 до «Центр міста», третя особа - ОСОБА_4 про визнання майнових прав на квартиру - залишено без розгляду. Означена ухвала набрала законної сили 27.10.2014р.

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Така обставина при розгляді іншої справи вважається встановленою на підставі преюдиційного судового рішення.

Таким чином, станом на теперішній час судове рішення, яким за позивачами було визнано право власності на вищеозначені квартири та нежитлові приміщення, що розташовані в житловому комплексі АДРЕСА_1, скасоване. Іншого правовстановлюючого документу, який би посвідчував виникнення у цих осіб такого права власності, суду не надано.

При цьому п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно п.1 ч.1 ст.4 вказаного Закону обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» передбачено, що державна реєстрація речових прав проводиться в такому порядку: облік заяви про державну реєстрацію речових прав; прийняття і перевірка документів, поданих для державної реєстрації речових прав; установлення відсутності підстав для відмови в державній реєстрації речових прав; державна реєстрація речових прав або відмова в такій реєстрації прав та внесення даних до Державного реєстру прав; присвоєння кадастрового номера об'єкту нерухомого майна; видача документів, що підтверджують зареєстроване речове право.

Відповідно до ч.3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державній реєстрації підлягають заявлені речові права на нерухоме майно за наявності документів, що підтверджують вчинення правочинів щодо таких об'єктів, посвідчених відповідно до закону, або свідчать про наявність інших, передбачених законом підстав.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлені підстави для державної реєстрації прав. Так, за змістом ч.1, ч.4 цієї статті державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі заяви правоволодільця (правонабувача), сторін (сторони) правочину, за яким виникло речове право, або уповноважених ними (нею) осіб. Для державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно до місцевого органу державної реєстрації прав разом із заявою про державну реєстрацію прав подаються документи про правочини щодо такого об'єкта нерухомого майна та їх копії або інші документи, що свідчать про встановлення, зміну чи припинення речового права.

Згідно ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є: державний акт на право власності на земельну ділянку у випадках, визначених законом; нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, довічного утримання, дарування, міни земельної ділянки або іншого нерухомого майна; договір про приватизацію майна державних підприємств; договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на біржі в установленому порядку; нотаріально посвідчений договір про поділ, перерозподіл, об'єднання нерухомого майна; свідоцтво про право на спадщину; свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя; свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів; свідоцтво про право власності на будівлю (частину будівлі), споруду; рішення суду про право власності на об'єкт незавершеного будівництва; акти прийому нерухомого майна до експлуатації; договори про іпотеку, оренду строком більше одного року, інші визначені законом документи щодо речових прав на нерухоме майно; рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили; інші акти органів державної влади або органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у державній реєстрації права може бути відмовлено, зокрема, в разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, установленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, або не дають змоги установити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Аналогічні приписи містяться в Тимчасовому положенні про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. №7/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002р. №157/6465.

Так, п.2.1 Тимчасового положення передбачено, що для реєстрації виникнення, існування, припинення прав власності на нерухоме майно та оформлення прав власності на нерухоме майно до БТІ разом із заявою про реєстрацію прав власності подаються правовстановлювальні документи (додаток 1), їх копії (нотаріально засвідчені), а також інші документи, що визначені цим Положенням.

За змістом приписів п.3.5 Тимчасового положення реєстрації підлягають виключно заявлені права за умови їх відповідності чинному законодавству України і пред'явленим правовстановлювальним документам.

Додатком 1 до п.2.1 Тимчасового положення визначено перелік правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна, згідно якого такими документами є: 1)договори, за якими відповідно до законодавства передбачається перехід права власності, зокрема купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання, лізингу, предметом яких є нерухоме майно, про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно, договори про задоволення вимог іпотекодержателя, договори про виділ у натурі частки нерухомого майна, про поділ нерухомого майна, що є в спільній частковій чи спільній сумісній власності; 2)свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, що видаються нотаріусами; 3)свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусами; 4)свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), видані нотаріусами; 5)свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, видані нотаріусами; 6)свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна, видані органами місцевого самоврядування; 7)свідоцтва про право власності, видані органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 8)свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, оформлені консульськими установами України; 9)договори відчуження нерухомого майна, що перебуває у податковій заставі, укладені шляхом проведення цільових біржових чи позабіржових аукціонів з метою погашення податкового зобов'язання; 10)рішення судів, третейських судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності; 11)мирова угода, затверджена ухвалою суду; 12)рішення засновника про створення державної (національної) акціонерної компанії, державної (національної) холдингової компанії, відкритого акціонерного товариства, створеного в процесі приватизації (корпоратизації), та акт приймання-передавання нерухомого майна або перелік зазначеного майна, наданий засновником чи державним органом приватизації; 13)дублікати правовстановлювальних документів, видані нотаріусами та органами місцевого самоврядування, органами приватизації, копії архівних документів, видані державними архівами; 14)свідоцтва про право власності на нерухоме майно загальносоюзних творчих спілок колишнього СРСР, які видаються Фондом державного майна; 15)свідоцтва про право власності, видані Державним управлінням справами, на житлові та нежитлові об'єкти суб'єктам, що беруть участь разом з Державним управлінням справами в будівництві нового житла.

З аналізу вищенаведених законодавчих норм вбачається, що обов'язковою умовою здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно є наявність відповідного правовстановлювального документа.

Оскільки, як зазначалося вище, єдиний правовстановлювальний документ, яким за позивачами було визнано право власності на квартири та нежитлові приміщення, що розташовані в житловому комплексі АДРЕСА_1, а саме рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2009р. у справі №2-2260/2009, - скасований, а іншого правовстановлювального документу, який би посвідчував виникнення у цих осіб такого права власності не надано, підстави для здійснення державної реєстрації за позивачами права власності відсутні.

Відповідно до ст.253 Кодексу адміністративного судочинства України суд може скасувати постанову чи ухвалу у справі і прийняти нову постанову чи ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.12.2009р. у справі №2а-16243/09/0470 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.12.2009р. у справі №2а-16243/09/0470 підлягає скасуванню, а в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167, 252, 253 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.12.2009р. у справі №2а-16243/09/0470 - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.12.2009р. у справі №2а-16243/09/0470 за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - скасувати.

Ухвалити у справі №2а-16243/09/0470 нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова