Справа № 818/2682/14
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 р.Справа № 818/2682/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 19.02.2015р. по справі № 818/2682/14

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області, у якому просила: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Сумах: № від 18 січня 2012 р. про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 21598 грн. та застосування штрафної (фінансової) санкції у розмірі 1 грн.; № від 18 січня 2012 р. про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 42026 грн. та застосування штрафної (фінансової) санкції у розмірі 1 грн.; № /24297 від 14 травня 2013 р. про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем на 70217 грн. та за штрафними санкціями на 17554,25 грн.; № /24296 від 14 травня 2013 р. про збільшення суми грошового зобов'язання за штрафними санкціями на 510 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Відповідач не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції в зв'язку з ненаданням належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Податкового кодексу України, Цивільного кодексу України, КАС України та не відповідність висновків суду обставинам справи.

У судове засідання сторони не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 197 КАС України, справа розглядається в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 листопада 2011 року відповідачем була проведена позапланова невиїзна документальна перевірка дотримання вимог податкового та іншого законодавства ФОП ОСОБА_1 за за період з 01 квітня 2011 року по 31 травня 2011 року, за результатми якої складено акт від 07 грудня 2011 року № 8923/17-1108/НОМЕР_3 (а.с.13-26).

Висновками зазначеного акту встановлені наступні порушення: проведені господарські операції між позивачем та ТОВ «Лобос - Трейд», ТОВ «СП «Газкомпресормаш», ТОВ «фірма «Сервістрансмаш» за період з 01 квітня 2011 р. по 31 травня 2011 р., відповідно до п.п. 1, 2 ст. 215 Цивільного кодексу України є нікчемними та недійсними так як не спричиняють реального настання правових наслідків, передбачених ст. ст. 626, 629, 655, 662, 658, 664 Цивільного кодексу України, і в силу ст. 216 Цивільного кодексу України не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю; позивачем порушено ч. 1 ст. 203, 215, 228, 662, 655, 656 Цивільного кодексу України в частині недодержання в момент вчинення правочину вимог, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними (п. 5 ст. 203 ЦК України) по правочинах, здійснених з контрагентами: ТОВ «Лобос-Трейд», ТОВ СП «Газкомпресормаш», ТОВ «Фірма «Сервістрансмаш»; порушення п. 198.2, п.198.4, п. 198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу Україні, внаслідок чого не підтверджується податковий кредит у сумі ПДВ - 63623 грн.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення від 18 січня 2012 р. № про донарахування 42027 грн. податкового зобов'язання з ПДВ та № про зменшення розміру від'ємного значення суми ПДВ у розмірі 21598 грн. (а.с.27,28).

Підставами для прийняття вищевказаних податкових повідомлень-рішень став висновок відповідача про те, що угоди позивача з ТОВ «Лобос-Трейд», ТОВ СП «Газкомпресормаш», ТОВ «Фірма «Сервістрансмаш» є нікчемними, недійсними та не спричиняють реального настання правових наслідків. Вказаний висновок відповідач зробив на основі актів перевірок ТОВ «Лобос-Трейд», ТОВ СП «Газкомпресормаш», ТОВ «Фірма «Сервістрансмаш».

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що податкові повідомлення - рішення необґрунтовані та підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судовим розглядом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Лобос-Трейд» (Постачальник) 04 квітня 2011 року було укладено договір поставки № 53, відповідно до якого, Постачальник зобов'язується поставити і передати у власність Покупцю паливно-мастильні матеріали відповідно до видаткових накладних, які є невід'ємним додатком даного договору, а Покупець зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов даного договору (а.с.51).

Поставка дизельного палива та бензину ТОВ «Лобос-Трейд» позивачу, підтверджуються податковими та видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, банківськими виписками про оплату (а.с.52-70).

В подальшому зазначений товар реалізований фермерському господарству «Князівське», ТОВ «Агрофірма «Турьянська», сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Довіра», що підтверджується видатковими накладними, податковими накладними, довіреностями на отримання товару та банківськими виписками про оплату (а.с.58-70).

Позивач (Покупець) та ТОВ СП «Газкомпресормаш» (Продавець) було укладено договір поставки товару № 260 від 04 квітня 2011 року (а.с.29-30), відповідно до якого, Продавець зобов'язується передати товар (аміачну селітру) у власність Покупцеві, а Покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах договору (а.с.29-30).

Постачання аміачної селітри ТОВ СП «Газкомпресормаш» позивачу, підтверджується видатковою накладною, податковою накладною, квитанціями про оплату (а.с.31-35). В подальшому аміачна селітра була позивачем продана сільському фермерському господарству «Трудівник», що підтверджується видатковою накладною, податковою накладною, довіреністю на отримання товару та банківськими виписками про оплату (а.с.36-41).

Між позивачем (Покупець) та ТОВ «Фірма «Сервістрансмаш» (Продавець) укладено договір купівлі-продажу № 12/2011 від 24 березня 2011 року, відповідно до якого, Продавець зобов'язується передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити аміачну селітру (а.с.42).

Постачання аміачної селітри ТОВ «Фірма «Сервістрансмаш» позивачу здійснено до вилучення у нього свідоцтва платника ПДВ, а оплата цієї поставки здійснювалась по безготівковому розрахунку на протязі квітня та травня 2011 року, що підтверджується видатковою накладною, податковою накладною, рахунком-фактури та банківськими виписками (а.с.43-46).

В подальшому аміачна селітра позивачем реалізована ТОВ «Канат-сировина», що підтверджується видатковою накладною, податковою накладною, довіреністю на отримання товару та банківськими виписками (а.с.46-50).

На підтвердження факту придбання вищевказаного товару позивач надав на перевірку належним чином оформленні: рахунки, видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, юридичний аспект вчинених господарських дій або подій не входять до складу поняття "господарська операція" (бухгалтерський чи економічний ефект).

Згідно ч. 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання суті над формою, тобто операції обліковуються відповідно до їх суті, а не лише з урахуванням юридичної форми.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" позивач та його контрагенти є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак за змістом Закону України "Про податок на додану вартість", Податкового кодексу України позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника ПДВ, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст.61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.

Визначення недійсності правочину наведене в статті 215 Цивільного кодексу України, відповідно до якої, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, нікчемність певного правочину має прямо і чітко визначатись у нормі закону, а не грунтуватись на оціночних категоріях та суб'єктивних судженнях працівників податкових органів.

Цивільний кодекс України містить чітко визначені випадки та обставини, в яких укладений правочин (договір, або його окрема умова) є нікчемними. Існує вичерпний перелік статей Цивільного кодексу України, в яких зазначено, який правочин та за яких обставин є нікчемним.

Цивільний кодекс України, Податковий кодекс та інші нормативні акти не містять положення про те, що укладені в письмовій чи усній формі договори поставки або купівлі-продажу є нікчемними в тому числі і у випадку, коли продавець чи постачальник не включить до своїх податкових зобов'язань суму ПДВ отриману ним від покупця в складі оплати за проданий ним товар. Також не передбачається, що в подібному випадку не наступають правові наслідки, що не припиняється право власності на товар продавця, що не набувається право власності на товар покупцем.

Відповідно до приписів ст. 228 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що в діях позивача під час укладення та виконання договорів із ТОВ «Лобос-Трейд», ТОВ СП «Газкомпресормаш», ТОВ «Фірма «Сервістрансмаш» не було жодних ознак, які б свідчили про те, що такі угоди спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Статтею 228 Цивільного кодексу України, для правочину, що порушує публічний порядок, передбачає наявність умислу сторін (сторони) на незаконний результат, а також суперечність його публічно-правовим актам держави, то такий умисел повинен встановлюватись судом, а не під час перевірки податковими органами. Податкові органи не наділені повноваженнями приймати самостійні висновки про недійсність договорів, не посилаючись на будь-яке судове рішення з цього приводу, покладаючи відповідальність за порушення податкового законодавства на позивача виключно на підставі своїх висновків.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі наказу № 5122 від 03 жовтня 2011 року про проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача проведено позапланову, виїзну, документальну перевірку підприємницької діяльності відповідача за березень 2011 року, за результатами якої складена довідка від 17 жовтня 2011 року № 7655/17-1018/НОМЕР_3/1308 про результати документальної позапланової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства позивача за березень 2011 року. В довідці зазначено, що за результатами перевірки порушень не виявлено (а.с.71-74).

29 березня 2013 року ДПІ у м. Сумах ГУ Міндоходів у Сумській області видано новий наказ № 732 про організацію документальної позапланової невиїзної перевірки позивача з питань дотримання податкового законодавства в частині ведення обліку придбання та продажу товарів (робіт, послуг), обчислення, повноти і своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість за березень, травень 2011 року в частині фінансово-господарських відносин з ТОВ «Фірма «Сервістрансмаш» (а.с.75).

Згідно повідомлення від 29 березня 2013 року № 55/16639 , на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1, п.п. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78, п. 79.1., п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України та наказу № 732 від 29 березня 2013 року ДПІ у м. Сумах ГУ Міндоходів у Сумській області буде проведено з 01 квітня 2013 року документальну позапланову невиїзну перевірку позивача та зобов'язано позивача забезпечити надання всіх необхідних документів (а.с.75).

Судовим розглядом встановлено, що позивач н мав можливості виконати вимоги про надання документів. Представник відповідача під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанції не надав доказів повідомлення позивача про проведення вищевказаної перевірки.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 12 квітня 2013 р. № 1269/17.1-17/НОМЕР_3/66 (а.с.77-83). У вказаному акті перевірки встановлено порушення пп.198.1, пп.198.2, пп.198.3, пп. 198.6 ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України в результаті чого проведеною перевіркою було донараховано до сплати в бюджет податку на додану вартість за березень 2011 року в сумі 70217,00 грн. та порушення п.44.1, п.44.3, п.44.5, п.44.6 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, яке сталося в результаті ненадання платником податків первинних документів, що належали до предмета перевірки або пов'язані з ним.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 14 травня 2013 року № /24297 про збільшення суми грошового зобов'язання за основним платежем на 70217,00 грн. та за штрафними санкціями на 17554,25 грн. та № /24296 про збільшення суми грошового зобов'язання за штрафними санкціями на 510 грн. (а.с.84,85).

Відповідач зазначає, що позивачем не надано на перевірку податкові накладні, які було включено до складу податкового кредиту з ПДВ та інші документи, які б свідчили про придбання товару та факт його транспортування від зазначеного постачальника, в результаті чого порушено пп.198.1, пп.198.2, пп.198.3, пп.198.6 ст.198 Податкового кодексу України. За ненадання позивачем первинних документів, що належали до предмета перевірки, ним порушено п.44.1, п.44.3, п.44.5, п.44.6 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України. Проте у судовому засіданні встановлено, що позивач не мав можливості надати вказані документи на перевірку, оскільки відповідачем не було належним чином повідомлено позивача про проведення вищевказаної перевірки, у зв'язку з чим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що вищевказані повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 19.02.2015р. по справі № 818/2682/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.
Судді Курило Л.В. Русанова В.Б.