Справа № 2-А-659/11
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2011-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Справа № 2-А-659/11
Головуючий у 1-й інстанції: Бичківська К.Г.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"13" грудня 2011 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

ОСОБА_2,

розглянувши в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою Територіального управління державної судової адміністрації України в Житомирській області на постанову Лугинського районного суду Житомирської області від "05" квітня 2011 р. справу за позовом ОСОБА_3 до Територіального управління державної судової адміністрації України в Житомирській області та ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення Богунської районної ради міста Житомира про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2011 року ОСОБА_3 звернулася до Лугинського районного суду Житомирської області з адміністративним позовом до ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради міста Житомира про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Лугинського районного суду Житомирської області від 05 квітня 2011 року позов задоволено: визнано дії відповідачів - Територіального управління Державної судової адміністрації в Житомирській області та управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира щодо невиплати ОСОБА_3 у повному розмірі доплати до заробітної плати, передбаченої ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" протиправними.

Зобовязано ОСОБА_5 управління Держаної судової адміністрації в Житомирській області зробити перерахунок ОСОБА_3 недоплачену доплату до заробітної плати, передбачену ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.10.2010 року по 28.02.2011 року, із застосуванням відповідної мінімальної заробітної плати. згідно ст. 53 Закону України "Про державний бюджет на 2010 рік" і ст. 22 Закону України "Про державний бюджет на 2011 рік" з урахуванням фактично виплачених коштів та передати його до управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира виплатити ОСОБА_3 недоплачену доплату до заробітної плати, передбачену ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.10.2010 року по 28.02.2011 року, із застосуванням відповідної мінімальної заробітної плати згідно ст. 53 Закону України "Про державний бюджет на 2010 рік" і ст. 22 Закону України "Про державний бюджет на 2011 рік" з урахуванням фактично виплачених коштів, відповідно до розрахунку поданого ОСОБА_5 управлінням Держаної судової адміністрації в Житомирській області.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі. В своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необєктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадови і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач проживає в cмт.Лугини Житомирської області, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991р. віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, а також є потерпілим від аварії на ЧАЄС 3-ї категорії, що підтверджується відповідними посвідченням та довідкою, а також працює старшим секретарем Лугинського районного суду Житомирської області.

Відповідач виплачував позивачу доплату до пенсії, як особі, що проживає у зоні гарантованого добровільного відселення в розмірі 10,50 грн., сума якої, на думку позивачки, є значно нижчою, ніж це передбачено ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв'язку з чим і звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств та відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

При цьому, визначаючи базову величину, з якої розраховується сума допомоги згідно зі ст.39 Закону, відповідачу слід керуватися розміром мінімальної заробітної плати, а не сумою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року №836.

Виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору в частині того, яка сума підлягає стягненню з відповідача за визначений позивачем період, застосуванню підлягають саме статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Тому позивач, відповідно до ст.39 Закону, має право отримувати доплату до заробітної плати у розмірі двох мінімальних заробітних плат.

Відповідно до положень п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року №936 "Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", на яку посилається відповідач в своїй апеляційній скарзі, виплата компенсацій та допомоги певних видів, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад (далі - уповноважений орган) за місцем реєстрації громадян працюючим.

Таким чином, платником щомісячної доплати працюючому за роботу в зоні гарантованого добровільного відселення є ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення, а фактично виплату проводить роботодавець.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції в застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління державної судової адміністрації України в Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Лугинського районного суду Житомирської області від "05" квітня 2011 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: ОСОБА_6

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу Гордійчук Марина Василівна вул.К.Маркса7,кв.1,смт.Лугини,Лугинський район, Житомирська область,11301

3- відповідачу ОСОБА_5 управління державної судової адміністрації України в Житомирській області майдан Соборний, 1,м.Житомир,10014

4 відповідачу ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення Богунської районної ради міста Житомира вул. Перемоги, 55,Житомир,10003