Справа № 804/4219/15
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2015 р.Справа №804/4219/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВерба І.О.
при секретарі судового засіданняЧмоні А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3, про визнання протиправним арешту та зобов'язання вчинити певні дії, -
20 березня 2015 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3, з позовними вимогами про:
- визнання протиправними арешту на все майно постанова ВП №28141944 від 10.10.2011 року Заводським ВДВС Дніпродзержинського МУЮ, арешт на все майно постанова ВП №44827748 від 21.01.2015 року Заводським ВДВС Дніпродзержинського МУЮ, в частині накладення арешту на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1;
- зобов'язання Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції звільнити з-під арешту нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що:
- 12.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» відповідно до говору факторингу №1 свої права вимоги за зобов'язаннями ОСОБА_3 по кредитному договору;
- 10.03.2015 року позивач при зверненні до нотаріуса дізнався про накладення арешту на усе майно ОСОБА_3 Заводським ВДВС Дніпродзержинського МУЮ постановами від 10.10.2011 року №28141944, від 21.01.2015 року №44827748, у тому числі на майно, яке є предметом іпотеки, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1;
- такі дії державного реєстратора порушують права позивача, оскільки ТОВ «Кей-Колект» має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, оскільки за наявності договори іпотеки, укладеного з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань, іпотекодержатель ТОВ «Кей-Колект» має право, у разі невиконання боржником своїх зобов'язань, звернути стягнення на передане в іпотеку майно;
- зважаючи на наявну реєстрацію обтяження нерухомого майна - квартиру за адресою: АДРЕСА_1, за договором іпотеки державний виконавець не мав правових підстав для накладення арешту на спірне майно.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 березня 2015 року провадження в адміністративній справі №804/4219/15 було зупинено до 16 квітня 2015 року за клопотанням представника позивача з метою надання витребуваних судом доказів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року провадження в адміністративній справі №804/4219/15 було зупинено до 28 квітня 2015 року з метою повторного витребування доказів.
Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю.
Відповідач до суду не прибув, направив письмові заперечення на позовну заяву, в обґрунтування яких зазначив, що при проведенні виконавчих дій з виконання виконавчого документу - вимоги Дніпродзержинської ОДПІ від 20.05.2014 року №Ф-2098-25У про стягнення з ОСОБА_3 боргу у розмірі 1256,01 грн. було встановлено відсутність у боржника рухомого майна, коштів на рахунках у банку, заробітної плати та пенсії, у зв'язку із чим був накладений арешт на все нерухоме майно боржника, який застосовується для забезпечення збереження майна боржника; зазначив, що державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, просив у задоволенні позову відмовити повністю. Витребувану судом копію виконавчого провадження №28141944 відповідач не надав, натомість телефонограмою повідомив ідентифікатор для доступу до інформації про вказане виконавче провадження.
Третя особа - ОСОБА_3 до суду не прибув, пояснень на позовну заяву не направив, ухвалу про відкриття провадження у справі та повістки про виклик до суду направлено на адресу відповідача, що вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, рекомендованим поштовим відправленням, проте конверти повернуто на адресу суду у зв'язку із неврученням (за закінченням терміну зберігання).
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 22.09.2014 року до Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції надійшов виконавчий документ - узгоджена вимога Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровської області від 20.05.2014 року №Ф-2098-25-У про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску для стягнення в примусовому порядку заборгованості фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) у розмірі 1256,01 грн.
У межах виконавчого провадження №44827748 з примусового виконання вимоги Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровської області від 20.05.2014 року №Ф-2098-25-У старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Удовенко С.М. винесені наступні постанови від:
- 23.09.2014 року про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання вимоги Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровської області від 20.05.2014 року №Ф-2098-25-У;
- 07.11.2014 року про накладення арешту на кошти боржника, наявні на рахунках у банках, у межах суми стягнення в розмірі 1416,73 грн. у зв'язку із несплатою боржником боргу у строк для добровільного виконання;
- 21.01.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах суми боргу згідно заяви стягувача;
- 20.03.2015 року про повернення виконавчого документу стягувачу - Дніпродзержинській ОДПІ у зв'язку із неможливістю встановити місце мешкання боржника.
Також, судом встановлено, що на виконанні у Заводському відділі державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження №28141944 з примусового виконання виконавчого листа від 23.06.2011 року №2-134/2011, виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, про стягнення солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрсСиббанк» 287455,40 грн. у відшкодування заборгованості за кредитним договором, 1820 грн. у відшкодування витрат судового збору, 120 грн. у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення.
У межах виконавчого провадження №28141944 з примусового виконання виконавчого листа від 23.06.2011 року №2-134/2011, виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, державними виконавцями Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції винесені наступні постанови від:
- 12.08.2011 року про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа від 23.06.2011 року №2-134/2011, виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська;
- 12.08.2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження згідно заяви ПАТ «УкрСиббанк» арешт накладений на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3, у межах суми звернення стягнення 289395,40 грн.;
- 10.10.2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження арешт накладений на квартиру АДРЕСА_1 що належить боржнику ОСОБА_3, у межах суми звернення стягнення 289395,40 грн.;
- 24.11.2011 року про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні з метою встановлення вартості арештованого нерухомого майна;
Пунктом 2 резолютивної частини зазначеної постанови державного виконавця від 14.12.2012 року №28141944 припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», дізнавшись 10.03.2015 року про наявність обтяжень на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та є предметом іпотеки на його думку, за якою позивач має першочергове право стягнення, які накладені постановами Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції від 21.01.2015 року ВП №44827748 та від 10.10.2011 року ВП №28141944, звернулось до адміністративного суду із позовом про оскарження таких постанов.
Частиною четвертою статті 82 Закону №606-ХІV встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із того, що згідно частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-ХІV (далі - Закон №606-ХІV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою статті 11 Закону №606-ХІV визначений обов'язок державного виконавця вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої статті 19 Закону №606-ХІV).
Відповідно до частини першої статті 27 Закону №606-ХІV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.
Згідно статті 32 Закону №606-ХІV заходами примусового виконання рішень є:
1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;
2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;
3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;
4) інші заходи, передбачені рішенням.
Статтею 52 Закону №606-ХІV визначений порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.
Так, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.
Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються.
У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.
Згідно частини першої статті 57 Закону №606-ХІV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Частиною першою статті 50 Закону №606-ХІV визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (частина друга статті 50 Закону №606-ХІV).
Судом встановлено, що старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Удовенко С.М. винесена постанова від 21.01.2015 року №44827748 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах суми боргу згідно заяви стягувача накладений арешт на усе нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_3 у межах суми звернення стягнення 1416,73 грн.
Державним виконавцем провадилися примусові заходи щодо встановлення майнового стану боржника, а саме: були надіслані запити до Реєстраційної служби та МРЕВ ДАЇ м. Дніпродзержинська щодо реєстрації за боржником будь-якого майна. Згідно отриманих відповідей ніякого рухомого та нерухомого майна за боржником не зареєстровано. Згідно акта державного виконавця за адресою: вул. Г. Романової, 6-12 боржник не мешкає, фактичне місце мешкання невідомо. Згідно відповіді з ДПС України кошти на розрахункових рахунках відсутні. За боржником зареєстроване нежитлове приміщення, на яке накладено арешт.
У зв'язку із неможливістю встановити місце мешкання боржника виконавчий документ постановою державного виконавця від 20.03.2015 року повернутий стягувачу - Дніпродзержинській ОДПІ на підставі пункту 5 частини першої статті 47 Закону №606-ХІV, згідно якої виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи.
Оскільки виконавчим документом була вимога органу ПФУ, яка йому і повернута, суд дійшов висновку, що в розглянутому спорі, арешт може існувати тільки за наявності виконавчого провадження, відкритого на виконання певного виконавчого документу.
Крім того, відповідно до статті 52 Закону №606-ХІV у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.
Таким чином, державний виконавець накладаючи арешт на все нерухоме майно в оскаржуваній постанові мав зазначити про нерозповсюдження такого арешту на єдине житло боржника.
Також, судом встановлено, що державний виконавець при поверненні виконавчого документу без його виконання не припинив чинність арешту майна боржника та не скасував інші заходи примусового виконання рішення.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про наявність підстав для скасування постанови державного виконавця від 21.01.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в повному обсязі для чого виходить за межі позовних вимог, оскільки це не було здійснено самостійно державним виконавцем, вважає, що це необхідно для повного захисту прав позивача, який має право у подальшому звертати стягнення на майно боржника у встановленому законом порядку, а наявність такого арешту після закриття виконавчого провадження суперечить інтересам позивача.
Поряд з цим, суд не знаходить підстав для скасування постанови державного виконавця від 10.10.2011 року №28141944, оскільки постановою від 14.12.2012 року №28141944 припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.
Розглядаючи позовні вимоги про зобов'язання Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції звільнити з-під арешту нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1, суд відмовляє в задоволенні таких вимог, оскільки арешт припиняється постановою суду фактичним його скасуванням, що виключає виникнення аналогічної постанови державного виконавця.
При цьому, у разі не направлення такої постанови до відповідного інформаційного центру для внесення відповідного запису про зняття арешту у відповідний реєстр, позивач має право як оскаржити бездіяльність державного виконавця так і самостійно направити копію такої постанови для вчинення відповідних дій.
Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи наведене та виходячи за межі заявлених позовних вимог, суд доходить висновку про часткове задоволення позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.
ТОВ «Кей-Колект» документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 73,08 грн. платіжним дорученням №380 від 12.03.2015 року.
З урахуванням задоволення частини заявлених позовних вимог суд присуджує на користь позивача суму судового збору у розмірі 24,36 грн.
Керуючись статтями 11, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3, про визнання протиправним арешту та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Скасувати постанову Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції від 21.01.2015 року ВП №44827748.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» за рахунок Державного бюджету України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 24,36 грн. (двадцять чотири грн. 36 коп.).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 30 квітня 2015 року.

Суддя І.О. Верба