Справа № 2а-8822/11
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2012-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Доля В.А.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"21" березня 2012 р. Справа № 2а-8822/11

Житомирський апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні у м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради на постанову Рівненського міського суду від "09" листопада 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2011 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради і просив визнати неправомірними дії відповідачів щодо виплати йому щорічної разової матеріальної допомоги, як учаснику бойових дій, за 2011 рік, у розмірі меншому ніж це визначено ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", стягнути з Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат та Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації на його користь недоплачену щорічну разову матеріальну допомогу, учаснику бойових дій.

Постановою Рівненського міського суду від 9 листопада 2011 року позов задоволено.

Визнано неправомірною відмову управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради стосовно перерахунку щорічної соціальної допомоги за 2011 рік у розмірах менших, ніж визначено Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" .

Зобов'язано управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради здійснити нарахування та провести виплату недоплаченої ОСОБА_4 щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік відповідно до ч.5 ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, встановленому Законом України "Про державний бюджет України" у відповідному календарному 2011 році, з урахуванням проведених виплат.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене судове рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 є учасником війни, що підтверджується відповідним посвідченням (а.с.4).

Згідно ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня учасникам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Як свідчить довідка управління праці №317 від 28.09.2011 року, позивач отримав разову грошову допомогу до 5 травня у 2011 році 120 грн., що на його думку менше розміру, визначеного Законом.

Проте, відповідно до ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в редакції згідно із Законом від 25.12.1998р. №367-XIV щорічно до 5 травня учасникам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Згідно змін, внесених Законом України від 28.12.2007р. №107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" частину сьому статті 13 викладено в такій редакції: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України."

Однак, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008, вказані зміни визнано неконституційними, а отже ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має застосовуватись у чинній редакції.

Також, згідно з ч.3 статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Тому, пенсії та інші види соціальних виплат, що є єдиним джерелом існування не можуть бути нижче від прожиткового мінімуму, який встановлюється законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999р. №966-14 для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком застосовується прожитковий мінімум.

З вищезазначеного випливає, що прожитковий мінімум є основою для розрахунку мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії за віком, інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України, та ґрунтується, зокрема, на частині 3 статті 46 Конституції, у відповідності до якої пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги не можуть бути нижчими ніж прожитковий мінімум, встановлений законом.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно якої мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, положення частини 3 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не можуть бути взяті до уваги, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на підвищення пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтею ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст.17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2004 р. №177 "Про забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" Міністерство фінансів і Державне казначейство забезпечують щороку до 10 квітня виділення коштів Міністерству праці та соціальної політики для виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", для подальшого перерахування їх місцевим органам праці та соціального захисту населення.

Вказана постанова містить положення й щодо того, що Міністерство оборони, інші силові структури мають забезпечувати подання місцевим органам праці та соціального захисту населення щороку до 1 березня списків ветеранів війни, яким зазначена у пункті 1 цієї постанови виплата передбачається законом про Державний бюджет на відповідний рік.

Отже, відповідач повинен діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та провести позивачу відповідні нарахування та виплати з врахуванням фактично виплачених сум щорічної соціальної допомоги до 5-го травня.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 197,198, 200,205,206,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради залишити без задоволення, а постанову Рівненського міського суду від "09" листопада 2011 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: ОСОБА_5

ОСОБА_2

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу Дівик Борис Романович вул. Квітуча, 10,Рівне,33000

3- відповідачу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради вул.Соборна,12,м.Рівне,33028