Справа № 2-а-1473/11
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2012-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Коваленко В.П.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"13" грудня 2012 р. Справа № 2-а-1473/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

при секретарі Кошиль О.Ю. ,

за участю особи, яка подала апеляційну скаргу

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від "20" грудня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 міської ради Житомирської області, за участю третьої особи ОСОБА_3 про скасування рішення ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, в якому просила скасувати рішення 24 сесії 5 скликання ОСОБА_5 міської ради Житомирської області від 25.09.2009 р. №102 в частині надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок для виготовлення державних актів на право приватної власності на землю ОСОБА_3 по вул.Горького, 29 м.Радомишль орієнтовною площею 0,0560 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,0453 га. для ведення особистого селянського господарства.

Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 20.12.2011 р. позов задоволено з поновленням позивачці строку на звернення до суду. Скасовано рішення 24 сесії 5 скликання ОСОБА_5 міської ради Житомирської області від 25.09.2009 р. №102 в частині надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок для виготовлення державних актів на право приватної власності на землю ОСОБА_3 по вул.Горького, 29 м.Радомишль орієнтовною площею 0,0560 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,0453 га. для ведення особистого селянського господарства.

В апеляційній скарзі третя особа ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просить скасувати винесену постанову та прийняти нову - про відмову в позові.

Розглянувши справу в межах ст.195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ст. 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, постанову від 20.12.2011 р. Радомишльським районним судом Житомирської області винесено відповідно до позовних вимог з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції у справі.

Доводи апеляційної скарги висновки суду апеляційної інстанції не спростовують.

З матеріалів справи вбачається і це вірно встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є співвласниками домоволодіння, за адресою м.Радомишль, вул.Горького, 29.

У 2003 році ОСОБА_3 зверталась до ОСОБА_5 місткої ради із заявою про приватизацію земельної ділянки і отримала дозвіл на розробку проектно-технічної документації на підставі рішення №302 від 11.11.2003 р. в розмірі 340 кв.м. (0,034 га.) для будівництва і обслуговування жилого будинку та 275 кв.м. (0,0275 га.) для ведення особистого селянського господарства.

Дане рішення є чинним і ніким не скасоване. Твердження ОСОБА_3 про те, що вона не зверталася до ОСОБА_5 міської ради із заявою про приватизацію земельної ділянки у 2003 році спростовується наявною в матеріалах справи заявою, яка подана від її імені (а.с.216).

З матеріалів справи також вбачається, що з 2005 року ОСОБА_4 стала займатися розробкою технічної документації на земельну ділянку навколо будинку, а 15.03.2006 р. отримала державні акти на право власності на земельні ділянки біля домоволодіння в розмірі 0,066 га. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,0475 га. для ведення особистого селянського господарства (а.с.12, 17-18).

Сторонами не оспорювалося в судовому засіданні, що загальна площа земельної ділянки, яка розташована поблизу будинку №29 по вул.Горького складає: 0,10 га. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та 0,075 га. для ведення особистого селянського господарства.

З наведених вище рішень вбачається, що земельна ділянка була розподілена між співвласниками будинку відповідно до часток у домоволодінні, які складали 66/100 (ОСОБА_4Г.) та 34/100 (ОСОБА_3Л.).

В подальшому, оскаржуваним рішенням 24 сесії ОСОБА_5 міської ради від 25.09.2009 р. №102 (а.с.11) ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,056 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,0453 га. для ведення особистого селянського господарства по вул.Горького, 29.

З цього рішення слідує, що ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку технічної документації на земельну ділянку відповідно до частки 56/100 домоволодіння.

Колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що надані ОСОБА_4 довідки БТІ №556 від 08.11.2002 р. та від жовтня 2003 р., згідно яких частка ОСОБА_3 становить 34/100 (а.с.13, 15), суперечить свідоцтву на право особистої власності від 25.09.1975 р., довідці БТІ від 301.08.2011 р. №1687, технічному паспорту на будинок, згідно яких частка ОСОБА_3 становить 56/100 (а.с.38-43).

Разом з тим, зазначені обставини не дають підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції, виходячи з такого.

За змістом ст.321 ЦК України, яка була чинною на момент прийняття оспорюваного рішення №102 від 25.09.2009 р., право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 153 Земельного Кодексу України в редакції, чинній на 25.09.2009 р. (далі ЗК України) визначено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Вичерпний перелік підстав припинення права власності визначений у ст.140 ЗК України.

Законність набуття у власність земельної ділянки громадянкою ОСОБА_6 не є предметом даного спору. Видані їй державні акти чинні на момент розгляду справи, а тому, прийнявши оскаржуване рішення від 25.09.2009 р. №102, ОСОБА_5 міська рада фактично обмежила права ОСОБА_6 як власника земельної ділянки.

Крім того, за змістом ст.ст.116, 118, 120, 122 ЗК України передбачено, що дозвіл на безоплатну передачу у власність земельної ділянки може бути наданий лише на вільну земельну ділянку. Прийнявши спірне рішення ОСОБА_5 міська рада фактично надала дозвіл виготовлення технічної документації щодо земельної ділянки, яка вже перебуває у власності, що не відповідає вимогам законодавства.

З урахуванням попереднього рішення №302 від 11.11.2003 р., яке є чинним на час розгляду справи, ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку технічної документації на земельну ділянку площею 0,09 га. (0,056+0,034) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,0728 га. (0,0453+0,0275) для ведення особистого селянського господарства по вул.Горького, 29,

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності поновлення позивачці строків для звернення до суду, однак вважає вказати, що суд першої інстанції припустився помилки, вирішивши це питання не ухвалою суду.

Разом з тим, правильне по суті судове рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань згідно ст.200 КАС України, а тому колегія суддів залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від "20" грудня 2011 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: ОСОБА_7

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "18" грудня 2012 р.

Роздруковано та надіслано: р.л.п.

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1,12201

3- відповідачу ОСОБА_5 міська рада Житомирської області вул. Мала Житомирська, 12,м.Радомишль,Житомирська область,12200

4- ОСОБА_3 АДРЕСА_2, Жит.обл., 12201