Справа № 2а/1770/903/2011
Суддя: Малахова Н.М.
Дата ухвалення: 2011-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"07" червня 2011 р. Справа № 2а/1770/903/2011

номер рядка статистичного звіту 8.1

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Малахової Н.М.

суддів: Котік Т.С.

ОСОБА_1,

розглянувши у письмовому проваджені апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівне на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "21" березня 2011 р. ту справі № 2а/1770/903/2011 за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м.Рівне про скасування податкової застави ,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2011 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Посилалася на те, що 11.02.2011 року отримала лист Рівненської філії ДП "Інформаційний центр з витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Вказувала, що відповідач 21.01.2011 року, посилаючись на пп. 89.1.1. п.89.1 ст.89 Податкового кодексу України неправомірно застосував податкову заставу та зареєстрував обтяження усього рухомого майна, що належить їй.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 21.03.2011 року позов задоволено. Скасовано податкову заставу щодо будь-якого майна ОСОБА_2, зареєстровану в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 03.02.2011 року за реєстраційним номером 10789869, застосовану ОСОБА_3 податковою інспекцією у м. Рівне на підставі пп. 89.1.1. п.89.1 ст. 89 Податкового кодексу України. Стягнуто на користь позивачки із Державного бюджету судовий збір у розмірі 3,40 грн.

Додатковою постановою цього суду від 07.04.2011 року зобов'язано ОСОБА_3 податкову інспекцію у м. Рівне вжити заходів щодо припинення податкової застави щодо будь-якого майна ОСОБА_2, зареєстрованої в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за реєстраційним номером 107 в порядку, встановленому законом, не пізніше 5 днів з дня набрання рішенням законної сили.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 податкова інспекція у м. Рівне, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що позивачка не погасила суму податкового зобов'язання за лютий 2011 року по терміну сплати до 20.01.2011 року, тому виник податковий борг, у зв'язку з чим було зареєстровано податкову заставу

Сторони, будучи належно повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, тому суд розглядає справу у відповідності до приписів ст. 197 КАС України у письмовому проваджені.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно п.п. 14.1.155 п.14 ст.14 Податкового кодексу України податкова застава-спосіб забезпечення сплати платником податків грошового забезпечення та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень пп. 89.1.1. п.89.1 ст. 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

Встановлено, що 03.02.2011 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстрована податкова застава за №10789869 щодо будь якого майна ОСОБА_2, яке перебуває у її власності і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. Вказана податкова застава застосована 21.01.2011 року відповідачем з посиланням на приписи пп. 89.1.1. п.89.1 ст. 89 Податкового кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування 10.12.2010 року сплатила єдиний податок в розмірі 200 грн. за січень 2011 року. 18.01.2001 року вона подала заяву про зарахування коштів, сплачених 10.12.2010 року в розмірі 200 грн. на оплату єдиного податку за січень 2011 року, як оплату податку за січень 2011 року - в розмірі 86 грн., за лютий 20011 року в розмірі 86 грн., за березень 2011 року - в розмірі 28 грн. згідно приписів підрозділу 8 глави ХХ Податкового кодексу України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачка виконала свій обов'язок по сплаті єдиного податку за січень 2011 року , що облік податкового боргу, на підставі якого могло б виникнути право податкової застави є неправомірним. Дії Державної податкової інспекції у м. Рівне по реєстрації податкової застави щодо будь-якого майна позивачки є необґрунтованими, внаслідок чого порушені права позивача, які підлягають відновленню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на правильність прийнятого судом рішення з наступних підстав.

Особливості оподаткування єдиного податку з 2011 року встановлено підрозділом 8 розділу XX Податкового кодексу України, яким визначено, що з 1 січня 2011 року до внесення змін до розділу XIV Податкового кодексу України суб'єкти малого підприємництва застосовують Указ Президента України від 3 липня 1998 року № 727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" (з наступними змінами) з урахуванням, зокрема, того, що єдиний податок сплачується на рахунок відповідного бюджету в розмірі частини єдиного податку, що підлягає перерахуванню до бюджетів відповідно до норм Указу Президента України від 3 липня 1998 року № 727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" (з наступними змінами). При цьому розподіл коштів єдиного податку або фіксованого податку на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або до Пенсійного фонду України ОСОБА_3 казначейством України не здійснюється.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1196 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2000 № 507" передбачено, що суб'єкт малого підприємництва сплачує 43% нарахованого єдиного податку на рахунки відповідного бюджету, а 57% нарахованого єдиного податку на рахунки органів Пенсійного фонду України як частину суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Розподіл сплачених субєктом малого підприємництва сум єдиного податку ОСОБА_3 казначейською службою не здійснюється.

Таким чином, задекларовані в податковому розрахунку за звітні періоди 2011 року суми єдиного податку сплачуються платниками єдиного податку до місцевих бюджетів у розмірі 43 відсотки.

До набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року №1196, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 10 грудня 2010 року здійснила перерахування коштів в розмірі 200 грн. як оплату єдиного податку за січень 2011 року (а.с.25).

Статтею 43 Податкового кодексу України регламентовано право платника податків на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобовязань. Згідно з п.43.4 ст. 43 ПКУ платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Оскільки позивачка переплатила єдиний податок до бюджету за січень 2001 року на 114грн. (200-86), то 18.01.2011 року вона згідно приписів ст.43 Податкового кодексу України подала заяву про зарахування зайво сплачених коштів як оплату за лютий 2011 року в розмірі 86 грн. та за березень 2011 року в розмірі 28 грн. (а.с.30).

Таким чином. позивачкою була сплачена сума єдиного податку за лютий 2011 року, що направляється у бюджет (86 грн.) в повному обсязі платіжним дорученням від 10.12.2010 року.

Постанова суду прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.196,197,198,200,205,207,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівне залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 21 березня 2011 року без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Н.М. Малахова

судді: Т.С. Котік

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_2 вул.Серпанкова, 58,м.Рівне,33000

3- відповідачу ОСОБА_3 податкова інспекція у м.Рівне вул. Відінська, 8,м.Рівне,33023