Справа № 808/4375/14
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2015 рокусправа № 808/4375/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1 дов від 19.10.2012

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Херсонській області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2014 року

у справі № 808/4375/14

за позовом ОСОБА_2

до Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Херсонській області

про визнання протиправними дій, скасування суми податкового боргу та податкової вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Херсонській області, в якому, з урахуванням уточнень (а.с.94), просив визнати протиправними дії відповідача щодо визначення суми податкового боргу ОСОБА_2 за платежем «Орендна плата з фізичних осіб» в сумі 58012,27 грн. та формування податкової вимоги від 06.06.2014 № 1247-21; скасувати суму податкового боргу ОСОБА_2 за платежем «Орендна плата з фізичних осіб» в сумі 58012,27 грн., визначеного у податковій вимозі від 06.06.2014 № 1247-21; визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 06.06.2014 № 1247-21, відповідно до якої відносно ОСОБА_2 визначено суму податкового боргу за платежем «Орендна плата з фізичних осіб» в сумі 58012,27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем, як орендарем, укладено з Нижньосірогозькою районною державною адміністрацією договори оренди земельних ділянок, за якими ОСОБА_2 набув статус землекористувача з моменту державної реєстрації договорів, а саме з 19.07.2012. 16.08.2013 ОСОБА_2 з орендодавцем укладені угоди про внесення змін до договорів оренди земельної ділянки, відповідно до яких вказані договори оренди припинені за взаємною згодою сторін. Листом від 15.10.2013 позивач повідомив податковий орган про розірвання договорів оренди землі від 17.02.2012, однак, контролюючий орган безпідставно продовжував нараховувати орендну плату до лютого 2014 року, у зв'язку із чим і виник податковий борг, визначений у спірній податковій вимозі.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.09.2014 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо визначення суми податкового боргу ОСОБА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, за платежем «Орендна плата з фізичних осіб» в сумі 51405,00 грн. та формування податкової вимоги від 06.06.2014 № 1247-21 в сумі 51405,00 грн. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу від 06.06.2014 № 1247-21 в частині 51405,00 грн. В решті позову відмовлено.

Постанову суду в частині задоволених позовних вимог мотивовано тим, що законодавець не пов'язує момент припинення дії договорів оренди земельних ділянок із внесенням записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тому враховуючи положення п.288.1 ст.288, п.286.5 ст.286 ПК України, починаючи з вересня 2013 року у позивача відпали підстави для сплати орендної плати за земельну ділянку. У зв'язку з цим відповідач безпідставно заносив у картку обліку платника податків ОСОБА_2 суми щомісячних орендних платежів, самостійно задекларованих позивачем, за період з вересня 2013 року по грудень 2013 року в сумі 51405 грн.

Постанову суду в частині відмовлених позовних вимог мотивовано тим, що дії відповідача щодо формування податкової вимоги та податкова вимога в частині необхідності сплати ОСОБА_2 пені в розмірі 6607,27 грн. є законними, оскільки вказана пеня існувала ще станом на 30.09.2013 (на момент припинення у позивача обов'язку сплачувати орендні платежі), тобто виникла раніше за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань.

Стосовно позовних вимог про скасування суми податкового боргу, визначеного у спірній податковій вимозі судове рішення мотивовано тим, що суд вже захистив права позивача шляхом прийняття рішення про визнання частково протиправною та скасування податкової вимоги в частині нарахування 51405,00 грн. податкового боргу, тому прийняття рішення про скасування податкового боргу в певній частині, визначеного у податковій вимозі, є по суті одним і тим самим.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позовних вимог повністю. Відповідач зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що податковий орган має право припинити нарахування плати за земельну ділянку тільки після внесення відповідних змін до договорів оренди та їх державної реєстрації, при цьому, договір вважається розірваним з дати внесення запису до реєстру інших речових прав. Отже, за позицією скаржника, оскільки моментом припинення договорів оренди є державна реєстрація припинення прав на нерухоме майно та внесення запису до реєстру інших речових прав, то відповідно до п.288.1 ст.288 ПК України ОСОБА_2 правомірно нараховане грошове зобов'язання по сплаті орендної плати та винесено за несплати боргу відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України податкову вимогу від 06.06.2014.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання відповідач повідомлений судом належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи і не заперечується сторонами, між Нижньосірогозькою районною державною адміністрацією Херсонської області (Орендодавець) та ОСОБА_2 (Орендар) укладено договори оренди землі від 17.02.2012 (а. с.8-19):

площею 60,8853 гектарів, договір зареєстрований у Відділі Держкомзему у Нижньосірогозькому районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.07.2012 № 01579;

площею 42,3665 гектарів, договір зареєстрований у Відділі Держкомзему у Нижньосірогозькому районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.07.2012 № 01580;

площею 93,2681 гектарів, договір зареєстрований у Відділі Держкомзему у Нижньосірогозькому районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.07.2012 № 01578;

площею 28,3555 гектарів, договір зареєстрований у Відділі Держкомзему у Нижньосірогозькому районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.07.2012 № 01581.

Угодами від 13.09.2012 між Орендарем та Орендодавцем преамбули договорів оренди від 17.02.2012 викладені в новій редакції, а саме змінено правовий статус Орендаря: з громадянина ОСОБА_2 на ФОП ОСОБА_2 (а. с.20-23).

Вказані угоди зареєстровані 17.09.2012 у Відділі Держкомзему у Нижньосірогозькому районі.

27.02.2013 позивачем подано до Генічеської ОДПІ податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2013 рік, відповідно до якої позивачем визначено до сплати річну суму орендної плати, яка підлягає сплаті в розмірі 154215 грн. із щомісячним перерахуванням по 12851,25 грн.

16.08.2013 ФОП ОСОБА_2 та Нижньосірогозькою РДА укладені угоди про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок від 17.02.2012, відповідно до умов яких сторонами прийнято рішення припинити договори оренди за взаємною згодою сторін (а. с.24-28).

16.10.2013 ФОП ОСОБА_2 листом № 1586/10 повідомив Генічеську ОДПІ, що відповідно до угод від 16.08.2013 з Нижньосірогозькою РДА за взаємною згодою сторін припинено дію договорів оренди від 17.02.2012 (а. с.28).

10.02.2014 зареєстровано припинення оренди за вищевказаними угодами про припинення договорів оренди від 16.08.2013 (а. с.133-139).

06.06.2014 Генічеською ОДПІ складено і направлено на адресу позивача податкову вимогу № 1247-21 про сплату ОСОБА_2 податкового боргу за узгодженими податковими зобов'язаннями в сумі 58012,27 грн. (а. с.7).

Вказана сума складається з сум орендної плати за землю за період вересень-грудень 2013 року - 51405,00 грн., пені - 6607,27 грн.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді (п.49.2 ст.49 ПК України).

Відповідно до п.54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

За визначенням, наведеним у п.п.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України, плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно п.269.1 ст.269 ПК України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

За приписами п.288.1 ст.288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Пунктами 288.2-288.4 статі 288 ПК України передбачено, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до п.288.7 ст.288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Відповідно до п.п.285.1, 285.2 ст.283 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Положеннями п.286.2 ст.286 ПК України визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

За приписами п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

В абз.1 п.59.1 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно п.59.4 ст.59 ПК України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З матеріалів справи вбачається, що податковий борг з орендної плати за землю виник в зв'язку з несплатою ОСОБА_2 узгоджених самостійним декларуванням позивачем сум даного виду податку у поданій 27.02.2013 до податкового органу податковій декларації на 2013 рік.

За приписами статті 31 «Припинення договору оренди землі» Закону України «Про оренду землі» від 06.10.98 № 161-XIV (в редакції на момент виникнення спірних відносин) договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін.

З системного аналізу норм чинного законодавства (Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про оренду землі») вбачається, що поняття «припинення права користування земельною ділянкою» є ширшим за своїм обсягом і включає в себе цілий ряд правових підстав визначених законом. В свою чергу, поняття «припинення договору оренди землі» є ширшим від поняття «розірвання договору оренди землі» та включає в себе останнє, як одну з підстав припинення такого права.

Пунктом 287.1 статті 287 ПК України визначено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Апеляційний суд погоджується з позивачем, що з моменту припинення дії договорів оренди у позивача припиняється обов'язок як орендаря, в тому числі, сплачувати орендну плату за певну земельну ділянку, проте, приймаючи до уваги правовий статус позивача у спірних правовідносинах (фізична особа-підприємець), вважає помилковим запропонований позивачем алгоритм дій, з яким погодився суд першої інстанції: повідомлення орендаря податкового органу про припинення договорів оренди - припинення зобов'язання орендаря з сплати орендної плати податковим органом з визначальним моментом такого припинення - дати укладення відповідної додаткової угоди між орендодавцем та орендарем земельної ділянки.

Обґрунтування позиції суду першої інстанції положеннями п.286.5 ст.286 ПК України апеляційний суд вважає помилковим, оскільки вказана норма регулює питання нарахування плати за землю фізичним особам - землекористувачам, а як встановлено вище, спірні орендні відносини виникли з орендарем - фізичною особою-підприємцем.

Таким чином, застосування п.286.5 ст.286 ПК України до спірних правовідносин є помилковим.

В даному випадку позивач - як фізична особа-підприємець відповідно до п.286.2 ст.286 ПК України самостійно обчислив суму орендної плати за земельні ділянки і подав з цього приводу податкову декларацію на 2013 рік, якій визначив до сплати річну суму орендної плати в розмірі 154215 грн., з розбивкою цієї суми рівними частками за місяцями - по 12851,25 грн.

За правилами абз.2 п.286.4 ст.286 ПК України у разі зміни протягом року об'єкта та/або бази оподаткування платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися такі зміни.

Виходячи з наведених правових норм, апеляційний суд вважає, що позивач у зв'язку припиненням договорів оренди землі повинен був подати контролюючому органу відповідну податкову декларацію за той період в якому, як він вважає, у нього став відсутнім об'єкт орендної плати, тобто змінити самостійно визначені грошові зобов'язання, а не повідомляти податковий орган про виникнення певних обставин, оскільки в даному випадку законодавець не визначає таке повідомлення в якості підстави для звільнення позивача від обов'язку сплати орендної плати.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що позивач в установленому порядку не змінив самостійно визначені ним в податковій декларації з плати за землю на 2013 рік грошові зобов'язання з орендної плати за землю, а самостійна обчислена сума орендної плати у поданій позивачем податковій декларації за правилами ст.54 ПК України вважається узгодженою, апеляційний суд дійшов висновку, що у Генічеської ОДПІ були наявними законні підстави для формування та направлення ОСОБА_2 податкової вимоги від 06.06.2014 № 1247-21 на суму 58012,27 грн. (ст.59 ПК України).

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 3 ст.2 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи спірну податкову вимогу, відповідач діяв на підставі та у спосіб передбачений чинним законодавством України, в зв'язку чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до положень ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги Генічеської ОДПІ та скасування постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2014 з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Херсонській області задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2014 року у справі № 808/4375/14 скасувати, прийняти нову постанову.

В позові відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко