Справа № 2а-17280/12/2670
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2015р. м. Київ К/800/32214/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 лютого 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2013 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія 611» (далі - ПАТ «Страхова компанія 611») до Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва (далі - УПФУ в Печерському районі м. Києва) про скасування вимоги,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2012 року ПАТ «Страхова компанія 611» звернулось до суду з адміністративним позовом про скасування вимоги про сплату боргу та рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені. В обґрунтування вимог зазначило, що у листопаді 2012 року УПФУ в Печерському районі м. Києва провело планову перевірку позивача з питань дотримання вимог законодавства щодо нарахування, обчислення та сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, за результатами якої, відповідачем прийнято рішення про стягнення недоїмки та застосування фінансових санкцій через несплату ПАТ «Страхова компанія 611» страхових внесків у вересні 2009 року. Посилаючись на те, що у вересні 2009 року товариство сплатило ці внески у сумі 15500,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №7 і рішенням суду по іншій справі та уточнивши позовні вимоги, просив суд визнати неправомірною та скасувати вимогу від 03 грудня 2012 року №Ю-39 щодо сплати недоїмки у сумі 13017,32 грн, рішення від 26 листопада 2012 року №1303 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені, зобов'язати УПФУ в Печерському районі м. Києва внести до даних особового рахунку позивача виправлення стосовно недоїмки та визнати неправомірними дії щодо зарахування сплачених поточних страхових внесків в рахунок погашення попередньої заборгованості.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 лютого 2013 року, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2013 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано вимогу УПФУ в Печерському районі м. Києва про сплату боргу від 03 грудня 2012 року № Ю-39. Визнано протиправним та скасовано рішення УПФУ в Печерському районі м. Києва про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду від 26 листопада 2012 року № 1303. В решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі УПФУ в Печерському районі м. Києва порушує питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, зокрема, не взято до уваги Закон України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 02 червня 1997 року № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР) та неправильно застосовано норми Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV). Вказує, що сума страхових внесків, перерахована позивачем 21 вересня 2009 року не поступила на рахунок органу Пенсійного фонду, а тому наступні суми, сплачені ПАТ «Страхова компанія 611» зараховувались у погашення заборгованості за минулі періоди, внаслідок чого виник борг по сплаті страхових внесків. При цьому, позивачу було відомо про невиконання банком доручення про сплату страхових внесків у вересні 2009 року, але в супереч вимог Закону № 1058-IV, ПАТ «Страхова компанія 611» не вжило заходів щодо погашення заборгованості.

Позивач у запереченнях на касаційну скаргу посилається на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, судами правильно встановлені факти, досліджені докази та наведені обґрунтовані висновки. Зазначає, що факт сплати товариством страхових внесків за вересень 2009 року перевірявся під час розгляду іншої судової справи і є рішення суду, яким цей факт встановлено. Просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Відповідно до статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ПАТ «Страхова компанія 611» є юридичною особою, яка перебуває на обліку в УПФУ в Печерському районі м. Києва як платник страхових внесків.

Позивачем оспорюється вимога від 03 грудня 2012 року №Ю-39 про сплату недоїмки зі страхових внесків у сумі 13017,32 грн та рішення про застосування фінансових санкцій і нарахування пені від 26 листопада 2012 року №1303 у сумі 163,86 грн.

Підставою прийняття цих документів стали висновки проведеної відповідачем планової перевірки ПАТ «Страхова компанія 611» щодо своєчасності, достовірності та повноти нарахування страхових внесків за період з 01 грудня 2010 року по 22 жовтня 2012 року, при проведенні якої, УПФУ в Печерському районі м. Києва виявило недоїмку в сумі 13017,32 грн, яка виникла через несплату позивачем страхових внесків за вересень 2009 року.

За змістом частини 3 статті 18 та частини 6 статті 19 Закону № 1058-IV страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом і які нараховуються на суми, зазначені в частинах 1 та 2 статті 19, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати.

При цьому, частиною 6 статті 20 Закону № 1058-IV встановлено, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Водночас, за умовами частини 2 статті 106 цього Закону № 1058-IV суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами ПФУ у випадках, передбачених частиною 3 статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю зі сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Тобто, за умовами наведених норм, сплата страхових внесків здійснюється в обов'язковому порядку в строки, встановлені Законом № 1058-IV, порушення яких є підставою для застосування до боржника відповідальності у вигляді фінансових санкцій та нарахування пені.

Як встановлено судами, приймаючи рішення про застосування до позивача фінансових санкцій, УПФУ в Печерському районі м. Києва виходило з того, що ПАТ «Страхова компанія 611» має недоїмку по сплаті страхових внесків за вересень 2009 року, яка виникла через те, що банк не перерахував кошти на рахунок органу Пенсійного фонду.

Разом з тим, згідно з платіжним дорученням від 21 вересня 2009 року №7 позивач сплатив страхові внески, нараховані за вересень 2009 року в сумі 15500,00 грн через ВАТ КБ «Надра». На цьому платіжному дорученні є відмітка банку «проведено банком 22 вересня 2009 року».

Частиною 9 статті 20 Закону № 1058-IV, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що днем сплати страхових внесків вважається день списання установою банку, установою Державного казначейства України суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду.

Відповідно до абзацу 2 частини 12 статті 20 Закону № 1058-IV установи банків приймають від страхувальників платіжні доручення та інші платіжні документи на видачу (перерахування) коштів для виплат заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Національним банком України та центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики. У разі невиконання банками цієї вимоги вони за рахунок власних коштів у порядку, встановленому Національним банком України, сплачують відповідному територіальному органу Пенсійного фонду суму, що дорівнює сумі несплачених страхових внесків, з правом зворотної вимоги до страхувальників щодо відшкодування цієї суми.

Із змісту наведених норм закону видно, що у разі сплати страхових внесків у безготівковій формі шляхом їх списання з банківських рахунків, страхувальник вважається таким, що сплатив ці внесків з моменту списання суми платежу з банківського рахунку, незалежно від часу їх зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду.

При цьому, обовязок перевіряти повноту сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування при прийнятті платіжних доручень на видачу заробітної плати покладено на банки, які несуть відповідальність за невиконання цього обов'язку.

Враховуючи те, що позивач сплатив страхові за вересень 2009 року в повному обсязі шляхом перерахування безготівкових сум з його банківського рахунку через ВАТ КБ «Надра», суди дійшли обґрунтованого висновку, що ПАТ «Страхова компанія 611» не несе відповідальності за те, що перераховані товариством кошти не поступили на рахунки відповідача, оскільки чинне законодавство не зобов'язує страхувальника контролювати надходження грошових коштів на банківські рахунки органу Пенсійного фонду.

За таких обставин, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про неправомірність вимоги від 03 грудня 2012 року №Ю-39 щодо сплати недоїмки у сумі 13017,32 грн та рішення від 26 листопада 2012 року №1303 про застосування до позивача фінансових санкцій і нарахування пені та правильно їх скасували.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального законодавства, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору. Підстав для скасування ухваленого рішення колегія суддів не вбачає.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 лютого 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак