Справа № 810/4519/14
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" квітня 2015 р. м. Київ К/800/66225/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Вербицької О.В., Муравйова О.В.,

при секретарі: Ігнатенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року

у справі №810/4519/14

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1.)

до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області (надалі - Білоцерківська ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області)

про скасування рішення,-

встановив:

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом в якому поставлено питання про скасування рішення про застосування фінансових санкцій №35/10-02-22-01/8/397 від 14.03.2014 року.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2014 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Білоцерківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області №35/10-02-22-01/8/397 від 14.03.2014 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, вказуючи на порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом норм матеріального права, позивач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій ставить питання про скасування постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року та просить залишити в силі постанову Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2014 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій контролюючим органом була проведена фактична перевірка з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими для виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами господарської одиниці «кафе», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та належної ФОП ОСОБА_1, про що складено акт №229/10-36-21/ від 11.10.2013 року.

Під час проведення перевірки, на думку податкового органу, було встановлено, зокрема, порушення позивачем ст.11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме, виявлено на зберіганні з метою реалізації алкогольні напої в асортименті на загальну суму 150,00грн. без марок акцизного податку встановленого зразка.

За наслідками проведеної перевірки та адміністративного оскарження Білоцерківською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області було прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №35/10-02-22-01/8/397 від 14.03.2014 року, яким до позивача застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в сумі 8500,00грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи не було встановлено порушення позивачем чинного законодавства, в той час як відповідачем не було доведено правомірності прийнятого ним рішення.

Скасовуючи рішення першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, колегія апеляційного суду дійшла висновку, що висновки акту перевірки відповідають дійсним обставинам справи, оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, оскільки в даному випадку наявний склад правопорушення, передбачений абз.15 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Разом з тим, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, та вважає, що судом першої інстанції всебічно перевірено обставини справи, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, з огляду на наступне.

Приписами ст.19 Конституції України передбачено, що органи місцевої влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до абз.3 ч.4 ст.11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», зокрема передбачено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 8500 гривень.

Згідно п.п.14.1.107, п.п.14.1.109 п.14.1 ст.14 ПК України марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів. Маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Як вбачається з п.226.1, п.226.9 ст.226 ПК України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару. Вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що, згідно пояснень позивача, під час реалізації на розлив спиртних напоїв (двох пляшок горілки «Пшенична» та однієї пляшки коньяку «Десна» на загальну суму 150,00грн.) марки акцизного податку були надірвані. Представник податкового органу не заперечував, що відповідні пляшки були відкритими, зазначивши, що розривання акцизної марки можливо лише перед безпосереднім розливом алкогольних напоїв. Разом з тим, ним не було спростовано факту розливу зазначених алкогольних напоїв. Крім того, залишки акцизних марок, в місцях їх наклеювання на пляшки, залишились.

За таких обставин, з урахуванням приписів ч.2 ст.71 КАС України, судова колегія касаційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, на якого покладено обов'язок доведення правомірності прийнятого ним рішення, не наведено належних доказів на підтвердження обґрунтованості оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій до позивача.

Згідно ст.226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Оскільки суд апеляційної інстанції не звернув уваги на зазначені обставини і без достатніх підстав скасував обґрунтовану та законну постанову суду першої інстанції, то постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року підлягає скасуванню із залишенням у силі постанови Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2014 року.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року - скасувати та залишити в силі постанову Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2014 року.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.В. Вербицька

___________________ О.В. Муравйов