Справа № 2-А-467/12
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2012-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Болейко А.П.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"27" вересня 2012 р. Справа № 2-А-467/12

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "30" травня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Богунському районі м.Житомира Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2012 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив визнати дії ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Богунському районі м.Житомира неправомірними та зобов'язати перерахувати йому пенсію з урахуванням пільгового стажу, набутого за період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР.

Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 30.05.2012 р. позов задоволено частково. Дії відповідача щодо відмови у зарахуванні періоду роботи з 21.04.1982 р. по 15.10.1992 р. до пільгового стажу та перерахунку пенсії визнано неправомірними.

Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням кратності 1 рік за 1 рік 6 місяців додаткового пільгового стажу роботи за період роботи на Крайній Півночі з 21.04.1982 р. по 15.10.1992 р. та здійснити виплату перерахованої пенсії з 13.09.2011 р.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить вказану постанову скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Розглянувши справу в межах ст.195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ст. 200 КАС України визначено. що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Правильне по суті судове рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що позивач з 21.04.1982 р. по 15.10.1992 р. працював в Експедиції глибокого буріння Крестинещського управління бурових робіт, нині ОСОБА_3 бурових робіт філія "Уренгой буріння" ТОВ "Газпром буріння", яке знаходиться та знаходилось в м.Новий Уренгой на території Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської області, що відноситься до районів Крайньої Півночі. Працював теслею 4, 5 розряду ремонтно-будівельної дільниці повний робочий день, повний робочий тиждень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції з посиланням на записи у трудовій книжці та довідці філії "Уренгой буріння" ТОВ "Газпром буріння", прийшов до висновку, що позивач має право на перерахунок стажу для отримання пенсії.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року N 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Статтею 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 10.02.1960 року передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі та у місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладання ними трудових договорів про роботу у цих районах на строк п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надаються додаткові пільги, зокрема: зараховується один рік роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік та шість місяців роботи при обчисленні стажу, що надає право на отримання пенсії по старості та по інвалідності.

Пільги, передбачені зазначеною статтею, надаються також особам, які прибули до районів Крайньої Півночі та у місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з власної ініціативи та уклали строковий трудовий договір про роботу в цих районах.

Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", скорочено тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 10.02.1960 року, з п'яти до трьох років.

Посилання відповідача щодо відсутності у позивача письмових трудових договорів за час роботи у районі Крайньої Півночі колегія суддів до уваги не приймає, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 24 Кодексу законів про працю Української РСР від 01.06.1972 р., що діяли на момент виникнення трудових відносин, між позивачем та роботодавцями, трудовий договір укладається як правило, у письмовій формі, укладання трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівників на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично допущено до роботи. Таким чином, при укладанні трудового договору письмова форма договору в обов'язковому порядку не вимагається.

Аналогічні положення були закріплені в статті 15 Кодексу про працю РСФСР від 09.12.1971 р., що діяли на момент перебування у трудових відносинах позивача з роботодавцями, згідно яких також визначено, що трудовий договір (контракт) - це угода між працівником та підприємством, по якому працівник зобов'язується виконувати роботу по певній спеціальності, кваліфікації або посаді з підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядку, а підприємство зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, передбачені законодавством про працю, і колективним договором і угодою сторін. Відповідно до статті 39 цього Кодексу, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Колегія суддів зазначає, що трудові договори роботодавців з позивачем оформлялися наказами про прийняття його на роботу, що підтверджується записами в трудовій книжці останнього.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявність письмового трудового договору не є виключною підставою для пільгового обчислення страхового стажу і вказана норма надає особі можливість надавати вказані документи за її вибором.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що вимоги відповідача стосовно надання позивачем письмового договору про роботу на Крайній півночі для підтвердження пільгового стажу є незаконними.

Таким чином, судом встановлено, що на момент перерахунку пенсії позивачу в матеріалах пенсійної справи знаходились необхідні документи про трудовий стаж, а саме: трудова книжка та довідка підприємства, установи, організації, де працювала особа, в якій зазначено про факт розповсюдження на позивача пільг по обчисленню стажу за цей період з розрахунку 1 рік роботи за 1 рік та 6 місяців (а.с.7-9, 13).

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Описка, допущена судом в абз.4 резолютивної частини постанови (замість з "21.04.1982 року" вказано з "21.04.1984 року") не дає підстав для зміни чи скасування судового рішення, оскільки вона є настільки очевидною, що колегія суддів вважає за можливе її виправлення судом першої інстанції після завершення апеляційного розгляду справи.

Не дає підстав для скасування або зміни судового рішення посилання судом першої інстанції на попередні редакції ст.ст.99-100 КАС України, оскільки позовні вимоги ним задоволені лише в межах 6-місячного терміну, тобто в межах строку звернення до суду, встановленого чинною редакцією ст.99 КАС України.

Керуючись ст.ст.183-2, 197, 198, 200, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомир від "30" травня 2012 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає, як судове рішення апеляційної інстанції за наслідками оскарження постанови, прийнятої в скороченому провадженні.

Головуючий суддя: Б.С. Моніч

судді: ОСОБА_5

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано: р.л.п.

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 пров.Новий,11,кв.3,м.Житомир,10008

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Богунському районі м.Житомира Житомирської області вул. Перемоги, 55,м. Житомир,10003