Справа № 822/722/15
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/722/15

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

14 квітня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді і стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу від 04 квітня 2014 року №213 про звільнення із служби та дострокове розірвання контракту і виключення з кадрів Державної служби України з надзвичайних ситуацій, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 04 квітня 2014 року по день фактичного поновлення на службі.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 березня 2015 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач мав можливість у строки, встановлені ст. 99 КАС України, звернутись до суду з позовом за захистом своїх прав, свобод та інтересів, проте не скористався наданим йому правом. Доказів існування будь-яких перешкод для реалізації такого права позивача не надав та не вказав жодних причин, які перешкоджали йому звернутись до суду з адміністративним позовом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Ч. 1 ст. 100 КАС України визначено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Виходячи зі змісту даної норми, суд повинен надати оцінку та перевірити наявність чи відсутність підстав для застосування ч. 1 ст. 100 КАС України.

Як встановлено судом, позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області від 04 квітня 2014 року №213 про звільнення із служби та дострокове розірвання контракту і виключення з кадрів Державної служби України з надзвичайних ситуацій, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Одночасно з адміністративним позовом позивач подав до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якого зазначив, що він не міг бути обізнаний про те, чи дійсно у нього є і були психічні захворювання, і, таким чином, не знав про порушення своїх прав, оскільки не має спеціальних медичних знань, щоб встановити собі діагноз і достовірно знати про свій стан здоров'я.

Після обстеження влітку 2014 року стану свого здоров'я, проведеного в м. Києві, у позивача виникли підозри, що йому могли сфальсифікувати діагноз у березні 2014 року, і тому 22 вересня 2014 року він звернувся із заявою до прокуратури Хмельницької області в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

10 лютого 2015 року представник позивача отримав копію акту судово-психіатричної експертизи, з висновків якого дізнався про те, що станом на 27 березня 2014 року та на даний час позивач будь-яких психічних захворювань не виявляв та не виявляє, психічних захворювань не діагностовано. З моменту отримання вказаного акту, позивач вважав, що йому стало достовірно відомо про те, що 04 квітня 2014 року його було незаконно звільнено зі служби цивільного захисту за станом здоров'я, а відтак позивач вважає, що строк звернення до адміністративного суду ним не пропущено.

Разом з тим, на думку колегії суддів, маючи ще влітку 2014 року сумніви щодо правомірності свого звільнення, позивач не був позбавлений об'єктивної можливості звернутись до суду з адміністративним позовом про поновлення на роботі та в межах розгляду і вирішення адміністративної справи доводити відсутність підстав для звільнення, в тому числі шляхом призначення судово-психіатричної експертизи.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно зі ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства України позивачу надана можливість доводити неправомірність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень під час розгляду адміністративної справи в суді, в тому числі шляхом надання відповідних доказів або витребування їх за допомогою суду. Ч. 3 ст. 71 КАС України визначено, що суд сприяє в реалізації обов'язку надання доказів і витребовує необхідні докази.

Колегія суддів зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Під час перевірки доводів апеляційної скарги позивача судом не встановлено таких непереборних обставин, які пов'язані з дійсними істотними труднощами та які перешкоджали позивачу звернутись з адміністративним позовом до суду першої інстанції в межах строків, встановлених ст. 99 КАС України для розгляду спорів, пов'язаних зі звільненням з публічної служби.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 199, статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 березня 2015 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 березня 2015 року - без змін.

Постанова або ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбаченим цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А.

Граб Л.С.