Справа № 2а-5816/09/1370
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року м. Київ К/800/42198/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України (правонаступник Державної інспекції з енергозбереження) на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2014 року у справі №2а-5816/09/1370 за позовом Державної інспекції з енергозбереження до Міського комунального підприємства «Жидачівводоканал» про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2009 року Державна інспекція з енергозбереження звернулась з позовом до Міського комунального підприємства «Жидачівводоканал» про стягнення 67 693,55 грн. енергетичного збору за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів до МКП «Жидачівводоканал» застосовано економічні санкції у вигляді енергетичного збору. Акт і постанова позивача не оскаржувались, кошти у добровільному порядку відповідачем не сплачені.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, Державне агентство з енергоефективності та енергозбереження України звернулось з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати, та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Територіальним управлінням Державної інспекції з енергозбереження по Львівській області проведену комплексну перевірку використання МКП «Жидачівводоканал» паливно-енергетичних ресурсів, про що складено акт від 28.05.2009 року № 15-13/30.

Перевіркою встановлено перевитрати електричної енергії внаслідок перевищення встановлених норм питомих витрат електроенергії на послуги з розподілу стічної води за 2008 рік складають 59,296 тис. кВт год/рік.

28.05.2009 р. начальником Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Львівській області винесено постанову №15-13/23 про застосування до МКП «Жидачівводоканал» економічної санкції за перевитрати паливно-енергетичних ресурсів в кількості 59,296 тис. кВт год/рік на загальну суму 56 062,61 грн.

06.07.2009 р. Державною інспекцією з енергозбереження прийнято рішення №06/54-7 про відкликання постанови від 28.05.2009 р. №15-13/23 та виконання перерахунку перевитрат ПЕР з урахуванням фактичного споживання електричної енергії на послуги з розподілу стічної води відповідно до питомих норм на 2009 рік.

07.07.2009 р. Інспекцією винесено постанову № 15-13/25 про застосування економічних санкцій (підвищеної плати або енергетичного збору за нераціональне (неефективне) використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів) в розмірі 67 693,55 грн.

У зв'язку з відмовою МКП «Жидачівводоканал» у добровільному порядку сплатити економічні санкції, Інспекція звернулась із вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що постанова від 07.07.2009 р. № 15-13/25 прийнята Інспекцією без врахування усіх обставин, а висновки за наслідком проведеної перевірки є необґрунтованими.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, враховуючи наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що розрахунок неефективного використання енергетичних ресурсів проведений Управлінням у відповідності до Методики визначення неефективного використання паливно-енергетичних ресурсів, перезатвердженої наказом Національного агентства України з питань забезпечення ефективного використання енергетичних ресурсів від 13.12.2006 №89.

Указом Президента України від 3 жовтня 1992 року №493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» установлено, що з 1 січня 1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації. Також установлено, що державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю здійснює Міністерство юстиції України.

На виконання цього Указу постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року №731 затверджено Положення.

Підпунктом "б" пункту 4 Положення встановлено, що державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти будь-якого виду (постанови, накази, інструкції тощо), якщо в них є одна або більше норм, що мають міжвідомчий характер, тобто є обов'язковими для інших міністерств, органів виконавчої влади, а також органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, що не входять до сфери управління органу, який видав нормативно-правовий акт.

Відповідно до підпункту "е" пункту 5 Положення на державну реєстрацію не подаються акти рекомендаційного, роз'яснювального та інформаційного характеру (методичні рекомендації, роз'яснення, у тому числі податкові, тощо), нормативно-технічні документи (національні та регіональні стандарти, технічні умови, будівельні норми і правила, тарифно-кваліфікаційні довідники, кодекси усталеної практики, форми звітності, у тому числі щодо державних статистичних спостережень, адміністративних даних та інші).

Пунктом 15 Положення передбачено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади направляють для виконання нормативно-правові акти лише після їх державної реєстрації та офіційного опублікування. У разі порушення зазначених вимог нормативно-правові акти вважаються такими, що не набрали чинності, і не можуть бути застосовані.

Методика була затверджена наказом Державного комітету України з енергозбереження від 26 жовтня 2001 року №113.

16 листопада 2001 року Міністерство юстиції України відмовило у державній реєстрації зазначеної Методики з посиланням на те, що вона має нормативно-технічний характер (встановлює механізм визначення обсягу неефективного використання ПЕР на промислових об'єктах, що виробляють і споживають електричну та теплову енергію.

Указом Президента України від 31 грудня 2005 року № 1900/2005 утворено Агентство.

Відповідно до статті 7 Положення про Національне агентство України з питань забезпечення ефективного використання енергетичних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 квітня 2006 року №412, нормативно-правові акти Агентства підлягають реєстрації в установленому законодавством порядку.

Наказом від 13 грудня 2006 року № 89 Агентство перезатвердило Методику, проте на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України в установленому законодавством порядку її не подало.

Як видно зі змісту Методики, нею встановлено порядок визначення обсягу неефективного використання ПЕР, наведено формули для виконання розрахунків їх перевитрат з метою забезпечення економічного механізму енергозбереження.

Проведені відповідно до Методики розрахунки обсягів нераціонального використання ПЕР використовуються при застосуванні економічних санкцій та нарахуванні енергетичного збору.

Ця Методика, відповідно до сфери її застосування, поширюється на всі підприємства і установи по отриманню, переробці, перетворенню, транспортуванню, зберіганню, обліку та використанню ПЕР, розміщених на території України, а також на окремі споруди та інженерні об'єкти інших підприємств і установ та їх філій незалежно від форм власності, що виробляють або споживають електричну та теплову енергію, а також інші ПЕР.

Метою застосування Методики є: виконання розрахунків перевитрат ПЕР; контроль за додержанням норм законодавства про енергозбереження на підприємстві; контроль за виконанням вимог нормативних документів щодо підтримання та підвищення технічного рівня енергоефективності обладнання та систем енергопостачання тощо.

Зважаючи на коло суб'єктів, на яких поширює свою дію Методика, а також те, що на підставі проведених відповідно до її вимог розрахунків обсягів нераціонального використання ПЕР застосовуються економічні санкції та нараховується енергетичний збір, колегія суддів вважає, що цей нормативно-правовий акт міг бути направлений на виконання лише після його державної реєстрації в установленому законодавством порядку.

Зазначена позиція суду касаційної інстанції узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 04 червня 2013 року у справі №21-140а13.

Крім того, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2009 року, залишеною без змін ухвалами Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2010 року та Вищого адміністративного суду України від 08 грудня 2011 року, скасовано постанову від 07.07.2009 р. № 15-13/25 про застосування до МКП «Жидачівводоканал» економічних санкцій за перевитрати електроенергії на суму 67 693,55 грн.

Отже, постанова Державної інспекції з енергозбереження від 07.07.2009 р. № 15-13/25 є нечинною.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Згідно зі ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що скасування постанови від 07.07.2009 р. № 15-13/25 є підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення економічних санкцій у розмірі 63 693,55 грн.

За таких обставин, судова колегія вважає, що судом першої та апеляційної інстанцій повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовані до них норми матеріального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України відхилити, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: