Справа № 489/1174/15-а
Суддя: Кокорєв В. В.
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/1174/15-а
Номер провадження 2-а/489/97/15
Постанова

Іменем України

30 квітня 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до інспектора ДАІ ОСОБА_2 (далі-відповідач) про визнання дій незаконними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив

В лютому 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що не згоден з обставинами викладеними в протоколі та постанові. Вважає, що його помилково притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), хоча необхідно було за ст. 123 цього кодексу. Також вказує, що інспектором порушено ряд процесуальних норм.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надав письмові заперечення.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Як вбачається з протоколу, 08 лютого 2015 року громадянин ОСОБА_1 близько 12 год. 20 хв. їхав автомобілем "FIAT DOBLO" по вулиці Стрілецької дивізії. На залізничному переїзді ним було здійснено обгін на залізничному переїзді. Відповідачем було винесено постанову ПС1 № 956572, відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В поясненнях до протоколу позивач вказував, що через крупно габаритний транспортний засіб, який рухався попереду, він не бачив, що знаходиться в стометровій зоні перед переїздом, знаку не має.

З адміністративного позову вбачається, що позивач посилається на те, що знак все ж таки є однак розташований на відстані меншій аніж 100 метрів до переїзду, а фактично на відстані 20 метрів.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що позивач здійснював обгін на переїзді і не міг не бачити цього.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Тобто, вказана норма встановлює, що протокол та пояснення правопорушника є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

З пояснень позивача, які були ним власноручно написані в протоколі, вбачається, що він фактичних обставин обгону на залізно-дорожньому переїзді не оспорював, а зазначив, що вчинив його через наявність попереду крупно габаритного транспортного засобу, який обмежив йому видимість, через що він не побачив, що перебуває в стометровій зоні перед переїздом.

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі-ПДР) під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Таким чином, водій повинен самостійно обирати швидкість руху для дотримання дистанції, яка б дозволяла бачити знаки та сприймати та відповідно реагувати на дорожню обстановку.

Позивач вказує, що відповідачем неправильно кваліфіковані його дії за ч. 2 ст. 122 КУпАП, бо необхідно було кваліфікувати за ч. 1 або 2 ст. 123 КУпАП України.

Частина 1 статті 123 КУпАП встановлює, що в'їзд водіїв на залізничний переїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника чи чергового по переїзду, при закритому шлагбаумі або коли до переїзду наближається поїзд - тягне за собою накладення штрафу в розмірі від двадцяти до двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті, інші порушення правил проїзду залізничних переїздів, крім передбачених частиною першою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Натомість ч. 2 статті 122 КУпАП передбачає, що порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, ст. 123 КУпАП передбачає відповідальність за порушення проїзду залізничного переїзду, а ч. 2 ст. 122 КУпАП - правил обгону.

Враховуючи те, що позивачем не порушено правил проїзду залізничного переїзду (розділ 20 ПДР), а порушено правила обгону (розділ 14 ПДР, п. 14.6 "б"), суд вважає, помилковим посилання позивача на неправильну кваліфікацію відповідачем його дій.

Посилання позивача на те, що відповідачем не зазначено у протоколі свідків не є порушенням, оскільки відповідач не наполягав на їх зазначенні.

Посилання позивача, що при винесенні постанови відповідачем не враховано обставин, викладених в ст. 33, 34, 35 КУпАП не відповідає обставинам справи, оскільки відповідачем застосовано штраф у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності та допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позовних вимог належить відмовити у зв'язку з необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 122, 160, 161, 163 КАС України суд

постановив

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора ДАІ ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 956572 від 08.02.2015 в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з моменту її проголошення, а особою, яка не брала участь в судовому засіданні при проголошенні постанови протягом десяти днів з моменту її отримання.

Суддя В. В. Кокорєв