Справа № 2-а-19/12
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2012-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Галацевич О.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"20" червня 2012 р. Справа № 2-а-19/12

ОСОБА_2 апеляційний адміністративний суд у складі колегіі:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Моніча Б.С.

ОСОБА_3,

при секретарі Кошиль О.Ю. ,

за участю сторін:

розглянувши апеляційні скарги Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_4 на постанову Богунського районного суду м. Житомираа від "04" січня 2011 р.та додаткову постанову від 11 січня 2012 у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 міської ради, Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, Житомирського міського голови ОСОБА_5 про стягнення компенсації за невикористану відпустку, збитків, моральної шкоди та іншого ,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 міської ради та Житомирського міського голови, в якому просив :

-стягнути з ОСОБА_2 міської ради невиплачені при звільненні суми заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу за рішенням суду, компенсації за невикористану відпустку, всього 207071,12 грн.; середній заробіток за весь час затримки виплати належних як звільненому працівникові коштів по день фактичного розрахунку, що на дату подачі заяви становить 118174,65 грн., компенсацію втрат частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати з урахуванням індексу інфляції за весь період затримки розрахунку, що на дату подачі цієї заяви становить 9111,13 грн.; завдані збитки в сумі 44538,42 грн.;

-зобов'язати Житомирського міського голову нарахувати, обчислити і сплатити в повному обсязі за кожен місяць вимушеного прогулу страхові внески; видати довідку про роботу у відповідності до ст.49 КЗпП; видати довідку за формою згідно з додатком №6 Порядку встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 №1266 та стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 міської ради та міського голови моральну шкоду в сумі 25000 грн.

На обґрунтування вимог позивач зазначав, що міською радою невірно розраховано належні при звільненні суми заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу за рішенням суду та компенсації за невикористану відпустку, оскільки відповідач мав виходити з розміру середньомісячної заробітної плати за травень та червень 2007 року, тобто за місяці, що передували його звільненню, який становив згідно довідки від 11.09.2007 року № 127 - 4877,30 грн. і 5413,75 грн. відповідно, а з урахуванням надбавок та премій згідно з Постановами КМУ - 5847,19 грн. та 6081,08 грн. відповідно. Таким чином, згідно наданого розрахунку до виплати після утримання податків і зборів йому належало 375907,03 грн., виплачено 168835,91 грн., заборгованість становить 207071,12 грн. Крім того, вважає, що відповідач має сплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку виходячи з середньоденного заробітку, який становить 463,43 грн. х 255 днів (кількість днів затримки), що дорівнює 118174,65 грн. Також вважає, що у зв'язку із зростанням цін на споживчі товари і тарифів на послуги йому має бути виплачена компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати в сумі 9111,13 грн. відповідно до ст. 34 Закону України Про оплату праці з розрахунку 207071,12х4,4%. Оскільки відповідачем в довідці № 27 від 03.03.2011 року не було зазначено помісячно його середню заробітну плату, як того вимагає абз. 3 п. 9 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. N 1266, йому була призначена допомога по безробіттю в мінімальному розмірі, і як наслідок ним недоотримано цієї допомоги в розмірі 12300 грн. Обґрунтовуючи стягнення збитків позивач послався на ст. 22 ЦК України і вважає, що міг розмістити недоотримані кошти в сумі 207071,12 грн. на депозитному рахунку під 15,4 %, а тому завдані йому збитки з урахуванням можливості розмістити на депозитному рахунку 12300 грн. допомоги по безробіттю становлять 44538,42 грн. Крім того, оскільки відповідачем не були нараховані та сплачені страхові внески за відповідні місяці вимушеного прогулу, вказаний період в подальшому не буде врахований в страховий стаж, що буде мати негативні наслідки при нарахуванні пенсії, тому вважає, що його права підлягають поновленню шляхом зобов'язання відповідача нарахувати та сплатити страхові внески на суму заробітної плати, що припадає на відповідній місяць вимушеного прогулу. В обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди, позивач зазначив, що внаслідок протиправних дій міської ради та міського голови він зазнав моральних страждань, втратив нормальні життєві зв'язки, вимушений вживати додаткові зусилля для організації свого життя та життя сім'ї.

Ухвалою суду від 09 червня 2011 року до участі у справі в якості відповідача притягнуто виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради.

Постановою Богунського районного суду міста Житомира від 04 січня 2012 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Зобовя'зано виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради видати ОСОБА_4 довідку про середню заробітну плату для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття відповідно до абз. 3 п. 9 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. №1266, з визначенням сум середньої заробітної плати, що припадають на місяці розрахункового періоду з 10.09.2007 року по 24.12.2010 року;

-зобовязано виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради підготувати та передати до відповідного територіального органу Пенсійного фонду та податкової інспекції необхідні коригуючі документи до системи персоніфікованого обліку ОСОБА_4 про нараховану заробітну плату застрахованої особи помісячно за період з 10.09.2007 року по 24.12.2010 року;

-зобов»язано виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради видати ОСОБА_4 довідку про його роботу у виконавчому комітеті ОСОБА_2 міської ради із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати відповідно до ст. 49 КЗпП України;

-зобовязано виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради подати звіт про виконання судового рішення протягом двох місяців з дня набрання постановою законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковою постановою від 11 січня 2012 року зобов»язано виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради нарахувати, обчислити та сплатити в повному обсязі за кожен місяць вимушеного прогулу ОСОБА_4 з 10.09.2007 року по 24.10.2010 року збір на загальнообов»язкове пенсійне страхування з усіх нарахованих сум заробітку, збір на обов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності, збір на обов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

В апеляційній скарзі виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради порушує питання про скасування постанови в частині задоволення позову з прийняття нової про відмову у позові. На обґрунтування доводів апеляційної скарги, виконавчий комітет міськради посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, Так, зазначається в апеляційній скарзі, постановляючи рішення, суд не врахував, що виплачені позивачу 24 грудня 2010 року єдиним платежем кошти не є заробітною платою, оскільки позивач не працював, а компенсацією за вимушений прогул, тому відсутні підстави для видачі зазначених в постанові довідок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постанову в частині відмови у позові та змінити її в частині задоволених позовних вимог, поклавши зобов»язання вчинити певні дії на Житомирського міського голову та виконком міськради. Прийняти нову постанову, якою задовольнити позов. Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ОСОБА_4 посилається на те, що суд першої інстанції неповно з»ясував обставини справи і порушив норми матеріального та процесуального права. Так, суд неправильно визначив подію, з якою пов»язана оплата вимушеного прогулу, розрахунковий період для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не врахував, що відповідач повинен був здійснити перерахунок зарплати за 8 днів серпня 2007 року і донарахувати премію 50% від посадового окладу з урахуванням надбавок. На думку ОСОБА_4, суд допустив помилку у розрахунку середньої зарплати, - не перевірив розміру надбавок, що належать до виплати, підвищення окладів по посаді, та не врахував вимог чинного законодавства щодо індексації зарплати. Неправильно визначена судом і сума грошової компенсації за невикористану відпустку за період вимушеного прогулу, оскільки не врахував невикористану ( 109 днів основної та 69 днів додаткової) відпустки, а також не з»ясував причини невиплати матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу .

ОСОБА_4 просив виключити з числа доказів приєднані на клопотання представника відповідачів копії розрахунків та довідок (а.с. 38-41, 104,105), які є сумнівними.

З огляду на вимоги ст.237-1 КЗпП України позивач вважає незаконною постанову суду в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди, яка заподіяна порушеннями вимог ст.ст.116,117 КЗпП України.

В порушення вимог ст.22 ЦК України суд безпідставно відмови у відшкодуванні збитків, заподіяних втратою можливості розмістити на депозитному рахунку в банку недоотримані кошти.

Заслухавши доповідь судді - доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи апеляційних скарг, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_4, рішенням ОСОБА_2 міської ради №8 від 11 травня 2006 року був призначений на посаду заступника Житомирського міського голови з питань діяльності органів виконавчої влади (а.с.92).

17 серпня 2007 року , 14 сесія ОСОБА_2 міської ради п»ятого скликання, розглянула питання про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани і його звільнення за відсутність на роботі без поважних причин.

Розпорядженнями Житомирського міського голови №567 та №568 від 10.09.2007 року «Про оголошення догани заступнику Житомирського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_4М.» і «Про звільнення заступника Житомирського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_4М.» позивачу була оголошена догана і його звільнено з займаної посади. Дані розпорядження були прийняті міським головою на підставі рішення сесії і звільнення позивача відбулося на підставі даних розпоряджень після виходу останнього після тимчасової непрацездатності ( з 16.08. по 07.09.2007 року) на роботу (а.с.89).

Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 03 липня 2008 року ОСОБА_4 був поновлений на посаді із стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Цим рішенням було допущено негайне виконання в межах одного місячного платежу 5143грн.53 коп. Рішення виконане(а.с.36).

В подальшому зазначене судове рішення було скасовано.

Справа за позовом ОСОБА_4 про поновлення на публічній службі розглядалась судами неодноразово.

Останньою постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2010 року визнано протиправними та скасовані : рішення ОСОБА_2 міськради №349 від 17.08.2007 року про звільнення ОСОБА_4 та рішення №350 від 17.08.2007 року про виведення ОСОБА_4 із складу виконкому, розпорядження Житомирського міського голови № 568 від 10.09.2007 року про звільнення ОСОБА_4

Цим рішенням ОСОБА_4 поновлено на посаді заступника Житомирського міського голови, зобов»язано міського голову нарахувати на виплатити середню заробітну плату ОСОБА_4 за час вимушеного прогулу з 10 вересня 2007 року по день поновлення на роботі.

Рішенням ОСОБА_2 міськради №653 від 24.12.2010 року ОСОБА_4 поновлено на посаді і одночасно звільнено за п.1 ст.36 КЗпП України . Цим же рішенням постановлено провести виплату ОСОБА_4 на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2010 року середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10 вересня 2007 року по день поновлення на роботі за рахунок коштів міського бюджету в сумі 176 983,19 грн.(а.с.94-96).

Платіжним дорученням №1164 від 24.12.2010 року на картковий рахунок ОСОБА_4ВАТ «Укрексімбанк» перерахована сума 168 835,91 грн.( а.с.37).

Платіжним дорученням № 1156 від 24.12.2010 року перераховано ДПІ у м.Житомирі 29794грн.58 коп. податку з розрахункових та суми за вимушений прогул (а.с.59,98).

Платіжними дорученнями №1157 та №1159 від 24.12.2010 року відраховано страховому пенсійному фонду 679 грн. (2-5%) на пенсійне страхування, та 4591,56 грн. (33.2%)(а.с.98, 100).

Платіжними дорученнями №1162 та №1160 від 24.12.2010 року перераховано міському центру зайнятості 221,28 грн. (1,6%) та 82,98 (0,6%) на обов»язкове страхування на випадок безробіття (а.с.99).

Платіжними дорученнями №1158 та № 1161 від 24.12.2010 року перераховано 331,92 коп. страхових внесків (0,5-1%) та 27,66грн. (0,2%) Виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків (а.с.100-101).

Відмовляючи у позові в частині позову про стягнення невиплаченої суми заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та інших виплат, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок середньої зарплати, сума виплат за час вимушеного прогулу ОСОБА_4 проведені правильно.

Такий висновок ґрунтується на матеріалах справи та вимогам чинного законодавства і тому з ним погоджується суд апеляційної інстанції.

Основним спірним питанням у даній справі є питання визначення середнього заробітку для розрахунку втраченої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України Про оплату праці за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 ( з наступними змінами і доповненнями ) (далі Порядок).

З урахуванням цих норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Подією, з якою пов»язується виплата, є звільнення 10 вересня 2007 року.

Доводи позивача, що такою подією слід вважати 17 серпня 2007 року безпідставні, оскільки дана обставина встановлена постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2010 року і в силу ч.1 ст.72 КАС України доказуванню в даній справі не підлягає.

Відтак, керуючись наведеними нормами права, до розрахунку середньої зарплати повинні братись два календарні місяці, що передують місяцю звільнення серпень та вересень 2007 року. Однак, як встановлено, з 02 липня по 31 липня 2007 року ОСОБА_4 перебував у черговій відпустці, в серпні працював з 06.08. по 15.08., з 16.08.2007 року - перебував на лікарняному.

Тому, відповідач провів розрахунок середньої заробітної плати , виходячи із виплат, отриманих ОСОБА_4 за фактично відпрацьовані 8 робочих днів з 06.08. по 15.08. 2007 року , зарплата за відпрацьований період склала 1259,74 грн., звідси, середньоденна- 157,47.

Такий порядок розрахунку не суперечить приписам Порядку, що підтверджено, зокрема, роз»ясненням Міністерства соціальної політики України (а.с.102). Тому, як визначена розрахункова величина, вона є правильною.

У зв»язку з підвищенням посадових окладів згідно постанови КМ України №34 від 06.02.2008 року в 1.45 рази, розмір середньоденного заробітку ОСОБА_4 з 01.02.2008 року збільшився ( 157,47х1,45) = 228,33 грн.

Доводи позивача про навмисне обрання відповідачем порядку обрахування середнього заробітку з метою зменшення виплат за час вимушеного прогулу, безпідставні. Так, як вбачається з довідки про заробітну плату позивача, з січня по травень 2007 року його середньоденний заробіток складав саме близько 157 грн.(а.с.23).

Кількість днів вимушеного прогулу відповідачем визначена правильно і становить вона 829 днів. За всі ці дні з розрахунку середньоденного заробітку 157,47 грн. та з 01.02.2008 р. з 228.33 грн. нарахована сума втраченої заробітної плати, яка правильно визначена в 182128,71 грн.

При виплаті зазначеної суми, обґрунтовано врахована сума в 5145,53 грн., що одержана позивачем на виконання рішення Корольовського районного суду від 03.07.2008 року.

Міркування позивача про те, що дана сума не може враховуватись, виходячи з приписів закону про поворот виконання, помилкові.

Апеляційний суд зазначає, що у даному випадку ОСОБА_4, як особа, що добросовісно одержала за скасованою постановою зазначені виплати не повинен їх повертати (ст..266 КАС України). Проте, з набранням законної сили новим судовим рішенням він зберігає право на виплати у меншому розмірі ( з урахуванням одержаної суми).

Що стосується вимог позивача про індексацію належної за час вимушеного прогулу заробітної плати, та виплати коменсації внаслідок порушення термінів її виплати, то апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до частини п'ятої статті 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Пленум Верховного Суду України в пункті 22 постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13 відзначив, що в справах, пов'язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв'язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що:

індексація заробітної плати провадиться згідно зі статтею 33 Закону "Про оплату праці"в період між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону № 1282 підприємством, яке виплачує заробітну плату, під час її нарахування, починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив поріг індексації. Якщо є зазначені умови, у тому самому порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв'язку з невчасним виконанням рішення.

компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі статтею 34 Закону № 108 підприємствами усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої, якщо є потрібні для цього умови) на один і більше календарних місяців, попри те, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток.

Законодавець визначив, що заробітна плата за останні два місяці роботи перед звільненням визначається підприємством уже з урахуванням величини індексу за наявності умов, передбачених указаними законами.

Зважаючи на те, що індексація суми середнього заробітку, який нараховується за час вимушеного прогулу, указаними нормативними актами не передбачена, висновок суду про відмову в цій частині вимог є законним і обгрунтованим.

Щодо вимог про компенсацію втрати частини заробітку у зв»язку з порушенням терміну виплати, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність вимог, зважаючи на те, що сума виплат за час вимушеного прогулу не відноситься до нарахованої і невиплаченої зарплати, а є разовою виплатою, тому на неї компенсація не нараховується.

Що стосується вимог позивача про стягнення суми компенсації за невикористані основні та додаткові відпустки за період вимушеного прогулу ( 2007-2010 роки), то вони є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.9 Закону України «Про відпустки»до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку (стаття 6 цього Закону), зараховуються, зокрема, час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно з законодавством зберігалися місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково (в тому числі час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням або переведенням на іншу роботу).

У зв»язку з цим, до стажу роботи ОСОБА_4 зараховується весь час вимушеного прогулу з 10 вересня 2007 року по 24 грудня 2010 року, проте грошова компенсація за невикористані дні відпустки не виплачується, оскільки чинним законодавством передбачена лише виплата заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Приписи ст.83 КЗпП України на дані правовідносини не поширюються.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач, субєкт владних повноважень, при проведенні розрахунку середнього заробітку для виплат суми втраченого заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_4 діяв на підставі, у межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

За правилами ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тобто обов'язковою умовою відшкодування шкоди є порушення відповідачем законних прав позивача.

За обставин, коли доводи про вину відповідача у порушенні прав позивача належними доказами не підтверджені, у суду не було правових підстав для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди.

Правильними є висновки суду і в частині відмови у позові про відшкодування шкоди, заподіяної з вини відповідача внаслідок втрати можливості розмістити на депозитному рахунку невиплачені грошові кошти. Дана позовна вимога є похідною від основної, тому постанова суду в цій частині є обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради про незаконність судового рішення в частині покладення на відповідача зобов»язань видати ОСОБА_4 довідку про середню заробітну плату для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття відповідно до абз. 3 п. 9 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. №1266, з визначенням сум середньої заробітної плати, що припадають на місяці розрахункового періоду з 10.09.2007 року по 24.12.2010 року; підготувати та передати до відповідного територіального органу Пенсійного фонду та податкової інспекції необхідні коригуючі документи до системи персоніфікованого обліку ОСОБА_4 про нараховану заробітну плату застрахованої особи помісячно за період з 10.09.2007 року по 24.12.2010 року; видати ОСОБА_4 довідку про його роботу у виконавчому комітеті ОСОБА_2 міської ради із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати відповідно до ст. 49 КЗпП України; нарахувати, обчислити та сплатити в повному обсязі за кожен місяць вимушеного прогулу ОСОБА_4 з 10.09.2007 року по 24.10.2010 року збір на загальнообов»язкове пенсійне страхування з усіх нарахованих сум заробітку, збір на обов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності, збір на обов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, - є необґрунтованими.

Відповідно до Указу Президії Верховної Ради СРСР « Про порядок видачі і засвідчення підприємствами, установами й організаціями копій документів, що стосуються прав громадян» від 04.08.1983 року, який є чинним, державні і громадські підприємства, установи й організації видають за заявами громадян копії документів, які виходять від цих підприємств, установ і організацій, якщо такі копії необхідні для вирішення питань, що стосуються прав і законних інтересів громадян, які звернулися до них.

Обов»язок власника або уповноваженого ним органу видати на вимогу працівника довідку про роботу на даному підприємстві, в установі, організації, закріплено і ст. 49 КЗпП України.

Оскільки ОСОБА_4 у встановленому порядку звернувся з вимогою про видачу зазначеної ним довідки, то відповідач зобов»язаний видати йому таку довідку. Висновки суду в цій частині правильні.

Що стосується постанови суду в частині покладення зобов»язань на відповідача, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимоги ОСОБА_4 ґрунтується на чинному законодавстві і підлягають задоволенню.

Доводи відповідача про те, що в період вимушеного прогулу позивач не перебував з відповідачем у трудових відносинах і нарахування та виплата зарплати йому не здійснювалась, у зв»язку з чим відповідач не повинен виконувати зазначені зобов»язання, безпідставні.

Законодавець визначив, що у випадку поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, за ним зберігається середня заробітна плата за період, коли працівник вимушено не працював. Таким чином, на нього поширюється дія нормативних актів, якими врегульовано загальнообов»язкове державне соціальне страхування і пенсійне забезпечення.

За таких обставин, судом першої інстанції у повній мірі виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в апеляційних скаргах не вбачається.

Керуючись ст.ст.195,196,198, 200,205,206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомир від "04" січня 2012 р. та додаткову постанову цього ж суду від 11 січня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: ОСОБА_3

ОСОБА_6

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1,10003

3- відповідачу ОСОБА_2 міська рада майдан ОСОБА_7, 4/2,м.Житомир,10014

4 - ОСОБА_2 міський голова ОСОБА_5 м-н Корольова, 4/2,м.Житомир,10000

5 - виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради, м-н Корольова, 4/2,м.Житомир,10000