Справа № 2-А-2424/11
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2011-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"31" березня 2011 р. Справа № 2-А-2424/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.1

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області на постанову Лугинського районного суду Житомирської області від "24" грудня 2010 р. у справі № 2-А-2424/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2010 року ОСОБА_3 звернулася до Лугинського районного суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області про визнання неправомірною бездіяльність відповідача щодо невиплати в повному обсязі, за період з 09.07.2007 року по 01.01.2010 року, підвищення до пенсії як особі, що має статус дитини війни та зобов'язання відповідача нарахувати недоплачену як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за 2007-2009 роки в розмірі 3540,00 грн. з врахуванням виплачених коштів.

Постановою Лугинського районного суду Житомирської області від 24.12.2010р. позов задоволено частково (а.с.14-15).

Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_3 підвищення до пенсії відповідно до вимог статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 28.01.2009 року по 31.12.2009 року.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі провести відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" нарахування та виплату ОСОБА_3 підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за період з 28.01.2009 року по 31.12.2009 року з урахуванням фактично виплачених коштів з виплати зазначеного підвищення до пенсії. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду. Зазначає, що судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, не відповідає нормам чинного законодавства та вимогам статті 8 Конституції України. Також, апелянт посилається на те, що суд задовольнив вимоги позивачки більш ніж за шість місяців, чим порушив норму статті 99 КАС України .

Розглянувши справу в межах визначених ст. 195 КАС України, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачка є дитиною війни в розумінні статті 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" і відповідно до статті 6 цього ж Закону має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

З матеріалів справи вбачається, що нарахування та виплата коштів проводилася у розмірах, встановлених пунктом 8 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. № 530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян".

Державні соціальні гарантії дітям війни встановлені Законом України "Про соціальний захист дітей війни" та не можуть бути обмежені іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 3 статті 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсяг існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що права позивачки порушені та підлягають відновленню.

Доводи апеляційної скарги про те, що Пенсійний фонд не може проводити виплату спірних сум, оскільки такі кошти є бюджетними, та їх не вистачає на фінансування видатків, передбачених статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, є необґрунтованими.

Відповідно до Положення "Про Пенсійний фонд України", затвердженого Указом Президента України № 121/2001 від 01.03.2001 року, саме на територіальні управління Пенсійного фонду України покладені такі функції і питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору.

Вихідним критерієм обрахунку доплати до пенсії дітям війни виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої, згідно зі статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм обрахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає. Отже, положення частини 3 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини для обрахування доплат, передбачених статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а тому доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування вище вказаних норм, є безпідставними.

Також є безпідставними доводи відповідача щодо застосування шестимісячного строку звернення до суду, оскільки на час подачі позову (28.01.2010 року), згідно зі статтею 99 КАС України, встановлювався річний строк.

З урахуванням викладеного, підстави для скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 195,196,197,200,206,212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Лугинського районного суду Житомирської області від "24" грудня 2010 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

судді: А.В. Жизневська

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 с.Червона Волока,Лугинський район, Житомирська область,11313

3- відповідачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області вул. К. Маркса,2-а,смт. Лугини,Лугинський район, Житомирська область,11301