Справа № 2а-6659/09/1570
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 2а-6659/09/1570

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Стеценко О. О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Алексєєвої Т.М.,

за участю апелянта Рахуби В.В.,

представника відповідача Ходоровського Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеського державного університету внутрішніх справ про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2009 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив зобов`язати Одеський державний університет внутрішніх справ зробити перерахунок грошового забезпечення та виплатити перераховане грошове забезпечення з встановленням: посадових окладів за кожною займаною посадою за час проходження служби у максимальних розмірах; надбавки за безперервну службу за періоди з 01.05.2003 року по 23.04.2004 року у розмірі 70%, з 23.04.2004 року по 01.01.2008 року у розмірі 90%; доплати в розмірі 50% від суми пенсії з 15.03.1999 року по 01.01.2008 року; премії у максимальному розмірі, що був встановлений у кожному конкретному місяці, за період з 29.10.1996 року по 11.11.2008 року; надбавки у розмірі 50% за особливі умови служби, кваліфікацію, професійний ризик та виконання особливо важливих завдань за період з 29.10.1996 року по 01.01.2008 року та за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби з 01.01.2008 року по 11.11.2008 року; зобов`язати Університет виплатити матеріальну допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення в повному обсязі за ті роки, коли вона не була виплачена або була виплачена в зменшеному обсязі та матеріальну допомогу і допомогу на оздоровлення за 2008 рік; зобов`язати Університет виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за 29 календарних років служби відповідно до ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб»; зобов`язати Університет зробити перерахунок грошового забезпечення, переоформити документи для отримання пенсії та направити їх до пенсійного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області та до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для внесення змін у пенсійну справу, виплати перерахованої пенсії і не нарахованих сум пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зробити перерахунок пенсії та виплатити перераховану пенсію і не нараховані суми пенсії з моменту призначення; постановити рішення, яким визнати неправомірними дії (бездіяльність) відповідача щодо зменшення розмірів грошового забезпечення та не встановлення і не врахування при визначені розміру пенсії окладу за посадою в максимальному розмірі, надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50%, та премій у максимальному розмірі, що признались за кожний місяць та призначення і виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби не в повному розмірі.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в період з 05.08.1978 року по 01.02.1996 року позивач проходив військову службу, був звільнений в запас Збройних Сил України за власним бажанням без права на пенсію. В період з 29.10.1996 року по 11.11.2008 року проходив службу в Одеському державному університеті внутрішніх справ на різних посадах. Незважаючи на те, що позивач під час проходження служби в Одеському державному університеті внутрішніх справ мав високі результати у службовій діяльності, йому не в максимальному розмірі було встановлено оклад за посадою, доплати в розмірі 50% від суми пенсії, що є максимальним розміром доплати, а також не встановлені премії в максимальному розмірі до місячного грошового забезпечення і надбавки за безперервну службу в розмірі 70 та 90% з 01.05.2003 року по 01.01.2008 року, надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% та премій у максимальному розмірі за кожний місяць. Окрім того, позивач зазначив, що посилання на нестачу коштів для виплат премій, матеріальної допомоги, надбавок та доплат не можуть бути прийняті, оскільки постановою Судової палати з цивільних справ Верховного суду України від 15.05.2002 року встановлено, що не можна розглядати виплату надбавок як віддану на розсуд керівників відповідних органів.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14.02.2011 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2012 року, задоволено клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області частково. Залишено без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеського державного університету внутрішніх справ, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, за участю третьої особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про зобов`язання Університет зробити перерахунок грошового забезпечення та виплатити перераховане грошове забезпечення з встановленням: посадових окладів за кожною займаною посадою за час проходження служби у максимальних розмірах; надбавки за безперервну службу за періоди з 01.05.2003 року по 23.04.2004 року у розмірі 70%; з 23.04.2004 року по 01.01.2008 року у розмірі 90%; доплати в розмірі 50% від суми пенсії з 15.03.1999 року по 01.01.2008 року; премії у максимальному розмірі, що був встановлений у кожному конкретному місяці за період з 29.10.1996 року по 11.11.2008 року; надбавки у розмірі 50% за особливі умови служби, кваліфікацію, професійний ризик та виконання особливо важливих завдань за період з 29.10.1996 року по 01.01.2008 року та за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби з 01.01.2008 року по 11.11.2008 року. В решті клопотання відмовлено.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10.03.2011 року в задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено (т. 1 а.с. 268-273).

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10.03.2011 року - без змін (т. 2 а.с. 25-27).

Постановою Вищого адміністративного суду України від 25.09.2013 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14.02.2011 року закрито. Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2011 року скасовано. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10.03.2011 року змінено. Скасовано зазначену постанову у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Одеського державного університету внутрішніх справ виплатити матеріальну допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення в повному обсязі за ті роки, коли вона не була виплачена або була виплачена в зменшеному обсязі, матеріальну допомогу на оздоровлення за 2008 рік та одноразову грошову допомогу при звільненні, а справу у цій частині направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. В решті постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10.03.2011 року залишено без змін (т. 2 а.с. 103 -108).

21.01.2014 року постановою Одеського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеського державного університету внутрішніх справ про зобов`язання Одеського державного університету внутрішніх справ виплатити матеріальну допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення в повному обсязі за ті роки, коли вона не була виплачена або була виплачена в зменшеному обсязі, матеріальну допомогу на оздоровлення за 2008 рік та одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за 29 календарних років служби, відповідно до ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» - задоволено частково. Збов`язано Одеський державний університет внутрішніх справ здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за 29 календарних років служби, відповідно до ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», з урахуванням проведених виплат у розмірі 22439,52 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т.2 а.с. 195-197).

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2014 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та Одеського державного університету внутрішніх справ залишено без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21.01.2014 року залишено без змін (т. 2 а.с. 240-245).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.05.2014 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14.02.2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2012 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (т. 3 а.с. 58-61).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2014 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 29.10.1996 року по 11.11.2008 року позивач проходив службу в Одеському державному університеті внутрішніх справ.

Наказом ректора Одеського державного університету внутрішніх справ № 87 о/с від 30.08.1996 року позивача було прийнято на службу в органи внутрішніх справ та наказом № 109 о/с від 29.10.1996 року призначено на посаду старшого інспектора з мобілізаційної роботи.

Наказом ректора Одеського юридичного інституту Національного університету внутрішніх справ № 50 о/с від 18.06.2004 року підполковника міліції ОСОБА_1 призначено начальником навчально-методичного відділу з посадовим окладом 170 грн., призначивши набавку за особливі умови служби в розмірі 50% щомісячно, надбавку за безперервну службу в органах внутрішніх справ у розмірі 20% та доплату від суми пенсії у розмірі 50%.

Згідно наказу ректора Одеського державного університету внутрішніх справ №12 о/с від 23.01.2008 року підполковнику міліції ОСОБА_1 , начальнику навчально-методичного відділу Одеського юридичного інституту, були встановлені та виплачувалися з 01.01.2008 року посадовий оклад у розмірі 1100 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50%.

Наказом ректора Одеського державного університету внутрішніх справ №68 о/с від 25.04.2008 року підполковника міліції ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника навчально-методичного центру - начальника відділу планування навчального процесу з посадовим окладом у розмірі 1500 грн., встановивши надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 30%.

Відповідно до наказу ректора Одеського державного університету внутрішніх справ №87 о/с від 11.11.2008 року ОСОБА_1 був звільнений зі служби в органах внутрішніх справ у запас Збройних сил України за пунктом 64 «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно зазначеного наказу станом на день звільнення служба в органах внутрішніх справ та служба в Збройних Силах України в календарному обчисленні становила 29 років 8 місяців та 7 днів.

Згідно грошового атестату ОСОБА_1 при звільненні позивачу було виплачено вихідну допомогу в розмірі 50% місячного грошового утримання за 12 календарних років служби, надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 30%, премію у розмірі 20%.

Позивач в судовому засіданні в суді першої інстанції підтримав заявлений позов в частині вимог про зобов`язання відповідача зробити перерахунок його грошового забезпечення та виплатити перераховане грошове забезпечення з встановленням: посадових окладів за кожною займаною посадою за час проходження служби у максимальних розмірах; надбавки за безперервну службу за періоди: з 01.05.2003 року по 23.04.2004 року у розмірі 70%; з 23.04.2004 року по 01.01.2008 року у розмірі 90%; премії у максимальному розмірі, що був встановлений у кожному конкретному місяці за період з 29.10.1996 року по 11.11.2008 року; надбавки у розмірі 50% за особливі умови служби, кваліфікацію, професійний ризик та виконання особливо важливих завдань за період з 29.10.1996 року по 01.01.2008 року та за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби з 01.01.2008 року по 11.11.2008 року, при цьому, пояснивши, що відмовляється від вимог в частині зобов`язання Відповідача зробити перерахунок його грошового забезпечення та виплатити перераховане грошове забезпечення з встановленням доплати в розмірі 50% від суми пенсії з 15.03.1999 року по 01.01.2008 року.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем надано достатні аргументи та доводи, які свідчать, що останній діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано та правомірно, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (набрав чинності з 1 вересня 2005 року), в редакції, чинній на час звернення позивача з позовом до суду адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За правилами частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Верховний Суд України, рішення якого відповідно до положень частини 1 статті 244-2 КАС України є обов`язковим для всіх судів України, у постанові від 6 листопада 2013 року (справа №21-389а13) за позовом Особи, військовослужбовця, до військової частини НОМЕР_1 , командира військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оброни України Міністра оброни України висловив наступну правову позицію: ураховуючи те, що перебування особи на державній службі є однією із форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю, то, на думку колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, посилання на статтю 233 КЗпП (до 30 липня 2010 року, набрання чинності нової редакції статті 99 КАС України) як таку, що врегульовує строки звернення до адміністративного суду при вирішенні питання щодо звільнення з публічної служби, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Частиною 2 статті 233 Кодексу законів про працю України в редакції від 11 липня 2001 року (набрала чинності 1 серпня 2001 року) встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Тобто до правовідносин, які виникли стосовно оплати праці після 1 серпня 2001 року та мали місце до 30 липня 2010 року, строки звернення до суду не обмежуються.

Указом Президента № 926/96 від 04.10.1996 року «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ» з метою впорядкування грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ затверджено схеми посадових окладів, окладів за спеціальними званнями осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та оклади грошового утримання курсантів навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України згідно з додатками № 1-9. Згідно вказаного Указу Міністру внутрішніх справ України надано право установлювати посадові оклади для категорій рядового і начальницького складу, не передбачених цим Указом, відповідно до розмірів, визначених схемами посадових окладів.

Указом Президента України № 98/99 від 29.01.1999 року «Про підвищення окладів військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за військовими (спеціальними) званнями» з метою посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ затверджено оклади військовослужбовців за військовими званнями (крім військовослужбовців строкової служби) та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за спеціальними званнями у розмірах згідно з додатком, які введені в дію з 01.07.1999 року. Пунктом 2 вказаного Указу визначено, що Міністерству внутрішніх справ України здійснювати фінансування витрат відповідно до ст.1 цього Указу в межах асигнувань, передбачених у Державному бюджеті України на 1999 рік на грошове утримання.

01.01.2008 року набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», якою змінено структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу. Зокрема, збільшено розмір посадових окладів для відповідних категорій військовослужбовців, а також передбачено встановлення інших додаткових видів грошового забезпечення. Пунктом 5 вказаної Постанови передбачено, що керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право: установлювати, зокрема, посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією постановою, - у розмірах, визначених затвердженими цією постановою схемами згідно з додатками 1-23 за аналогічними посадами. Відповідно до положень п.2 зазначеної Постанови виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується, зокрема, Міністерством внутрішніх справ України.

На виконання зазначеної Постанови Міністр внутрішніх справ України Наказом № 499 від 31.12.2007 року «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» (зареєстрований у Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року за № 205/14896) затвердив, зокрема, схему посадових окладів осіб начальницького складу органів внутрішніх справ для навчальних закладів МВС (Додаток 20).

З наведеного вбачається, що відповідач встановив позивачу посадові оклади за відповідними посадами в межах розмірів, встановлених схемою посадових окладів осіб начальницького складу органів внутрішніх справ для навчальних закладів МВС, з огляду на зазначене підстави для призначення посадових окладів позивачу у максимальних розмірах відсутні.

Крім того, колегія суддів зазначає, що накази відповідача щодо призначення позивачу посадових окладів за період його роботи в Одеському державному університеті внутрішніх справ на відповідних посадах є чинними, ніким не скасовані та позивачем не оскаржувались.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача зробити перерахунок його грошового забезпечення та виплатити перераховане грошове забезпечення з встановленням посадових окладів за кожною займаною посадою за час проходження служби у максимальних розмірах є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача зробити перерахунок його грошового забезпечення та виплатити перераховане грошове забезпечення з встановленням надбавки за безперервну службу за періоди з 01.05.2003 року по 23.04.2004 року у розмірі 70% та з 23.04.2004 року по 01.01.2008 року у розмірі 90%; доплати в розмірі 50% від суми пенсії з 15.03.1999 року по 01.01.2008 року; премії у максимальному розмірі, що був встановлений у кожному конкретному місяці за період з 29.10.1996 року по 11.11.2008 року; надбавки у розмірі 50% за особливі умови служби, кваліфікацію, професійний ризик та виконання особливо важливих завдань за період з 29.10.1996 року по 01.01.2008 року та за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби з 01.01.2008 року по 11.11.2008 року, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 Указу Президента України № 389/2003 від 05.05.2003 року «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Державного комітету у справах охорони кордону України та Управління державної охорони України за безперервну службу» Міністру внутрішніх справ України було надано право встановлювати військовослужбовцям внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, щомісячні надбавки за безперервну військову службу в внутрішніх і прикордонних військах у відсотках до грошового забезпечення, які мають високі результати у службовій діяльності, залежно від стажу служби в таких розмірах: понад 5 років - до 10%, понад 10 років - до 30%, понад 15 років - до 50%, понад 20 років - до 70%, понад 25 років - до 90%. Порядок і умови виплати зазначених добавок визначаються Міністром внутрішніх справ України.

Пунктом 3 Указу Президента України № 926/96 від 04.10.1996 року «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ» керівникам органів внутрішніх справ надано право у межах асигнувань, що виділяються на утримання цих органів установлювати: особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їхньою згодою та в інтересах справи на службі, щомісячну доплату в розмірі від 25 до 50% суми пенсії, яка б могла бути їм нарахована; надбавки особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ: за високі досягнення у службі та виконання особливо важливих завдань до 50% посадового окладу; за знання та використання в роботі іноземної мови до 10% посадового окладу; преміювати осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи в межах фонду преміювання, створеного у розмірі чотиримісячного фонду грошового забезпечення, без обмеження індивідуальних премій максимальними розмірами.

Укази Президента України № 389/2003 від 05.05.2003 року та № 926/96 від 04.10.1996 року втратили чинність 01.01.2008 року на підставі Указу Президента України №1234/2007 від 18.12.2007 року.

01.01.2008 року набула чинності Постанова Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», згідно вимог п.5 якої надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання: установлювати: надбавку за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу - у розмірі до 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, а тим, що безпосередньо розробляють, проводять експертизу проектів нормативно-правових актів, які передбачено положеннями про відповідні структурні підрозділи, військовослужбовцям органів (підрозділів) Державної прикордонної служби, Морської охорони, що безпосередньо забезпечують охорону ділянок кордону, здійснюють прикордонний контроль і пропуск через кордон, військовослужбовцям Служби безпеки, які безпосередньо здійснюють заходи, пов`язані з виконанням завдань державної безпеки, військовослужбовцям розвідувальних органів, які безпосередньо виконують функції з добування інформації, забезпечують та беруть участь у спеціальних заходах, спрямованих на підтримку національних інтересів, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу за виконання спеціальних завдань, пов`язаних з антитерористичною діяльністю, особам начальницького складу слідчих підрозділів органів внутрішніх справ, військовослужбовцям Служби безпеки за службу на посадах слідчих, особам рядового і начальницького складу підрозділів міліції громадської безпеки за службу на посадах старших дільничних, дільничних і помічників дільничних інспекторів міліції та підрозділів з керівництва дільничними інспекторами міліції - у розмірі до 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років; здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10% посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Згідно з п.2.15 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» № 499 від 31.12.2007 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року за №205/14896 преміювання осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ здійснюється відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 % посадових окладів, та економії фонду грошового забезпечення. Преміювання осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ здійснюється відповідно до положення про преміювання, розробленого з метою визначення порядку матеріального заохочення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, з урахуванням специфіки та особливостей виконання покладених на них службових обов`язків, своєчасності і точності виконання рішень державних органів та розпоряджень і вказівок керівників підрозділів. Зменшення розміру премії, позбавлення її проводяться відповідно до положення про преміювання. Виплата премії за минулий місяць проводиться в поточному місяці разом з виплатою грошового забезпечення. Виплата премій особам рядового і начальницького складу, зменшення її розміру або позбавлення в повному розмірі здійснюються за наказами керівників органів і підрозділів, закладів та установ Міністерства внутрішніх справ України. Накази про преміювання осіб рядового і начальницького складу видаються до 10-го числа кожного місяця на підставі мотивованих рапортів начальників структурних підрозділів, погоджених з фінансовим підрозділом у частині розміру фонду преміювання. У рапортах з клопотанням про позбавлення премії чи зменшення її розмірів зазначаються конкретні причини, які стали підставою для цього.

З аналізу положень, наведених нормативних актів вбачається, що встановлення надбавок за безперервну службу, за особливі умови служби, кваліфікацію, професійний ризик та виконання особливо важливих завдань та премій є правом керівника, а не його обов`язком, а також встановлення цих надбавок та премій можливе лише при наявності відповідних бюджетних асигнувань.

Таким чином, судом першої інстанції правильно зазначено, що встановлення розміру відповідних надбавок та премій є саме правом керівників органів внутрішніх справ зумовленим межами установлених фондів оплати праці та граничною чисельністю працюючих і їх розмір є не чітким.

Тобто, законодавством визначено лише граничні розміри вказаних надбавок та премій без обумовлення мінімальної межі здійснення таких виплат та надано право визначати їх розмір керівнику відповідного органу з врахуванням стажу роботи та інших характеристик умов та порядку виконання покладених на працівників органів внутрішніх справ повноважень та наявного фонду забезпечення. Вищевказані надбавки та премії до грошового забезпечення повинні були здійснюватися в межах асигнувань і тому не можуть бути визнані обов`язковими для нарахування та оплати позивачу в максимальних розмірах.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є недоведеними, необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що постанова Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлено 30.04.2015 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик