Справа № 2-а-697/11
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2011-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Справа № 2-а-697/11
Головуючий у 1-й інстанції: Заполовський В.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"19" грудня 2011 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Ємільчинському районі Житомирської області на постанову Ємільчинського районного суду Житомирської області від "27" липня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Ємільчинському районі Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 27.07.2011 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Ємільчинському районі Житомирської області.

Зобов'язано ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Ємільчинському районі Житомирської області здійснити перерахунок та виплатити позивачу відповідно до ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи доплату до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, відповідно до ст.51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи додаткову пенсію в розмірі 55% мінімальної пенсії за віком та відповідно до ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" щомісячну надбавку в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком за період з 08.01.2011р. по 19.06.2011р., за виключенням фактично отриманих нею коштів за вказаний період.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення cудом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Позивач - ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом в липні 2011 року, як особа, яка постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи 3 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням (а.с.7), та проживає в зоні гарантованого добровільного відселення (с.Підлуби Ємільчинського району Житомирської області).

Докази, зібрані в матеріалах справи свідчать про те, що позивач отримує додаткову пенсію, передбачену ст. 51 Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та підвищення до пенсії як для непрацюючого пенсіонера відповідно до ст.39 вказаного Закону, але у розмірах, встановлених постановою КМУ.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно із ст. 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особам, віднесеним до категорії , додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до статті 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати. Непрацюючим пенсіонерам доплата до пенсії проводиться в такому ж розмірі.

Водночас суми, з яких здійснювався розрахунок виплати позивачу, передбаченої Законом № 796-XII, визначалися згідно постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008р. "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян".

Зазначеними постановами, всупереч вимогам Закону № 796-ХІІ, який встановлює розмір доплати як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати або пенсії, визначеної Законом на час здійснення виплати, установлено конкретний розмір доплати в твердій грошовій сумі та у розмірі до прожиткового мінімуму.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру доплати до пенсії застосуванню підлягає саме ст.ст. 39,51 Закону №796-ХІІ, а не постанови КМУ №836 від 26.07.1996 р., за №530 від 28.05.2008 р., які істотно звужують обсяг встановлених законом прав. яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України, відповідно, не можуть бути підставою для скасування оскарженого рішення.

За наведених умов, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення без змін постанови суду в цій частині.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення в частині задоволення позовних вимог щодо здійснення перерахунку та виплати щомісячної надбавки в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни", колегія суддів враховує наступне.

Судом встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, має статус "дитина війни", що підтверджується належними документами.

Відповідно до ст.6 ЗУ „Про соціальний захист дітей війни, у відповідній редакції, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

При розгляді справи судом враховано, що зміни, які вносилися Законом України „Про державний бюджет України на 2008 рік... до ст.6 ЗУ „Про соціальний захист дітей війни визнані рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року такими, що не відповідають Конституції України. Законом України „Про державний бюджет на 2010 рік та Законом України „Про державний бюджет на 2011 рік норму цієї статті не зупинено і не змінено.

Обчислення підвищення до пенсії, виходячи з розміру, встановленого постановою КМУ №530 від 28.05.2008 року, є порушенням засад пріоритету законів над підзаконними актами, а тому розрахунок такого підвищення повинен здійснюватися з розміру, встановленого ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Вихідним критерієм обрахунку підвищення до пенсії є мінімальний розмір пенсії за віком, який згідно із ст.28 ЗУ „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм вирахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає.

Суд першої інстанції повно та обєктивно зясував обставини справи, врахував вказані положення та дійшов обґрунтованого висновку про незаконність дій відповідача, зобовязавши УПФ здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Враховуючи викладене, постанова суду першої інстанції у даній справі є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає.

Доводи апеляційної скарги правильності судового рішення не спростовують.

Керуючись ст.ст.197,198, 200, 205, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Ємільчинському районі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Ємільчинського районного суду Житомирської області від "27" липня 2011 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: ОСОБА_5

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 с. Підлуби,Ємільчинський район, Житомирська область,11225

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Ємільчинському районі Житомирської області вул. Леніна, 45,смт. Ємільчине,Ємільчинський район, Житомирська область,11200