Справа № 819/788/15-а
Суддя: Ходачкевич Н.І.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/788/15-a

15 квітня 2015 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ходачкевич Н.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Тернополі адміністративну справу за позовом В.о.прокурора Зборівського району до Городищенської сільської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Городищенської сільської ради Зборівського району № 265 від 03.02.2015 року "«Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування господарських будівель і споруд»", -

ВСТАНОВИВ:

Прокуратура Зборівського району Тернопыльськоъ областы звернулась до адмыныстративного суду з адміністративним позовом до Городищенської сільської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Городищенської сільської ради Зборівського району № 265 від 03.02.2015 року "«Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування господарських будівель і споруд»".

В обґрунтування свої позовних вимог позивач зазначив рішенням Городищенської сільської ради №265 від 03.02.2015 року надано дозвіл на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель не наданих у власність або постійне користування (землі сільськогосподарського призначення - під господарськими будівлями і дворами) на території Городищенсьої сільської ради Зборівського району, надано дозвіл проектним організаціям, що отримали сертифікати на проведення землевпорядних робіт, виконувати роботи по розробці вищезгаданого проекту землеустрою, рекомендовано ОСОБА_1 проект землеустрою подати на затвердження до Городищенської сільської ради.

Вказане рішення Городищенською сільської радою прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки як вбачається із витягу про державну реєстрацію прав, виданого Зборівським районним бюро технічної інвентаризації, серії СЕА №691153 від 15.08.2011 року на підставі рішення Зборівського районного суду Тернопільської області у справі №2-459/11 від 17.06.2011 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить стайня, яка знаходиться за адресою: Тернопільська область, Зборівський район, с.Носівці, вул.Польова,4.

Згідно розрахунку площі земельної ділянки необхідної для обслуговування будівлі стайні (свинарника) по вул.Польова, 4 в с.Носівці, Зборівського району у відповідності до ДБН Б.2.4-3-95 «Генеральні плани сільськогосподарських підприємств» мінімальна щільність забудови свинарської ферми в селянських (фермерських господарствах) становить 25%, а необхідна площа для обслуговування вказаної стайні становить 1,9995 га.

Таким чином можна прийти до висновку, що земельна ділянка на яку Городищенською сільською радою надано дозвільне рішення використовуватиметься для ведення фермерського господарства. Однак, жодних документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі ОСОБА_1 до клопотання від 02.02.2015 року не долучено.

Із урахуванням вищенаведеного, можна прийти до висновку, що рішення №265 від 03.02.2015 року прийняте Городищенською сільською радою із порушенням вимог ст.ст. 12,31, 118, Земельного кодексу України, п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», у зв'язку з чим є незаконним, а тому підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник прокуратури позов підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві просив позов задовольнити та проти розгляду справи у письмовому провадженні не заперечує.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, але подав заяву про розгляд справи без участі представника Городищенської сільської ради. Позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Третя особа: ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився , але подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Таким чином, з огляду на вжиття судом всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення належним чином сторін про наявність судової справи з їх участю та можливість реалізації ними права захисту у судовому порядку їх прав та інтересів, зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, а також враховуючи відповідні заяви позивача, відповідача про розгляд справи без їхніх представників , - суд, у відповідності до положень частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, визнав за доцільне проводити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника прокуратури, оцінивши представлені у справі докази у їх сукупності, на підставі чинного законодавства, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом всановлено, що 02.02.2015 року ОСОБА_1 звернувся на адресу Городищенської сільської ради Зборівського району із письмовим клопотанням про надання про виділення земельної ділянки у власність для обслуговування ферми.

На підставі вказаного клопотання, Городищенською сільською радою Зборівського району 03.02.2015 року прийнято рішення №265 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування господарських будівель і споруд» надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 площею 2,00 га в т.ч. для обслуговування господарських будівель і споруд площею - 2,00 га за рахунок сільськогосподарських земель в т.ч. під господарськими будівлями і дворами в межах населеного пункту.

Як вбачається із витягу про державну реєстрацію прав, виданого Зборівським районним бюро технічної інвентаризації, серії СЕА №691153 від 15.08.2011 року на підставі рішення Зборівського районного суду Тернопільської області у справі №2-459/11 від 17.06.2011 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить стайня, яка знаходиться за адресою: Тернопільська область, Зборівський район, с.Носівці, вул.Польова,4.

Згідно розрахунку площі земельної ділянки необхідної для обслуговування будівлі стайні (свинарника) по вул.Польова, 4 в с.Носівці, Зборівського району у відповідності до ДБН Б.2.4-3-95 «Генеральні плани сільськогосподарських підприємств» мінімальна щільність забудови свинарської ферми в селянських (фермерських господарствах) становить 25%, а необхідна площа для обслуговування вказаної стайні становить 1,9995 га.

Отже, земельна ділянка на яку Городищенською сільською радою надано дозвільне рішення використовуватиметься для ведення фермерського господарства.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Статтею 14 Конституції України земля є основним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Конституції України. З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту б статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Частиною 1 ст.122 Земельного кодексу України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Положенням ч.1 ст.116 ЗКУ встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч.1 ст 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Статтею 121 Земельного кодексу України серед іншого передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району; для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно п.б ч.1 ст. 31 ЗК України до земель фермерського господарства відносяться земельні ділянки, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності.

У відповідності до ч.2 ст.31 ЗК України громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю)

У відповідності зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З системного аналізу норм земельного законодавства, а саме: ст. 14 Конституції України, ст.ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, можна дійти висновку про те, що право громадянина України на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства реалізується шляхом відповідного звернення до компетентного органу виконавчої влади в якому має бути зазначено цільове призначення, її орієнтовні розміри та бажане місце розташування земельної ділянки, шляхом додання до заяви документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Однак, як вбачається з матеріалів справи жодних документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі ОСОБА_1 до клопотання від 02.02.2015 року не долучено.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст.104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Згідно ст.69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, не спростовані відповідачем, а отже підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати незаконним та скасувати рішення Городищенської сільської ради Зборівського району № 265 від 03.02.2015 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування господарських будівель і споруд» .

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Ходачкевич Н.І.

копія вірна

Суддя Ходачкевич Н.І.