Справа № 2а-8362/12/1370
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року Справа № 876/4296/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Качмара В.Я., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 січня 2013 року у справі за позовом Державного відкритого акціонерного товариства "Шахта Надія" (правонаступник - Публічне акціонерне товариство "Шахта Надія") до Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Львові про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ДВАТ «Шахта «Надія» звернулося у в суд з позовом до відповідача - СДПІ по роботі з великими платниками податків м.Львова, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26 січня 2012 року №/70, яким позивачу зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% в сумі 370485,80 грн. за затримку на 727 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 1852429,00 грн за платежем податок на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11 січня 2013 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 26 січня 2012 року №/70.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не враховано те, що у позивача існує податкова заборгованість, яка виникла 31 грудня 2009 року, що відображено у картці особового рахунку платника з податку на додану вартість, а тому з врахуванням вимог п.87.9 ст.87 ПК України податковим органом правомірно зараховано відповідні суми, сплачені позивачем, у рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Податковим органом встановлено порушення позивачем термінів сплати податку більше, ніж на 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання (30 грудня 2009), а тому штрафні санкції з ПДВ за ставкою 20 % у сумі 370458,8 грн, в порядку ст.126 ПК України застосовані правильно. Таким чином, спірне податкові повідомлення-рішення прийняте правомірно. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, тому відповідно до положень ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 січня 2012 року СДПІ по роботі з великими платниками податків м.Львова проведено камеральну перевірка своєчасності сплати самостійно визначеного ДВАТ «Шахта «Надія» податкового зобов'язання з податку на додану вартість, якою встановлено порушення платником п.57.1 ст.57 розділу ІІ ПК України та п.п.5.3.1 п.5.3. ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами із змінами та доповненнями», а саме: протягом граничних строків несвоєчасно сплачено суму самостійно визначеного податкового зобов'язання з податку на додану вартість за листопад 2009 року, дата виникнення податкового боргу - 31 грудня 2009 року згідно з платіжним дорученням №2898 - 698 днів затримання сплати узгодженого податкового зобов'язання, згідно з платіжним дорученням №3108 - 727 днів затримання сплати узгодженого податкового зобов'язання

За результатами вказаної перевірки складено Акт №2 від 20 січня 2012 року.

26 січня 2012 року СДПІ по роботі з великими платниками податків м.Львова прийнято податкове повідомлення-рішення №/70, яким зобов'язано позивача сплатити штраф у розмірі 20% в сумі 370485,80 грн за затримку на 727 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 1852429,00 грн за платежем податок на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач самостійно зарахував суми ПДВ сплачені позивачем в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, тим самим змінивши призначення платежу, яке самостійно визначено позивачем у платіжних дорученнях. Вказані обставини свідчать про те, що податковим органом безпідставно зроблено висновок про порушення позивачем граничних строків сплати податку на додану вартість за 2009 рік, а тому відсутні підстави для застосування до позивача штрафу, передбаченого ст.126 ПК України.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 16.1.4 ПК України, який вступив у силу з 01.01.2011 року, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно (п. 31.1 ПК України).

Згідно зі ст. 35 ПК України сплата податків та зборів здійснюється в грошовій формі у національній валюті України, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи. Сплата податків та зборів здійснюється в готівковій або безготівковій формі, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи. Порядок сплати податків та зборів встановлюється цим Кодексом або законами з питань митної справи для кожного податку окремо.

Ст. 36 ПК України передбачено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов'язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

У відповідності до ст. 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку. Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов'язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 цього Кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, ДВАТ «Шахта «Надія» сплатило податкове зобов'язання з ПДВ за грудень 2009 року визначене у податковій декларації № від 17 грудня 2009 року відповідно до платіжного доручення №178 від 29 січня 2010 року на суму 100000,00 грн (призначення платежу - ПДВ за листопад 2009 року, термін сплати -29 січня 2010 року).

Платіжними дорученнями №2898 від 28 листопада 2011 року на суму 717571,00 грн. (призначення платежу - ПДВ за жовтень 2011 року, термін сплати - 28 листопада 2011 року) та платіжним дорученням №3108 від 27 грудня 2011 року на суму 2470969,00 грн., (призначення платежу - ПДВ за листопад 2011 року, термін сплати - 27 грудня 2011 року) підтверджується сплата позивачем ПДВ за жовтень та листопад 2011 року відповідно.

Сплачені ДВАТ «Шахта «Надія» за поточними зобов'язаннями суми, а саме: за жовтень та листопад 2011 року, були зараховані СДПІ по роботі з великими платниками податків м.Львова в погашення податкового боргу попередніх періодів згідно з черговістю виникнення, зокрема, по податкових зобов'язаннях з податку на додану вартість за грудень 2009 року.

Згідно з п.9 ст.87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Вказаною нормою Кодексу визначено обов'язок податкового органу на зарахування усіх платежів на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Визначальним при застосуванні приписів цієї статті є наявність податкового боргу.

Зміст графи «призначення платежу» у платіжних дорученнях за будь-яких умов не має значення, що прямо передбачено п. 87.9 ст. 87 ПК України.

Згідно зі ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, законодавець наділив правом податковий орган застосовувати штраф до платника податку згідно з цією нормою у випадку сплати суми грошового зобов'язання, зазначеної в платіжному дорученні з затримкою сплати, проте не наділив правом податковий орган застосовувати штраф при виконанні п. 9 ст. 87 ПК України в разі зарахування коштів, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Вказані норми визначають, які дії зі сплаченими коштами зобов'язані здійснювати органи державної податкової служби в погашення податкового боргу та не встановлюють відповідальності платника податків внаслідок вчинення вказаних дій податковою службою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки ДВАТ «Шахта «Надія» платіжними дорученнями №2898, №3108 не погашало податковий борг листопада 2009 року, а сплачувало узгоджену суму грошового зобов'язання жовтня та листопада 2011 року, тому СДПІ згідно з п.9 ст.87 Податкового кодексу України правомірно зарахувало такі кошти в рахунок погашення податкового боргу за листопад 2009 року, проте безпідставно, виконуючи вимоги п.9 ст.87 ПК України, застосувало положення ст.126 ПК України щодо нарахування штрафу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що збільшення суми грошового зобов'язання (шляхом прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення) порушує право позивача мирно володіти своїм майном, визначення якого міститься у Першому Протоколі до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року (надалі також "Протокол 1 до Конвенції"), яка є частиною національного законодавства України згідно із ст.9 Конституції України.

Зокрема, стаття 1 Протоколу 1 до Конвенції так визначає підстави, за яких особа може бути позбавлена свого майна: "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

Роз'яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у рішенні в справі "Щокін проти України"(п. 49) ЄСПЛ вказав, що збільшення податковим органом зобов'язання особи з податку безперечно є втручанням до майнових прав заявника, гарантованих статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції. Таке втручання за Конвенцією може бути визнане тільки якщо здійснене на умовах, передбачених законом. Так, у пп. 50-51 згаданого рішення ЄСПЛ зазначає: "Найпершою та найбільш важливою вимогою ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції є те, що будь-яке втручання державних органів у мирне володіння майном повинне бути законним: друге речення першого параграфу наділяє правом позбавляти майна лише "на умовах, передбачених законом" і другий параграф визначає, що Держава має право контролювати використання майна шляхом введення в дію "законів". Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, притаманний всім статтям Конвенції. Це поняття (поняття "закону") вимагає, перш за все, щоб заходи, що застосовуються, ґрунтувалися на національному законодавстві. Воно також посилається на якість закону, що застосовується, вимагаючи його доступності для осіб, яких він стосується, точності та передбачуваності в його застосуванні." Таким чином, будь-які дії, спрямовані на позбавлення особи її майна є незаконними, якщо контролюючі органи діють не у відповідності до закону.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення від 26 січня 2012 року №/70 прийняте неправомірно.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів прийшла до переконання про те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 січня 2013 року № 2а-8362/12/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді В.Я. Качмар

М.П. Кушнерик