Справа № К/9991/73782/11-С
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2015р. м. Київ К/9991/73782/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Хмільницької об'єднаної державної податкової інспекції

на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 07.04.2011

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.08.2011

у справі № 2а/0270/690/11

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Хмільницької об'єднаної державної податкової інспекції

про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 07.04.2011, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.08.2011, позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Хмільницької ОДПІ щодо проведення позапланової невиїзної документальної перевірки ФОП ОСОБА_2 Скасовано податкове повідомлення-рішення Хмільницької ОДПІ від 11.01.2011 № /0 про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 58871 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 14718 грн.

Хмільницька ОДПІ подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права: ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 № 509-ХІІ, п.п. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР, ст.ст. 203, 216, 228 Цивільного кодексу України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

ФОП ОСОБА_2 подав податковому органу податкову декларацію з ПДВ за квітень 2010 року (вх. від 20.05.2010 № ), в якій задекларував до бюджетного відшкодування податок на додану вартість в сумі 58871 грн. До декларації додав розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення такого відшкодування.

Хмільницькою ОДПІ проведено позапланову виїзну документальну перевірку ФОП ОСОБА_2 з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період з 01.03.2010 по 01.05.2010, за результатами якої складено довідку від 08.07.2010 № 12 17 щодо підтвердження заявленої суми бюджетного відшкодування за квітень 2010 року в сумі 58871 грн.

ДПІ повторно проведено позапланову невиїзну документальну перевірку з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період з 01.03.2010 по 01.05.2010, за результатами якої складено акт від 31.12.2010 № 74/17/.

Фактичною підставою для проведення вказаної перевірки податковим органом визначено необхідність отримання від контрагентів позивача відповідей на надіслані запити щодо підтвердження сплати податкових зобов'язань за операціями з позивачем після проведеної перевірки 08.07.2010, а правовою підставою - ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 № 509-ХІІ, п.п. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР. Також висновки податкового органу про завищення від'ємного значення та бюджетного відшкодування ґрунтуються на тому, що позивачем не надано до перевірки первинних документів щодо операцій з продажу товару (робіт, послуг), що позбавляє можливості перевірити правильність визначення позивачем податкових зобов'язань з податку на додану вартість.

Викладені у вказаному акті від 31.12.2010 № 74/17/ висновки про непідтвердження заявленої суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість слугували підставою для зменшення позивачу за податковим повідомленням-рішенням від 11.01.2011 № /0 бюджетного відшкодування за квітень 2010 року в сумі 58871 грн.

Суди також встановили, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.12.2010 у справі №2-а-4634/10/0270, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.02.2011, позов ФОП ОСОБА_2, зокрема про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача бюджетної заборгованості з податку на додану вартість у сумі 63550 грн. (в т.ч. за квітень 2010 року) задоволено. Цими судовими рішеннями не заперечується правильність заявленого позивачем бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2010 року. Порядок і підстави формування податкового кредиту, визначення сум податку, що підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України, регламентовані п. 7.4, п. 7.5, п. 7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), якого платник податків зобов'язаний дотримуватися.

За умови реального здійснення платником податку господарської операції з придбання товарів (послуг), яка призвела до фактичного руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю, за наявності факту дотримання платником податку вимог вказаних вище норм закону при формуванні податкового кредиту, обчисленні від'ємного значення та заявленні його до бюджетного відшкодування, платник податку на додану вартість має право на отримання такого відшкодування.

Судами попередніх інстанцій не встановлено жодного фактичного порушення вимог наведених норм Закону, яке б позбавляло позивача права на формування податкового кредиту, заявлення до відшкодування від'ємного значення з податку на додану вартість та отримання такого відшкодування.

Закон не ставить право на заявлення до бюджетного відшкодування податку на додану вартість та на отримання такого відшкодування залежно від факту підтвердження зустрічними перевірками сплати податку на додану вартість всіма постачальниками у ланцюгу постачання товару.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції вважає за правильне погодитись з висновками судів про протиправність податкового повідомлення-рішення від 11.01.2011 № /0 про зменшення позивачеві бюджетного відшкодування за квітень 2010 року в сумі 58871 грн.

Підстав для задоволення касаційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Хмільницької об'єднаної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 07.04.2011 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.08.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою про перегляд даної ухвали у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун