Справа № 161/15063/14-а
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2015р. м. Київ К/800/2745/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Донця О.Є.; Єрьоміна А.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, що переглядається за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області (далі - Управління ПФ) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Зазначала, що з 2008 року отримує пенсію за вислугу років як медичний працівник. У 2014 році Управлінням ПФ припинено виплату пенсії у зв'язку з тим, що частина стажу, отримана позивачем під час роботи в призовній медичній комісії, визнана такою, що не дає право на відповідний вид пенсії.

Посилаючись на те, що призовна медична комісія є лікувально-профілактичним закладом охорони здоров'я, просила визнати неправомірними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії з 1 серпня 2014 року та зобов'язати Управління ПФ поновити виплату пенсії з цієї дати.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі Управління ПФ, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати, а у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача, здійснивши перевірку матеріалів справи та доводів касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що з листопада 2008 року позивач отримує в Управлінні ПФ пенсію за вислугу років.

18 серпня 2014 року Управління ПФ направило позивачу лист, у якому повідомлялося про припинення виплати її пенсії з 1 серпня 2008 року.

Підставою зазначено те, що період роботи з 1 січня 1994 року по 31 грудня 1999 року лаборантом клінічної лабораторії та фельдшером-лаборантом призовної медичної комісії неможливо зарахувати до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років. При цьому відповідач послався на Перелік закладів охорони здоров'я, затверджений наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22 червня 1995 року № 114 (далі - Перелік № 114), у якому відсутній такий заклад як призовна медична комісія.

Також встановлено, що Луцька міська призовна медична комісія як юридична особа утворена рішенням Виконавчого комітету Луцької міської ради народних депутатів 14 вересня 1993 року. Згідно із статутом Міська призовна медична комісія є державним комунальним лікувально-профілактичним закладом, діє на підставі Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я», наказу Міністра оборони України «Про введення в дію положення про медичне обстеження в Збройних Силах України». Вищестоящим органом управління комісії є відділ охорони здоров'я Виконавчого комітету Луцької міської ради.

Задовольнивши позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що Перелік № 114 не підлягає застосуванню до спірних відносин. Також зазначили, що призовна медична комісія відповідно до установчих документів є лікувально-профілактичним закладом, який до 1994 року був відділом міської поліклініки. На роботу в комісію позивач переведена з поліклініки та повернулася туди ж шляхом переведення у 2000 році.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів.

Відповідно до статті 52 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров'я.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі - Перелік № 909).

За змістом цього Переліку право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), які працювали в лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу.

Пунктом 2 приміток до Переліку встановлено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Згідно з Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 23 жовтня 1991 року № 146 «Про атестацію середніх медичних працівників» посади лаборанта клінічної лабораторії та фельдшера-лаборанта віднесені до номенклатури спеціальностей середніх медичних працівників.

З викладеного вбачається, що робота на згаданих посадах в такому лікувально-профілактичному закладі як призовна медична комісія дає право на отримання пенсії за вислугу років.

Посилання Управління ПФ на те, що призовна медична комісія не входить до Переліку № 114 правильно не взяті судами до уваги, оскільки цим Переліком не врегульоване питання щодо права на пенсію за вислугу років.

Спеціальним нормативним актом у цій сфері є Перелік № 909, у якому відсутні будь-які відсилання до Переліку № 114.

Тому висновки судів про задоволення цього позову є правильними та доводами касаційної скарги не спростовуються.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

О.Є.Донець

А.В.Єрьомін