Справа № 0670/5978/11
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2011-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Справа № 0670/5978/11
Головуючий у 1-й інстанції: Ракаловича В.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"16" грудня 2011 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегіі:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_2,

при секретарі Бєляєвій Т.В. ,

за участю сторін:

розглянувши апеляційні скарги Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "26" липня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної судової адміністрації України, Військового місцевого суду Житомирського гарнізону Державного казначейства України про визнання дій протиправними і зобов"язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2011 року позивач ОСОБА_3, що проходив військову службу на посаді судді військового місцевого суду Житомирського гарнізону і звільнений з цією посади у зв"язку з ліквідацією суду з 15 вересня 2010 року, звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України та військового місцевого суду Житомирcького гарнізону про стягнення недоотриманої заробітної плати в розмірі 89190,12 грн. за період з 01 квітня 2010 року по 31 грудня 2010 року. Просив визнати дії відповідачів неправомірними щодо нарахування йому заробітної плати на підставі п.4-1 Постанови КМ України від 03.09.2005 року №865 "Про оплату праці суддів" та стягнути з відповідачів на його користь недоотриману заробітну плату. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що в спірний період часу кошти на оплату праці суддів виділялись відповідачами у меншому, ніж належало розмірі, відповідно до визнаного судом протиправним пункту 4-1 постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці суддів" №865 від 03.09.2005 року, яким було встановлено, що розміри посадових окладів суддів, передбачених цією постановою, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 гривні і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадить.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 26 липня 2011 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України та військового місцевого суду Житомирського гарнізону щодо непогашення заборгованості по заробітній платі перед суддею Болейко А.П.

Зобов"язано військовий місцевий суд Житомирського гарнізону здійснити ОСОБА_3 розрахунок грошового забезпечення при звільненні з військової служби, виходячи з посадового окладу в розмірі 7256 грн.

Стягнуто з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_3 82300,73 грн. недоотриманої з 01 квітня 2010 року по 31 жовтня 2010 року заробітної плати та 6889,39 грн. компенсації втрати частини грошових доходів за несвоєчасну виплату заробітної плати, а всього 89190,12 грн.

Зобов"язано ОСОБА_4 казначейство України провести видатки з Державного бюджету, передбачені ОСОБА_4 судовій адміністрації України в розмірі 89190,12 грн. для виплати заборгованості .

На дану постанову подані апеляційні скарги.

У апеляційній скарзі ОСОБА_4 судова адміністрація України просить скасувати постанову суду першої інстанції з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права. Так, вказує ДСА України, справа в порушення ст..49 КАС розглянута без участі представника ДСА. На думку Державної судової адміністрації України суд повинен був зупинити провадження у справі до розгляду аналогічної справи за позовом ОСОБА_5 Крім того, поза увагою суду залишилось рішення Вищого адміністративного суду України від 13.04.2011 року, ухвалене у справі ОСОБА_6, яким визнано, що постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 року №1243 Про питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів в частині встановлення розміру посадового окладу суддям; пункт 4-1 постанови КМ України від 31.12.2005 року № 1310 Про внесення змін до постанови КМ України від 03.09.2005 року №865та пункт 4-1 постанови КМ України від 03.09.2005 року №865 Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддівє законними та чинними.

У апеляційній скарзі ОСОБА_4 казначейство України порушує питання про скасування постанови у зв"язку з неповним з"ясуванням судом обставин, що мають значення для правильного вирішення спору та у зв"язку з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, зазначає ОСОБА_4 казначейство України, суд не прийняв до уваги, що виключно Законом про ОСОБА_4 бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків (ст.95 Конституції України). Не взяв суд до уваги і приписи п.8 ст.7 Бюджетного кодексу України, якою передбачено принцип цільового використання бюджетних коштів. Поза увагою суду залишилось і те, що розподіл коштів здійснював головний розпорядник- ДСА України, якій Законами про ОСОБА_4 бюджет України на відповідні роки були встановлені бюджетні призначення за програмою "Виконання рішень судів на користь суддів". Окрім ДСА України, головним розпорядником коштів відповідно до п.1 ч.2 ст.22 Бюджетного кодексу України є також Міністерство Оборони України. На думку Державного казначейства України суд не з"ясував функцій та повноважень Держказначейства України і прийшов до неправильного висновку про протиправність його дій.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач з 01 квітня 2010 року до 31 грудня 2010 року перебував на посаді судді Військового місцевого суду Житомирського гарнізону і відповідно до Конституції України та Закону України "Про статус суддів" мав право на належне матеріальне та соціальне забезпечення.

03 вересня 2005 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №865

"Про оплату праці судів", якою було затверджено схеми посадових окладів керівників та суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів згідно з додатками 1-6. Посадові оклади, передбачені цією постановою, встановлювались виходячи з кількості розмірів мінімальної заробітної плати.

31 грудня 2005 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1310, якою доповнив постанову №865 від 03.09.2005 року пунктом 4-1 такого змісту: "Установити, що розміри посадових окладів, передбачених цією постановою, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати - 332 грн. і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не проводиться".

В спірний період часу кошти на оплату праці суддів виділялись відповідачами з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів №1310, відповідно їм нараховувалась і заробітна плата за місцем роботи.

Проте прийняття зазначених змін до постанови Кабінету Міністрів №865 було протиправним, що встановлено постановою Печерського районного суду м. Києва від 19 березня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_5 до держави Україна, Кабінету Міністрів України, Державного казначейства України, Державної судової адміністрації України. Постановою суду пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України №864 від 03 вересня 2005 року визнаний протиправним і скасований. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 3 грудня 2007 року постанова суду першої інстанції по вказаній справі залишена без змін. Ці судові рішення залишені без змін судом касаційної інстанції.

Отже, відповідно до ст.72 КАС України, протиправність пункту 4-1 постанови Кабінету Міністрів України №1310 від 3 вересня 2005 року не потребує доказування.

Законом України "Про ОСОБА_4 бюджет України на 2010 рік" були встановлені розміри мінімальної заробітної плати:з 1 січня 2010 року - 869 гривень, з 1 квітня 2010 року 884 гривні, з 1 липня 2010 року - 888 гривень, з 1 жовтня 2010 року - 907 гривень на місяць.

Заробітна плата позивачу нараховувалась у квітні - грудні 2010 року з розрахунку посадових окладів, кратних мінімальній заробітній платі в розмірі 332 грн., тому він недоотримав заробітну плату в зазначених в позовній заяві розмірах. Розмір заборгованості за період з 01 квітня 2010 року по 31 грудня 2010 року становить по заробітній платі 82300,73 грн., по компенсації втрати частини грошових доходів за несвоєчасну виплату заробітної плати 6889,39 грн., а всього 89190.12 грн., що підтверджується висновком аудитора (а.с. 7-10 ), який відповідачі не оспорили, тобто фактично його визнали.

Відповідно до ст. ст. 142, 146 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та постанови Кабінету Міністрів України від 14 січня 2009 р. №14 "Про затвердження Положення про ОСОБА_4 судову адміністрацію України", ОСОБА_4 судова адміністрація є головним розпорядником бюджетних асигнувань, щодо фінансового забезпечення діяльності всіх судів загальної юрисдикції, а ОСОБА_4 казначейство України, відповідно до ст.48 Бюджетного Кодексу України та п. 1 ч. 4 Положення про ОСОБА_4 казначейство України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 р. №1232, здійснює розрахунко-касове обслуговування розпорядників бюджетних коштів, тому вони є належними відповідачами по справі.

Незважаючи на визнання пункту 4-1 постанови Кабінету Міністрів України №865 від 03 вересня 2005 року протиправним і його скасування, ОСОБА_4 судова адміністрація України не вживала заходів до погашення заборгованості перед позивачем, що утворилась, не перераховувала відповідні кошти суду за місцем його роботи.

Отже, суд першої інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, постановив обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в апеляційних скаргах не вбачається.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Державної судової адміністрації України , Державного казначейства України залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 26 липня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: ОСОБА_7

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу Болейко Андрій Петрович вул.Черняховського 108 В,кв.5,м.Житомир,10014

3- відповідачу ОСОБА_4 судова адміністрація України вул. Липська, 18/5,м. Київ,Центральна Частина Києва, Київ,01601 Військовий місцевий суд Житомирського гарнізону вул.В.Бердичівська 17,м.Житомир,10014 ОСОБА_4 казначейство України вул. Бастіонна, 6,ОСОБА_1 14,01014