Справа № 524/9244/14-а
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 р.Справа № 524/9244/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Бартош Н.С. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.12.2014р. по справі № 524/9244/14-а

за позовом Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області

до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Полтавській області

про скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИЛА:

06.10.2014 року Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі-позивач) звернулося до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Полтавській області (далі-відповідач) про скасування постанови про накладення штрафу від 19.09.2014 року № 44366913.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.12.2014 року позов задоволено.

Скасовано постанову про накладення штрафу від 19.09.2014 року № 44366913.

ОСОБА_1 (далі-апелянт) не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 05.08.2014 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області видано виконавчий лист № 524/1274/14-а, яким зобов'язано позивача здійснити виплати апелянту в розмірі встановленому ст.. 22 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 130% від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01.01.2014 року.

14.08.2014 року відкрито виконавче провадження.

20.08.2014 року позивачем отримано постанова про відкриття виконавчого провадження від 14.08.2014 р. ВП № 44366913 з примусового виконання виконавчого листа № 524/1274/14.

Листом позивача від 01.09.2014 року № 5041/11-25 повідомлено відповідача про добровільне виконання судового рішення та направлено розрахунки від 10.07.2014 року, від 26.08.2014 року для підтвердження виконання рішення суду.

29.08.2014 року та 08.09.2014 року відповідачем прийнято вимоги щодо примусового виконання виконавчого листа № 524/1274/14 виданого 05.08.2014 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області.

Листами позивача від 08.09.2014 року № 5162/11-25 та 17.09.2014 року № 5361/11-25 повідомлено відповідача про виконано рішення суду та проведення виплату сум пенсії, що підтверджується копіями розрахунків від 10.07.2014 року, від 26.08.2014 року та повідомлення про виплату сум пенсії від 14.07.2014 року та від 27.08.2014 року.

19.09.2014 року відповідачем винесена постанова про накладення штрафу на боржника у розмірі 680 грн.,за невиконання рішення суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що відповідачем не зазначена поважність причин невиконання позивачем судового рішення у прийнятій постанові про накладення штрафу на боржника, що є порушенням застосування норм ст. 89 Закону України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

05.08.2014 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області видано виконавчий лист № 524/1274/14-а, яким зобов'язано позивача здійснити виплати апелянту в розмірі встановленому ст. 22 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 130% від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01.01.2014 року.

14.08.2014 року відкрито виконавче провадження.

Листом позивача від 01.09.2014 року № 5041/11-25 повідомлено відповідача про добровільне виконання судового рішення та направлено розрахунки від 10.07.2014 року, від 26.08.2014 року для підтвердження виконання рішення суду та поставлено питання про закінчення виконавчого провадження.

29.08.2014 року та 08.09.2014 року відповідачем прийнято вимоги щодо примусового виконання виконавчого листа № 524/1274/14 виданого 05.08.2014 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області.

Листами позивача від 08.09.2014 року № 5162/11-25 та 17.09.2014 року № 5361/11-25 повідомлено відповідача про виконання рішення суду та проведення виплату сум пенсії, що підтверджується копіями розрахунків від 10.07.2014 року, від 26.08.2014 року та повідомлення про виплату сум пенсії від 14.07.2014 року та від 27.08.2014 року.

19.09.2014 року відповідачем винесена постанова про накладення штрафу на боржника у розмірі 680 грн.,за невиконання рішення суду.

Згідно з ч. 1-2 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Аналізуючи обставини у справі та нормативні акти, що регулюють дані правовідносини, колегія суддів зазначає, що державний виконавець зобов'язаний перевірити причину не виконання боржником зобов'язань, і лише після перевірки та за її результатами винести постанову про застосування санкцій.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем оскаржується постанова про накладення на нього штрафу за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні за виконавчим листом № 524/1274/14 від 05.08.2014 року виданим Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач повідомив відповідача листом від 01.09.2014 року № 5041/11-25.

Так в даному листі зазначив, про виконано рішення суду та проведення виплату сум пенсії, що підтверджується копіями розрахунків від 10.07.2014 року, від 26.08.2014 року та повідомлення про виплату сум пенсії від 14.07.2014 року та від 27.08.2014 року.

Відповідно до ст. 89 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, для прийняття рішення щодо застосування санкцій, передбачених ч. 1 ст. 89 цього Закону державний виконавець повинен встановити два факти: по-перше, що судове рішення не виконано, по-друге, що рішення суду не виконано без поважних на то причин.

В мотивувальній частині оскаржуваної постанови відсутнє обґрунтування прийнятого державним виконавцем рішення щодо невиконання боржником судового рішення без поважних на то причин, - в оскаржуваній постанові зазначено, що "боржником рішення суду в частині виплати не виконано, що зафіксовано в акті державного виконавця".

Що стосується акту державного виконавця, суд зазначає, що в ньому не наведені доводи на підставі яких державний виконавець прийшов до висновку про відсутність у боржника поважних причин, які б унеможливлювали виконання боржником судового рішення.

Тому вище викладене підтверджує вжиття управлінням всіх можливих і передбачених законодавством заходів з метою виплати стягувачу нарахованих за рішенням суду сум коштів, що у свою чергу є поважними причинами не здійснення виплати нарахованих за рішенням суду сум коштів і як наслідок включає склад правопорушення, передбаченого ст. 89 Закону України "Про виконавче провадження".

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що відповідач прийняв рішення про накладення штрафу з порушенням вимог ч.1 та 3 ст. 2 КАС України, оскільки воно прийнято необгрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку про те, що судом першої інстанції зроблені висновки, які відповідають обставинам справи, тому судове рішення не підлягає скасування, а апеляційна скарга задоволенню.

Відповідно ч.1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановленні під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі п.1 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення,а постанову суду-без змін.

В силу приписів ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалось.

Отже колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.12.2014р. по справі № 524/9244/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Донець Л.О.
Судді Бартош Н.С. Мельнікова Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 30.04.2015 р.