Справа № 462/973/14-а
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 р. Справа № 876/11790/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.
суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.
при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівський області на постанову Залізничного районного суду м.Львова від 25.11.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівський області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання відповідача вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій щодо відмови у проведенні нарахування та виплати пенсії протиправними.
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що 10.06.2009 року звільнився в запас з військової служби ЗСУ за вислугою років. Зазначає, що при призначені йому пенсії на момент звільнення з військової служби Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області керувалось ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», де було передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а також постановою КМУ № 393 від 17.07.1992 р. Проте, розмір пенсії, яка йому була призначена Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, менша ніж встановлено чинним законодавством. Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду. Просив позов задоволити.
Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 25.11.2014 року позов задоволено.
Визнано дії управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням відповідно до ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» чинного в редакції станом на 10.06.2009 року протиправними.
Зобов`язано управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням з врахуванням грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби відповідно до довідки про грошове забезпечення №29 від 10.01.2014 року з дня призначення пенсії.
Постанову суду першої інстанції оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України у Львівський області. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволені позову.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 10.06.2009 року звільнився з військової служби і на час звільнення позивача з військової служби розмір грошового забезпечення позивача становив 2232,38 грн., до складу якого входили наступні види грошового забезпечення; посадовий оклад в розмірі 870 грн., оклад за військове звання в розмірі 125,00, надбавка за вислугу років (35%) в розмірі 348,25 грн., надбавка за виконання особливих важливих завдань під час проходження служби (50%) в розмірі 671,63 грн., надбавка за роботу з таємними документами (15%) в розмірі 130,50 грн., премія (10%) в розмірі 87 грн..
Згідно ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року N 107-VI внесено зміни у Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у статті 43 в частині третій слова «за останньою штатною посадою перед звільненням» виключити та доповнити словами «та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України».
Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року частина третя статті 43 із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» N107-VI від 28.12.2007 року зміну визнано неконституційною.

Підпунктами 5, 6, 7 зазначеного Рішення Конституційного Суду України положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв`язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнаних неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Таким чином, ч.3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції Закону від 28 грудня 2007 року втратила чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України, тобто з 22 травня 2008 року, а тому при звільненні позивача з військової служби підлягали застосуванню норми ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції Закону від 9 квітня 1992 року N 2262-XII.

Апеляційний суд також звертає увагу, що для обчислення розміру пенсії позивачу до грошового забезпечення враховано посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавку за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення в розмірі визначеному за 24 останні календарні місяці служби перед звільненням, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівський області залишити без задоволення, а постанову Залізничного районного суду м.Львова від 25.11.2014 року у справі №462/973/14-а без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.
На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: Р. Гулид

С. Кузьмич

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 29.04.2015 року