Справа № 0670/5554/11
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2012-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Липа В.А.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"09" липня 2012 р. Справа № 0670/5554/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегіі:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

ОСОБА_2,

при секретарі Луценку Т.М. ,

за участю представників сторін,

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Житомирі на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "13" грудня 2011 р. у справі за позовом приватного акціонерного товариства "Житомирський меблевий комбінат" до Державної податкової інспекції у м.Житомирі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 13.12.2011 року позов задоволено, скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Житомирі (далі-ДПІ) від 26 травня 2011 року № НОМЕР_1. Апелянт в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволені позову. Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Серія А01 № 466277 від 11.11.2003 року приватне акціонерне товариство "Житомирський меблевий комбінат" (далі-Товариство) зареєстровано як юридична особа виконавчим комітетом Житомирської міської ради, та як платник податків перебуває на податковому обліку в ОСОБА_3 податковій інспекції у м. Житомирі (далі-ДПІ), є платником податку на додану вартість з 27.11.2003 року.

16 травня 2011 року ДПІ проведено позапланова виїзну перевірку Товариства з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних податкових періодів за січень 2011 року, які виникли за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось у періодах: грудень 2009 року, лютий-серпень та грудень 2010 року. За результатами складено акт від 16.05.2011 року № 2197/23-2/32744172. За змістом акту - Товариством порушено вимоги п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню у січні 2011 року у розмірі 4359745 грн. Зазначено про відсутність документального підтвердження про несвоєчасне отримання податкових накладних, що спричинило невірне відображення коригування податкового кредиту за попередні звітні періоди, неправильність нарахування Товариством суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню за січень 2011 року, оскільки залишок від'ємного значення попереднього податкового періоду, за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду (рядок 24 декларації) сформовано за рахунок включення до рядка 24 декларації сум ПДВ, які були заявлені ним до відшкодування з бюджету та упереджені за результатами попередніх перевірок ДПІ у м. Житомирі.

На підставі акту прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 26.05.2011 року, яким Товариству зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 4359745 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1, 00 грн.

Судом встановлено, що згідно висновків попередніх актів перевірок ДПІ у м. Житомирі, на які вона посилається, № 864 від 17.02.2010 року, № 2692/23-2 від 07.05.2010 року, № 2820/23-2 від 14.05.2010 року, № 6510 від 19.08.2010 року, № 9303 від 13.12.2010 року та № 630/23-2 від 18.02.2011 року Товариство зменшило залишок від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту, який після бюджетного відшкодування підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду у загальному розмірі 4970486 грн.

Відповідно до змісту пункту 1.3 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України від 10.08.05 року № 327, діючого на час складення вказаних актів, та ст.86 Податкового Кодексу України акт лише констатує встановлений факт і не тягне за собою ніяких правових наслідків відносно платника податків, які настають з прийняттям податковим органом відповідного рішення на підставі акту перевірки.

Тому суд зробив вірний висновок про відсутність підстав вважати неправильним формування Товариством рядка 24 декларації з ПДВ та, відповідно, суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню за січень 2011 року, оскільки за вище переліченими актами позивачем подавалися до податкового органу заперечення, а останнім повідомлення-рішення про зменшення залишку від'ємного значення не приймалося.

Щодо висновків податкового органу, викладених у акті, про зменшення товариству залишку від'ємного значення з ПДВ у розмірі 4970486 грн., то суд зясував, що до складу податкового кредиту включено податкові накладні попередніх звітних періодів, по ланцюгам постачання матеріалів, робіт та послуг, а ДПІ встановлено факти відсутності за місцем реєстрації підприємств чи визнання їх банкрутами, не правильне ведення реєстру отриманих та виданих накладних.

Дослідивши представлені докази, надавши їм правову оцінку, відповідно до положень пп.7.4.5 п.7.4, пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", суд встановив, що придбання Товариством послуг (робіт) на заявлені суми ПДВ в попередніх періодах підтверджується податковими накладними та банківськими документами про оплату послуг (товарів), а тому відсутні підстави для зменшення позивачу залишку від'ємного значення з ПДВ в розмірі 4970486 грн. за актами перевірок ДПІ № 864 від 17.02.2010 року, № 2692/23-2 від 07.05.2010 року, № 2820/23-2 від 14.05.2010 року, № 6510 від 19.08.2010 року, № 9303 від 13.12.2010 року та № 630/23-2 від 18.02.2011 року.

Щодо коригування податкового кредиту за попередні звітні періоди та документального підтвердження з боку Товариства про несвоєчасне отримання податкових накладних, то в ході судового розгляду справи воно надало для огляду суду конверти з відмітками пошти, в яких надсилалися податкові накладні із запізненням та книгу реєстрації податкових накладних. Обов'язковість підтвердження отримання податкових накладних із запізненням виключно квитанціями про цінні рекомендовані поштові відправлення податковим законодавством України не передбачена. Відповідно до офіційних розяснень, наданих ДПА України, у межах наданих Законом повноважень, у листі №6936/6/15-2415-9 від 11.08.2003р. «Щодо відновлення податкового кредиту по податковій накладній, яка на момент перевірки податковим органом не була оформлена постачальником належним чином» у разі коли платник податку отримує належним чином оформлену податкову накладну із запізненням, то він відповідно до зазначених законодавчих норм, але з урахуванням граничного строку давності визначення сум податкових зобовязань, встановленого ст.15 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації звітного періоду), норми якого діяли в грудні 2010 р., не позбавляється права на включення вказаної в ній суми ПДВ до складу податкового кредиту у тому звітному періоді, в якому вона була отримана.

Така ж позиція викладена у листі ДПА України від 30.12.2005р. №26268/7/16-1117 «Про деякі питання справляння податку на додану вартість» де, зокрема, зазначено, що отримавши податкову накладну (у поточному податковому періоді), покупець товару (за умови виконання норм п.п.7.4.1 вищезазначеного п.7.4) набув права на включення суми податку, вказаній у цій податковій накладній, до податкового кредиту.

Щодо висновків про неправомірне включення Товариством до податкового кредиту грудня 2010 року сум ПДВ у розмірі 166175,01 грн., з посиланням на те, що контрагент товариства - ПП "Укрпромтехбуд" згідно бази даних - інформаційних ресурсів ДПА України знаходиться у стані "7" (внесено запис про відсутність підтвердження відомостей) та 06.01.2011 року ПП "Укрпромтехбуд" було анульовано свідоцтво платника ПДВ, то суд зясував, що вони є безпідставними, оскільки взаємовідносини між Товариством та ПП "Укрпромтехбуд" відбувалися до дати анулювання свідоцтва платника ПДВ останнього, а на всі сплачені товариством суми ПДВ ПП "Укрпромтехбуд" виписано податкові накладні, які є наявні в матеріалах справи. Несплата контрагентом ПДВ чи порушення ним податкової дисципліни не є основою для відмови в бюджетному відшкодуванні чи у включенні таких сум ПДВ до складу податкового кредиту.

Крім того, сума зменшення Товариству податкового кредиту з ПДВ грудня 2010 року у розмірі 166175,01 грн. по взаємовідносинам з ПП "Укрпромтехбуд" до спірного податкового повідомлення-рішення № від 26.05.2011 року не увійшла, що підтверджується й поясненнями наданими представниками ДПІ в судовому засіданні.

У відповідності до п.п. 200.1, 200.3, 200.4, 200.6, 200.7 ст. 200 Податкового Кодексу України, положеннями яких визначено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації, платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів.

Суд встановив, що Товариство подало до ДПІ податкову декларацію з ПДВ за січень 2011 року та уточнюючий розрахунок до декларації з ПДВ за січень 2011 року разом з розрахунком суми бюджетного відшкодування, у якій вказало суму ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних податкових періодів у розмірі 4359745 грн., тобто позивачам було дотримано вимоги ст. 200 Податкового Кодексу України. Оплата вартості товарів (робіт, послуг) по всіх наведених в акті перевірки податкових накладних здійснена позивачем в попередніх періодах.

Факт придбання Товариством послуг (робіт) на заявлені суми ПДВ в попередніх періодах підтверджується податковими накладними та платіжними документами.

В ході апеляційного розгляду справи представниками ДПІ надано копії актів перевірок за періоди, що передували січню 2011 року за 2009-2010 роки. На думку податкового органу, вказані акти підтверджують завищення суми бюджетного відшкодування в сумі 4359745 грн.

Проте, такі посилання є безпідставними та суперечать чинному законодавству.

Так, згідно п. 54.3 ст. 54 ПКУ в редакції на момент написання акту контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію; дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган; рішенням суду, що набрало законної сили, особу визнано винною в ухиленні від сплати податків; дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом; результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Виходячи з наведеного, працівники податкового органу мали право самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення суми податку на додану вартість в разі, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках. При цьому, відповідно до п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПКУ податкове зобовязання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством. Отже, ні сума бюджетного відшкодування, ні залишок відємного значення суми ПДВ не є податковим зобовязанням, а тому податковий орган не мав правових підстав щодо самостійного визначення розміру бюджетного відшкодування та зменшення визначеного Товариством розміру бюджетного відшкодування.

Окрім того, за абз.2 п.1.3 ст.1 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства , затвердженого наказом ДПАУ від 10.08.2005 р. №327 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), акт службовий документ , який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності субєкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєктами господарювання.

Таким чином, акт перевірки не є тим рішенням субєкта владних повноважень, який би породжував певні правові наслідки, був спрямований на регулювання тих чи інших відносин і мав обовязків характер для субєктів цих відносин.

Отже, при відсутності податкових повідомлень-рішень, виписаних за результатами проведених перевірок, положення актів перевірок лише фіксують факт правопорушення та не можуть мати для платника будь-яких наслідків. Акт призначається для керівника податкового органу, який повинен прийняти на його основі податкове повідомлення-рішення.

Тому Товариство не мало правових підстав для зменшення суми залишку відємного значення, який після бюджетного відшкодування підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, за даними актів перевірки податкового органу, та, відповідно, мало право включити дані суми відємного значення до бюджетного відшкодування у січні 2011 року.

З огляду на викладене, суд дослідив представлені докази, встановив дійсні обставини та зробив обґрунтований висновок про наявність підстав для задоволення позову, оскільки встановлено правомірність формування Товариством податкового кредиту та правомірно визначено розмір бюджетного відшкодування з ПДВ в сумі 4359745 грн. у січні 2011 року. Відтак, слід вважати, що податкове повідомлення-рішення № від 26.05.2011 року є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийнято ДПІ у м. Житомирі з порушенням норм чинного законодавства.

Податковий орган, у відповідності до приписів ч.2 ст.71 КАС України, не довів суду правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

Постанову прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Житомирі залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "13" грудня 2011 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: ОСОБА_4

ОСОБА_2

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_5 акціонерне товариство "Житомирський меблевий комбінат" вул. Київська, 77,м.Житомир,10001

3- відповідачу ОСОБА_3 податкова інспекція у м.Житомирі м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014