Справа № 0670/4614/11
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2011-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"17" серпня 2011 р. Справа № 0670/4614/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.4

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "31" травня 2011 р. у справі № 0670/4614/11 за позовом Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до ОСОБА_2 співвласників багатоквартирного будинку "Звягель" про стягнення 13757,90 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2011р. ОСОБА_3 обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до адміністративного суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 співвласників багатоквартирного будинку "Звягель" 13757,90 грн.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 31.05.2011р. відмовлено задоволенні позову Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до ОСОБА_2 співвласників багатоквартирного будинку "Звягель" про стягнення 13757,90 грн.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати незаконну, на його думку, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 31.05.2011р.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, зокрема, що суд першої інстанції не врахував приписи ст.ст.19,20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", відповідно до яких розрахунок кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, розрахунок та сплата адміністратвино-господарських санкцій здійснюється наступного року за роком, в якому відбулося порушення нормативу. В зв'язку з цим зазначений розрахунок здійснюється на підставі законодавства , чинного протягом звітного періоду, а їх сплата та подання звітності - на підставі законодавства чинного на момент вчинення відповідних дій. Суд першої інстанції, невірно застосувавши норми законодавства дійшов неправомірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Скаржник вказує на те, що в порушення законодавства про Порядок подання підприємствами, установами і організаціями та фізичними особами, які використовують найману працю звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів і інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою КМУ №70 від 31.01.2007р., відповідач не виконав нормативу робочих місць для інвалідів в 2010р., у кількості одного робочого місця. У відповідності до Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2010р. форми №10-ПІ, поданого підприємством до відділення Фонду, відповідачем із числа середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за 2010р., що склала 15 чоловік повинно бути працевлаштовано 1 особу інваліда, в той час коли не було працевлаштованого жодного інваліда. Поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що Закон України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" є спеціальним законом, норми якого містять імперативний характер щодо забезпечення дотримання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з обмеженими фізичними можливостями роботодавцями.

Дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Закон України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні " визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами.

Відповідно до ч.7 ст.20 вказаного Закону контроль за виконанням нормативів робочих місць та перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо їх реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, його відділеннях, подачі щорічного звіту та сплати ними адміністративно-господарських санкцій, а також надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 співвласників багатоквартирного будинку "Звягель" використовує найману працю, та відповідно до Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (надалі - Закон) звітує до Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів щодо зайнятості та працевлаштування інвалідів.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Відповідно до звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2010 рік від 25.02.2011 року середньооблікова кількість штатних працівників ОСОБА_2 співвласників багатоквартирного будинку "Звягель" складає 15 осіб. Довідка про кількість працівників та фонду оплати праці (а.с.5 зворотна сторона) свідчать про те, що кількість інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях, утворених відповідно до ст. 19 Закону складає - 1 особа, фактично працевлаштована - 0 осіб.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.19 Закону для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону (ч.3 ст.19 Закону).

Згідно з ч.3 ст.18 Закону підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Приписами ч.1 ст.20 Закону визначено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Частиною 4 ст.20 Закону визначено, що адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (ч.1 ст.218 ГК України).

Відповідно до ч.2 ст.218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Матеріали справи свідчать про те, що до квітня 2010р. на підприємстві на посаді слюсаря сантехніка працював інвалід ОСОБА_4, якого відповідно до наказу від 14.04.2010р. (а.с.36) було звільнено з займаної посади за станом здоров'я згідно медичної довідки, виданої відділом профілактики міськрай ТМО від 23.02.2010р. та консультативного висновку спеціаліста ОСОБА_3 обласної лікарні від 01.04.2010р., рішення правління ОСОБА_2 співвласників багатоквартирного будинку "Звягель" та неможливості переведення слюсаря-сантехніка ОСОБА_4 на іншу роботу в зв'язку з відсутністю вакантних посад станом на 14.04.2010р.

Відповідно до листа Новоград-Волинського центру зайнятості вих. №05-950 від 18.05.2011р., відповідачем - ОСОБА_2 співвласників багатоквартирного будинку "Звягель"з 16.04.2010р. по 31.12.2010р. надавався та щомісячно підтверджувався звіт про наявність вакансій для працевлаштування інваліда на посаду слюсаря-сантехніка.

При цьому суд звертає увагу на те, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості (ч.1 ст.18 Закону). Даною нормою законодавцем визначено, що з метою працевлаштування інваліду необхідно звернутися до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості

Приписами ч.3 ст.18-1 Закону визначено, що державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Враховуючи наведене та зважаючи на обставини справи, суд вважає, що в діях відповідача відсутній склад правопорушення, відповідно, на нього не може бути покладена відповідальність за відсутність в населеному пункті інвалідів, які бажають працевлаштування та оплачувану роботу, та за не направлення уповноваженими органами - державними службами зайнятості необхідної кількості інвалідів для працевлаштування.

З огляду на те, що відповідачем вжито усіх необхідних заходів для недопущення господарського правопорушення, відсутні підстави застосування до нього адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць., відповідно для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 13757,90 грн. адміністративно-господарських санкцій.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адіністративного суду від "31" травня 2011 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 обласне відділення Фонду соціальнго захисту інвалідів вул.Домбровського, 38,м.Житомир,10029

3- відповідачу ОСОБА_2 співвласників багатоквартирного будинку "Звягель" вул.Пушкіна, 8-а,м.Новоград-Волинський,Житомирська область,11708