Справа № 821/1160/15-а
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/1160/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Пекного А.С.,

при секретарі: Кальченко-Булановій М.С.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача Сагайдака М.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу Держземагентства у Цюрупинському районі Херсонської області, голови Цюрупинської районної державної адміністрації Херсонської області Борисова Василя Івановича про визнання розпоряджень протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до Відділу Держземагентства у Цюрупинському районі Херсонської області (далі - відповідач-1), голови Цюрупинської районної державної адміністрації Херсонської області (далі - відповідач-2), в якому просить: визнати недійсним розрахунок втрат сільськогосподарського виробництва у зв'язку із зміною цільового використання належної йому земельної ділянки площею 22,5 га, що знаходиться в адміністративних межах с. Підстепне Цюрупинського району Херсонської області від 25.12.2014р.; зобов'язати відповідача-1 здійснити на підставі агрохімічного паспорту земельної ділянки за 2010р. та висновку Херсонської філії державної установи "Інститут охорони ґрунтів України" від 21.08.2013р. новий розрахунок втрат сільськогосподарського виробництва у зв'язку із зміною цільового використання належної йому земельної ділянки площею 22,5 га, що знаходиться в адміністративних межах с. Підстепне Цюрупинського району Херсонської області; визнати недійсними розпорядження Цюрупинської районної державної адміністрації Херсонської області (далі - Цюрупинська РДА) від 16.01.2015р. №7 та пп.2.2 п.2 розпорядження Цюрупинської РДА від 01.08.2014р. №336.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю покладення на нього обов'язку відшкодувати втрати сільськогосподарських угідь внаслідок їх вилучення для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським виробництвом у розмірі, визначеному без урахування даних щодо не придатності земельної ділянки для сільськогосподарського виробництва, які викладені у агрохімічному паспорті земельної ділянки за 2010 рік та у висновку Херсонської філії державної установи "Інститут охорони ґрунтів України" від 21.08.2013р.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Відділом Держземагентства у Цюрупинському районі Херсонської області надано письмові заперечення на позов, за змістом яких відповідач-1 просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що розрахунок втрат сільськогосподарського виробництва у зв'язку із зміною цільового використання належної позивачу земельної ділянки здійснено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які визначені Конституцією та законами України, в тому числі приписів ст.ст.207, 208 Земельного кодексу України та затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.1997р. №1279 Порядку визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Відповідач-2 у судове засідання не з'явився, будучі належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи.

На підставі положень ст.ст.122, 128 КАС України та з урахуванням думки осіб, які беруть участь у справі та з'явились у судове засідання, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача-2.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача-1, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №745136 належить на праві приватної власності земельна ділянка загальною площею 25,50 га в адміністративних межах Підстепненської сільської ради Цюрупинського району Херсонської області за межами населеного пункту. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення фермерського господарства, тобто це землі сільськогосподарського призначення.

Згідно з довідкою про кількісні характеристики земельної ділянки за даними форми 6-зем, ділянка представлена такими угіддями: сіножаті - 0,1 га, пасовища - 25,1 га, господарські шляхи і прогони - 0,1 га, полезахисні лісові смуги - 0,2 га.

У 2010 році позивачем отримано агрохімічний паспорт земельної ділянки, складений Херсонським обласним державним проектно-технологічним центром охорони родючості ґрунтів, а також у 2013 році Висновок Херсонської філії державної установи "Інститут охорони ґрунтів України" від 21.08.2013р. №20-04/474, згідно яких вбачається, що належна позивачу земельна ділянка площею 25,50 га не придатна для сільськогосподарського використання без попереднього проведення рекультивації.

В подальшому позивачем замовлено та ДП "Херсонський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" розроблено і погоджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення вказаної земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення на землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення для подальшого будівництва комплексу по переробці сільськогосподарської продукції.

Розпорядженням Цюрупинської РДА від 01.08.2014р. №336 затверджено вказаний проект землеустрою.

Підпунктом 2.2 пункту 2 цього розпорядження на позивача покладено обов'язок в двохмісячний строк відшкодувати втрати сільськогосподарських угідь внаслідок їх вилучення для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським виробництвом, у розмірі 137 875,00 грн.

Вказаний розмір втрат визначений складеним Відділом Держземагентства у Цюрупинському районі Херсонської області Розрахунком втрат сільськогосподарського виробництва, спричинені вилученням сільськогосподарських угідь для використання їх у цілях, не пов'язаних із веденням сільського господарства, який погоджений в установленому порядку 15.05.2014р., в тому числі і позивачем, про що свідчить його власний підпис.

В подальшому відповідачем-1 складено новий Розрахунок втрат сільськогосподарського виробництва, спричинені вилученням сільськогосподарських угідь для використання їх у цілях, не пов'язаних із веденням сільського господарства (далі - Розрахунок), який погоджений в установленому порядку 25.12.2014р., в тому числі і позивачем.

Згідно цього розрахунку розмір втрат, що підлягає відшкодуванню позивачем, зменшено і тепер становить 130 715,00 грн.

У зв'язку із складенням нового розрахунку Цюрупинською РДА прийнято розпорядження від 16.01.2015р. №7, яким внесено зміни до пп.2.2 п.2 розпорядження від 01.08.2014р. №336 в частині визначення розміру втрат сільськогосподарських угідь для цілей, не пов'язаних із веденням сільського господарства, а саме замість 137 875,00 грн. відшкодуванню позивачем підлягає 130 715,00 грн.

Не спростовуючи свого обов'язку відшкодувати втрати сільськогосподарського виробництва, спричинені вилученням сільськогосподарських угідь для використання їх у цілях, не пов'язаних із веденням сільського господарства, позивач заперечує щодо розмірів такого відшкодування, посилаючись на те, що вони повинні бути визначені з урахуванням висновків про непридатність земельної ділянки для сільськогосподарського виробництва.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Умови відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва визначені ст.207 Земельного кодексу України.

Відповідно до цієї правової норми втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва включають втрати сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, а також втрати, завдані обмеженням у землекористуванні та погіршенням якості земель.

Відшкодуванню підлягають втрати сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, перелогів, сінокосів, пасовищ), лісових земель та чагарників як основного засобу виробництва в сільському і лісовому господарстві внаслідок вилучення (викупу) їх для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом.

Відшкодуванню підлягають також втрати, завдані обмеженням прав власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, або погіршенням якості угідь внаслідок негативного впливу, спричиненого діяльністю громадян, юридичних осіб, органів місцевого самоврядування або держави, а також у зв'язку з виключенням сільськогосподарських угідь, лісових земель і чагарників із господарського обігу внаслідок встановлення охоронних, санітарних та інших захисних зон.

Втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва компенсуються незалежно від відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам.

Втрати сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва визначаються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Аналіз зазначених положень свідчить про те, що в якості необхідної та достатньої умови для виникнення у особи обов'язку з відшкодування завданих втрат є факт вилучення сільськогосподарських земель як основного засобу виробництва для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським виробництвом.

Так, норми щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва спрямовані на забезпечення раціонального використання і охорони особливо цінних земель сільськогосподарського призначення та земель лісового фонду з метою збереження їх кількісного та якісного стану.

В даному випадку змінюється цільове призначення належної позивачу земельної ділянки сільськогосподарського призначення, наданої йому для ведення фермерського господарства - на землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення для подальшого будівництва комплексу по переробці сільськогосподарської продукції.

Отже, втрата цієї земельної ділянки як сільськогосподарського угіддя внаслідок зміни цільового призначення земельної ділянки в розумінні частини першої статті 207 Земельного кодексу України є втратою сільськогосподарського виробництва. Зміною цільового призначення земельної ділянки відбувається її вилучення для потреб, які не пов'язані з сільськогосподарським виробництвом, у зв'язку з чим втрата земельної ділянки як сільськогосподарського угіддя відповідно до частини другої статті 207 Земельного кодексу України підлягає відшкодуванню.

Верховним Судом України у постанові 22 жовтня 2013 року по справі №21-313а13 висловлено правові висновки про те, що в разі вилучення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом, крім викупу земельних ділянок для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, чинне законодавство передбачає обов'язкове відшкодування збитків та компенсацію втрат сільськогосподарського й лісогосподарського виробництва. При цьому Верховний Суд України виходив з того, що під втратами сільськогосподарського й лісогосподарського виробництва слід розуміти також і зміну цільового призначення сільськогосподарських угідь, лісових земель та ділянок під чагарниками в зв'язку з необхідністю їх використання для несільськогосподарських потреб, а також неможливість використання земельної ділянки в повному обсязі у зв'язку із встановленням обмежень у землекористуванні та погіршенням якості земель.

На виконання ст.207 Земельного кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 17 листопада 1997 р. №1279 затверджено Порядок визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню (далі - Порядок №1279).

Випадки звільнення від відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва установлені ст.208 Земельного кодексу України.

Згідно із п.1 Порядку №1279 втрати сільськогосподарського виробництва, спричинені вилученням сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, сіножатей, пасовищ) для використання їх у цілях, не пов'язаних із веденням сільського господарства, визначаються на основі нормативів цих втрат по Автономній Республіці Крим, областях, містах Києву та Севастополю за формулою:

Бд

Рв = Пд х Нв х ----- х Кінт,

Бо

де Рв - розмір втрат сільськогосподарського виробництва, тис. гривень; Пд - площа ділянки сільськогосподарських угідь, гектарів; Нв - норматив втрат сільськогосподарського виробництва, тис. гривень; Бд - бал бонітету ділянки сільськогосподарських угідь, що вилучається; Бо - бал бонітету сільськогосподарських угідь по Автономній Республіці Крим, області, містах Києву та Севастополю; Кінт - коефіцієнт інтенсивності використання сільськогосподарських угідь (відношення показника диференціального доходу оцінки ріллі землеоцінного району, в якому відводиться земельна ділянка, до аналогічного показника в цілому по Автономній Республіці Крим, області, містах Києву та Севастополю).

Таким чином, визначальними для розрахунку розміру втрат сільськогосподарського виробництва є дані бонітування ґрунтів сільськогосподарських угідь, а саме бали бонітету ділянки сільськогосподарських угідь, що вилучається та бали бонітету сільськогосподарських угідь по адміністративно-територіальній одиниці (області).

Крім того, в розрахунок беруться норматив втрат сільськогосподарського виробництва та коефіцієнт інтенсивності використання сільськогосподарських угідь.

Слід зазначити, що нормативи втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню встановлені додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 17 листопада 1997 р. №1279 у конкретних величинах в залежності від місцезнаходження сільськогосподарських угідь (по адміністративно-територіальним одиницям) та виду угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища).

Як видно з оскаржуваного Розрахунку від 25.12.2014р., відповідач-1 при його складенні використовував такі дані:

пасовища площею Пд- 22,9 га, шифр агрогрупи 175б, середній бал бонітету Бо - 22, бал бонітету земельної ділянки Бд - 7, норматив втрат Нв - 12,62 тис.грн. за 1 га, коефіцієнт інтенсивності використання сільськогосподарських угідь Кінт - 1,23, розмір втрат 113 103,00 грн.;

пасовища площею Пд- 2,2 га, шифр агрогрупи 175б, середній бал бонітету Бо - 22, бал бонітету земельної ділянки Бд - 11, норматив втрат Нв - 12,62 тис.грн. за 1 га, коефіцієнт інтенсивності використання сільськогосподарських угідь Кінт - 1,23, розмір втрат 17 075,00 грн.;

сіножаті площею Пд- 0,1 га, шифр агрогрупи 175б, середній бал бонітету Бо - 22, бал бонітету земельної ділянки Бд - 7, норматив втрат Нв - 13,71 тис.грн. за 1 га, коефіцієнт інтенсивності використання сільськогосподарських угідь Кінт - 1,23, розмір втрат 537,00 грн.

Як встановлено в судовому засіданні, бали бонітету земельної ділянки, належної позивачу, а також шифри агрогруп визначені відповідачем на підставі довідки Державного підприємства "Херсонський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" від 24.04.2014р. №01-05/523.

Сторони визнали цю обставину як таку, що не підлягає доказуванню, як і ту обставину, що саме такі бали бонітету на даний час є чинними.

Доказів проведення бонітування ґрунтів в порядку, визначеному Законами України "Про оцінку земель", "Про землеустрій" та визначення за наслідками цього балів бонітету належної позивачу земельної ділянки інших, ніж вказані у згаданій вище довідці, сторонами до суду не надано.

Також сторонами визнано обставини щодо відповідності дійсності балів бонітету сільськогосподарських угідь по Херсонській області та коефіцієнту інтенсивності використання сільськогосподарських угідь, зазначених у Розрахунку.

З наявного у матеріалах справи оскаржуваного Розрахунку вбачається, що він складений відповідно до вимог Порядку №1279.

Враховуючи наведене, суд вважає помилковими доводи позивача про необхідність врахування відповідачем-1 при здійсненні розрахунку даних агрохімічної паспортизації цієї земельної ділянки за 2010 рік, відповідно до яких вона визнана такою, що не придатна для сільськогосподарського використання, та, як наслідок, використання інших балів бонітету, з огляду на наступне.

Так, слід зазначити, що агрохімічне обстеження та агрохімічна паспортизація ґрунтів здійснюється відповідно до вимог Законів України "Про охорону земель", "Про державний контроль за використанням та охороною земель", Указу Президента України від 02.12.1995р. №1118 "Про суцільну агрохімічну паспортизацію земель сільськогосподарського призначення", Положення про моніторинг земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.1993р. №661, Положення про моніторинг ґрунтів на землях сільськогосподарського призначення, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 26.02.2004р. №51 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.03.2004р. за №383/8982, наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 11.10.2011р. №536 "Про затвердження Порядку ведення агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2011р. за №1517/20255.

Вказаними нормативними актами визначена мета здійснення цих заходів - це контроль за динамікою родючості ґрунтів.

При цьому дані агрохімічної паспортизації земель використовуються в процесі регулювання земельних відносин при: передачі у власність або наданні в користування, в тому числі в оренду, земельної ділянки; зміні власника земельної ділянки або землекористувача; проведенні грошової оцінки земель; визначенні розмірів плати за землю; здійсненні контролю за станом родючості ґрунтів (ст.37 Закону України "Про охорону земель").

Аналогічні положення містять і інші перелічені вище нормативно-правові акти.

Жоден з цих нормативно-правових актів не містить приписів щодо поширення їх дії на правовідносини з визначення втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва, а відтак і щодо обов'язковості врахування даних агрохімічного паспорту земельної ділянки у спірних правовідносинах.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що дані агрохімічної паспортизації земель безпосередньо не використовуються при розрахунку втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва, оскільки такі розрахунки здійснюються, виходячи з даних бонітування ґрунтів, а не агрохімічної паспортизації земель.

В той же час, дані агрохімічної паспортизації земель можуть бути використані при проведенні бонітування ґрунтів в порядку, визначеному законодавством (Земельний кодекс України, Закони України "Про оцінку земель", "Про землеустрій"), але як вже зазначалось, бонітування ґрунтів з використанням даних агрохімічного паспорту належної позивачу земельної ділянки за 2010 рік не проводилось.

За таких обставин суд не знаходить підстав для висновку про обов'язковість застосування відповідачем-1 даних агрохімічного паспорту належної позивачу земельної ділянки за 2010 рік при здійсненні оскаржуваного Розрахунку, а тому вважає, що вказаний Розрахунок здійснений відповідачем-1 на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України і є правомірним.

Таким чином, позовні вимоги про визнання недійсним Розрахунку та похідні від них вимоги про зобов'язання здійснити новий розрахунок на підставі агрохімічного паспорту земельної ділянки за 2010 рік та висновку від 21.08.2013р. - є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про визнання недійсними розпорядження першого заступника голови Цюрупинської РДА від 16.01.2015р. №7 та пп.2.2 п.2 розпорядження голови Цюрупинської РДА від 01.08.2014р. №336, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. До відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань щодо забезпечення законності охорони прав, свобод і законних інтересів громадян, використання землі тощо.

Крім того, відповідно до ст. 16 даного Закону, місцеві державні адміністрації здійснюють на відповідних територіях державний контроль за використанням та охороною земель.

Як визначено ст.6 вказаного Закону, На виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази. Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Згідно п.4 Порядку №1279, відшкодування втрат сільськогосподарських угідь для цілей, не пов'язаних із веденням сільського господарства, провадиться юридичними і фізичними особами в двомісячний термін після затвердження в установленому порядку проекту відведення їм земельних ділянок.

Як видно з матеріалів справи, розпорядженням Цюрупинської РДА від 01.08.2014р. №336 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення зі зміною цільового призначення на землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення для подальшого будівництва комплексу по переробці сільськогосподарської продукції загальною площею 25,50 га, яка перебуває у власності громадянина ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства згідно державного акта на право власності на землю ЯД №745136 в адміністративних межах Підстепненської сільської ради за межами населеного пункту, розроблений ДП "Херсонський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою".

Підпунктом 2.2 пункту 2 цього розпорядження на позивача покладено обов'язок в двохмісячний строк відшкодувати втрати сільськогосподарських угідь внаслідок їх вилучення для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським виробництвом, у розмірі 137 875,00 грн.

З матеріалів справи видно, що розмір цих втрат визначений згідно із Розрахунком, погодженим 15.05.2014р.

Розпорядженням Цюрупинської РДА від 16.01.2015р. №7 внесено зміни до пп.2.2 п.2 розпорядження від 01.08.2014р. №336 в частині визначення розміру втрат сільськогосподарських угідь для цілей, не пов'язаних із веденням сільського господарства, а саме замість 137 875,00 грн. відшкодуванню позивачем підлягає 130 715,00 грн.

Такий розмір визначений на підставі Розрахунку, погодженого 25.12.2014р., який визнаний судом у даній справі правомірним.

Враховуючи наведені вище правові норми у взаємозв'язку з установленими обставинами спору, суд вважає правомірним визначення обов'язку позивача відшкодувати втрати сільськогосподарських угідь для цілей, не пов'язаних із веденням сільського господарства, у розмірі, встановленому відповідачем-1 у Розрахунку втрат сільськогосподарського виробництва, спричинених вилученням сільськогосподарських угідь для використання їх у цілях, не пов'язаних із веденням сільського господарства у розпорядженні від 01.08.2014р. №336 про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення землі, а також зменшення розміру відшкодування таких втрат згідно із розпорядженням від 16.01.2015р. №7 на підставі оскаржуваного Розрахунку, погодженого 25.12.2014р.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення, оскільки в ході судового розгляду не здобуто доказів протиправності оскаржених рішень та дій відповідачів.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 30 квітня 2015 р.

Суддя Пекний А.С.

кат. 6.2