Справа № 2А/1711/1126/11
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2012-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Демчина Т.Ю.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"13" березня 2012 р. Справа № 2А/1711/1126/11

Житомирський апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

ОСОБА_2,

розглянувши в порядку письмового провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області та ОСОБА_4 на постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від "12" травня 2011 р. справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Кузнецовського міського суду Рівненської області з адміністративним позовом до головного управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 12 травня 2011 року позов задоволено частково.

Зобовязано управління Пенсійного Фонду України в м.Кузнецовську здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_4 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як потерпілому від наслідків Чорнобильської катастрофи 4 категорії - у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком, починаючи з 18 жовтня 2010 року.

У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач по справі - управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову повністю. В апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необєктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

З апеляційною скаргою також звернувся ОСОБА_4, в якій просить змінити постанову суду першої інстанції та задовольнити позов в повному обсязі. Вказує, що посилання суду першої інстанції на те, що в УПФ України в м. Кузнецовську відсутні відомості про те, що він набув статусу непрацюючого пенсіонера є безпідставним, оскільки він звернувся із заявою до відповідача 13.12.2010 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадови і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, є пенсіонером та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року віднесено до зони радіоекологічного контролю, а також є потерпілою від аварії на ЧАЄС 4-ї категорії, що підтверджується відповідним посвідченням.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств та відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Базовою величиною, з якої розраховується сума додаткової пенсії згідно зі ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідачу слід керуватися розміром прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору в частині того, яка сума підлягає стягненню з відповідача за визначений позивачкою період, застосуванню підлягають саме статті 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та від 03 січня 2002 року №1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету".

Тому позивач, відповідно до ст.51 Закону, має право на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду" на органи Пенсійного фонду України покладено обов'язок щодо виплати пенсій та доплат до пенсій, які передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, обов'язок проводити нарахування та виплату сум, передбачених ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відноситься до відання органів Пенсійного фонду України, а отже відповідач по справі є належним.

З довідки ЖЕД-2 № 747 від 12.04.11 р. вбачається, що ОСОБА_4 з 01.02.2010 р. і по даний час не працює, крім того, що він зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, яке віднесено до категорії зони посиленого радіоекологічного контролю відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (у редакції, чинній у період, що підлягає дослідженню), громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, зокрема, у зоні посиленого радіоекологічного контролю, провадиться доплата у розмірі однієї мінімальної заробітної плати. Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті.

З розпорядження УПФ м.Кузнецовська №118242 від 04.04.2011 року вбачається, що підвищення до пенсії ОСОБА_4 за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю відповідачем не виплачується. З даного розпорядження вбачається також, що в УПФ м.Кузнецовська відсутні відомості про те, що позивач набув статусу непрацюючого пенсіонера.

Відповідно до ч.4 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Частиною 5 цієї норми передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

З матеріалів справи не вбачається, що позивач звертався до відповідача з відповідною заявою про набуття ним статусу непрацюючого пенсіонера та призначення підвищення до пенсії.

Враховуючи, що відповідно до вищезазначеної норми Закону умовою призначення підвищення до пенсії або здійснення її перерахунку є заява особи, а позивач до відповідача з відповідною заявою не звертався та не повідомляв про набуття ним статусу непрацюючого пенсіонера, а тому колегія суддів дійшла висновку про безпідставність позовних вимог у цій частині.

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1,2,3,4, за умови стажу роботи для чоловіків не менш як 20 років, із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75% заробітку.

ОСОБА_4 отримує основну пенсію на підставі Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування ".

Відповідно до ст.10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

За таких обставин позивач обрав умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, встановлені Законом України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", а тому до призначеної їй основної пенсії не можуть застосовуватись норми ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині механізму підвищення пенсії. Отже, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильність висновків суду 1-ї інстанції щодо застосування норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційних скарг ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області та ОСОБА_4 відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області та ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від "12" травня 2011 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: ОСОБА_5

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_6 АДРЕСА_1, 34400

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області м-н.Будівельників, 2,м. Кузнецовськ,Рівненська область,34400