Справа № 2а-6302/10/1770
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2011-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"15" серпня 2011 р. Справа № 2а-6302/10/1770

номер рядка статистичного звіту 8.2.8

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "06" квітня 2011 р. у справі № 2а-6302/10/1770 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача про визнання його дій стосовно винесення податкового повідомлення-рішення № /0 від 30.11.2010 року протиправними та його скасування.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 06.04.2011 року позов задоволено частково і скасовано податкове повідомлення - рішення № /0 від 30.11.2010 року. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з апеляційною скаргою відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції по даній справі та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні вимог позивача. В апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_3 здійснювала підприємницьку діяльність за видами господарської діяльності: інші види оптової торгівлі, заготівля грибів та ягід. Згідно записів в книзі обліку доходів і витрат, протягом 2008 року підприємцем ОСОБА_3 придбано ягід чорниці у населення в кількості 26197,32 кг по ціні 1,00 грн. на суму 26197,32 грн. Податок з доходів фізичних осіб за три квартали 2008 року за заготовлені ягоди не утримувався та до бюджету не перераховувався. Вказує, що в ході перевірки було встановлено, що середня заготівельна ціна на ягоди становила 8,74 грн., а тому СПД ОСОБА_3 необхідно було утримати податок з доходів фізичних осіб з виплачених доходів населенню за здані ягоди чорниці в 2008 році по середній ціні 8,74 грн. за 1 кг. Підприємцем ОСОБА_3 в порушення пп.4.2.1, п.4.2 ст.4, п.7.1 ст.7, пп.8.1.1, пп.8.1.4 п.8.1 ст.8, пп.16.3.5 п.16.3 ст.16, п.17.1, п.17.2 ст.17, п.20.2 ст.20 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" не утриманий у джерела виплати та не перерахований до бюджету податок з доходів фізичних осіб за 2008 рік в сумі 32023,67 грн. Всього за результатами перевірки визначено податкове зобовязання в сумі 96071,01 грн., в тому числі 32023,67 грн. основного платежу та 64047,34 грн. штрафних санкцій.

Відповідно до клопотання поданого суду апеляційної інстанції відповідач просить слухати справу у відсутність представника.

Відповідно до заперечення поданого позивачем слідує, що він просить суд слухати справу у його відсутність. Вказує, що нарахування відповідачем податку з доходів фізичних осіб здійснювалося за непрямими методами за відсутності передбачених законом підстав.

Відповідно до вимог ст. 197 КАС України суд розглянув справу у відсутність сторін, за наявними у справі матеріалами та у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість винесеної судом першої інстанції постанови судова колегія прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 17.11.2010 року ОСОБА_2 міжрайонною державною податковою інспекцією (Рокитнівським відділенням) було проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового та іншого законодавства субєкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_3 за період з 01.07.2007 року по 30.06.2010 року.

За результатами перевірки складено акт № 528/17/НОМЕР_1 від 17.11.2010 року, в якому зазначено про порушення позивачем, зокрема, вимог:

- п.1.15 ст.1, п.2.1 ст.2, пп.3.1.1 п.3.1 ст.3, пп.4.2.1, п.4.2 ст.4, п.7.1 ст.7, пп.8.1.1, пп.8.1.4 п.8.1 ст.8, пп.16.3.5 п.16.3 ст.16, п.17.1, п.17.2 ст.17, п.20.2 ст.20 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" № 889-IV від 22.05.2003 року, із змінами та доповненнями, а саме: не утримано та не перераховано до бюджету податок з доходів за виплачені кошти за ягоди у 2008 році в сумі 32023,67 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.11.2010 року № /0, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем "податок з доходів фізичних осіб" усього 96071,01 грн., у тому числі за основним платежем 32023,67 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 64047,34 грн.

Висновки ОСОБА_2 МДПІ, про порушення позивачем пп.4.2.1 п.4.2 ст.4, п.3.1 ст. 3, пп.8.1.1, пп.8.1.4 ст. 8, пп.16.3.5 п.16.3 ст. 16, п.17.1, п.17.2 ст. 17, п.20.2 ст.20 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", у звязку з чим позивачем не утримано у джерела виплати та не перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб, базуються на аналізі операцій із закупівлі у населення дарів природи з виплатою на їх користь доходу. За даними перевірки, під час виплати фізичним особам грошових коштів, позивачем не повністю утримано з джерела виплати та не перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб за ставкою 15%, що спричинило несплату податку за 2008 рік в сумі 32023,67 грн.

Відповідно до п.п. 8.1.1 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003 року № 889 (в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин), податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.

В розумінні п. 1.15 ст. 1 Закону № 889 податковим агентом є юридична особа або фізична особа чи представництва нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

Однак, роблячи висновок про статус позивача як податкового агента, ОСОБА_2 МДПІ не навела жодного доказу про факт виплати фізичним особам (платникам податку) доходів в сумі 228964,58 грн. (26197,32 кг х 8,74 грн.).

Крім того, згідно з пунктом "б" пп.4.2.2. п.4.2. ст.4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" №2181-III від 21.12.2000 року, податковому органу надано право самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у тому випадку, якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

Таким чином, донарахування податковим органом податкових зобовязань допустиме лише у випадку підтвердження факту заниження субєктом господарювання суми зобовязань, який, в свою чергу, підтверджено документально.

Оскільки твердження про неутримання з джерела виплати та неперерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб за ставкою 15% ґрунтуються на тому, що позивач в такого роду операціях, відповідно до п.1.15 ст.1 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" № 889-IV від 22.05.2003 року, мав статус податкового агента, то податковий орган мав право зробити висновки про заниження позивачем своїх податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб лише маючи в своєму розпорядженні документи, які б підтверджували факт настання такої події, як виплата фізичним особам доходу за закуплені у них дари природи. Однак, на момент перевірки доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачем у 2008 році закуплено у населення ягоди чорниці на суму 228964,58 грн. і відповідно не утримано податок від цієї суми у розмірі 32023,67 грн., відповідач в своєму розпорядженні не мав.

Суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що посилання відповідача на проведені рейдові перевірки-обстеження як на підставу визначення ціни закупівлі СПД ОСОБА_3 чорниць у фізичних осіб не є належними і допустимими доказами в розумінні ст.70 КАС України, оскільки не містять інформацію щодо предмету доказування. В силу вимог ч.4 ст.70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Пунктом 2.3. Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України №327 від 10.08.2005 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за №925/11205, на податковий орган покладено обовязок за кожним відображеним в акті фактом порушення податкового законодавства, висвітлювати показники, які відображаються суб'єктом господарювання у податковій та іншій звітності, та фактичні показники, виявлені у ході перевірки на підставі первинних документів податкового та бухгалтерського обліку суб'єкта господарювання. Вказана норма зобов'язує податковий орган зазначити в акті перевірки первинний документ, на підставі якого вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, та інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення.

Однак відповідач визначив податкове зобовязання для позивача не на підставі первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, а фактично шляхом застосування непрямого методу визначення суми податкового зобов'язання.

Порядок та підстави визначення суми податкового зобов'язання за непрямими методами встановлено п.4.3 ст.4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181-III від 21.12.2000 року, в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. При цьому, пп.4.3.5 вказаної статті передбачає, що передумовою для застосування непрямих методів є рішення про застосування непрямих методів, яке приймається податковим органом за місцезнаходженням платника податків за наявності підстав, визначених у підпункті 4.3.1 цього пункту. Разом з тим, судом встановлено, що рішення про застосування непрямих методів для визначення суми податкового зобов'язання позивача з податку на доходи фізичних осіб не приймалося, як і не застосовувалась Методика визначення сум податкових зобов'язань за непрямими методами, затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 697 від 27.05.2002 року, тому податкове повідомлення-рішення ОСОБА_2 МДПІ № /0 від 30.11.2010 року, яким визначено податкове зобовязання для позивача по податку з доходів фізичних осіб в сумі 96071,01 грн., винесено фактично із застосуванням непрямих методів, з порушенням п.4.3, пп.4.2.2 п.4.2. ст. 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181-III від 21.12.2000 року, п. 1.7, п. 2.3.4 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України № 327 від 10.08.2005 року і на підставі цього підлягає до скасування.

Позовна вимога в частині визнання протиправними дій Рокитнівського відділення ОСОБА_2 МДПІ по винесенню податкового повідомлення-рішення від 30.11.2010 року № /0 не оскаржується сторонами, тому підстав для розгляду справи в цій частині судова колегія не вбачає.

Приписами ст.198 КАС України визначено повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанову суду першої інстанції слід залишити без змін як таку, що винесена з дотриманням вимог чинного законодавства України. Доводи апеляційної скарги є безпідставними та відповідно не спростовують висновків, покладених в основу оскарженої постанови, тому за наведених умов, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: І.Ф.Бондарчук

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,34200

3- відповідачу ОСОБА_2 міжрайонна державна податкова інспекція Рівненської області вул.Львівська, 1а,смт.Рокитне,Рівненська область,34200