Справа № 2а-10112/10/0670
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2011-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"12" квітня 2011 р. Справа № 2а-10112/10/0670

номер рядка статистичного звіту 8.1

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Євпак В.В.

ОСОБА_1,

при секретарі Щепанській Т.П. ,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "31" січня 2011 р. у справі № 2а-10112/10/0670 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 до ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ,

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2010 року фізична особа - підприємець ОСОБА_5 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування податкового повідомлення-рішення ОСОБА_4 ОДПІ № /0 від 02.12.2010 року, яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 173349,33 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 79954,82 грн.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 31.01.2011 року позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ОСОБА_4 ОДПІ №/0 від 02.12.2010 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_4 ОДПІ звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у скарзі.

Вказує, що позивачем в порушення вимог пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" занижено податок на додану вартість на суму 173349,33 грн., а саме при опрацюванні розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів було встановлено. що позивачем до загальної суми податкового кредиту віднесені операції по придбанню товарів (робіт, послуг) у ТОВ "Компанія "Рейтінг" на загальну суму ПДВ 173349,33 грн. Водночас у ТОВ "Компанія "Рейтінг" не відображено податкових зобов'язань по взаємовідносинам з позивачем за липень-серпень 2010 року 2010 року, податкова декларація не подана, а отже покупець не мав правових підстав включення сум ПДВ по даній операції до податкового кредиту.

Відповідач в судовому засіданні 05.04.2011 року доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі.

Представники позивача в судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційної скарги, вважають судове рішення законним та обгрунтованим, а тому просять залишити його без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши правильність застосування місцевим судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з такого.

24.11.2010 року працівниками ОСОБА_4 ОДПІ проведено позапланову виїзну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 щодо правових відносин з платником податків ТОВ "Компанія"Рейтінг" за липень і серпень 2010 р., за наслідками якої складено акт №320/819/17-02/НОМЕР_1 від 24.11.2010 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету у розмірі 173349,33 грн., в тому числі: за липень 2010 року в розмірі 106150,83 грн., за серпень 2010 року в розмірі 67198,50 грн.

На підставі вказаного акту ОСОБА_4 об'єднаною державною податковою інспекцією винесено податкове повідомлення-рішення №/0 від 02.12.2010 року, яким фізичній особі - підприємцю ОСОБА_5 визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 173349,33 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 79954,82 грн., а всього 253304,15 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі укладеного договору купівлі-продажу №05/07/10 від 05 липня 2010 року фізична особа - підприємець ОСОБА_5 отримав від ТОВ "Компанія "Рейтінг" товарно-матеріальні цінності на загальну суму 1040096,00 грн., в т.ч. ПДВ 173349,33 грн. Факт передачі товару підтверджений відповідними видатковими накладними.

Постачальником, ТОВ "Компанія "Рейтінг", при реалізації товарів, виписані податкові накладні на загальну суму 1040096,00 грн., в т.ч. ПДВ 173349,33 грн.

В подальшому придбаний товар було реалізовано іншим суб'єктам господарювання, що підтверджується податковими накладними.

Закон України "Про податок на додану вартість" визначає платників податку на додану вартість, об'єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету.

Пунктом 7.7 статті 7 цього Закону передбачений порядок визначення суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету та строки розрахунків з бюджетом.

Зокрема, суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-якою поставкою товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду.

Сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду є податковим кредитом.

Згідно підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 цього Закону, не дозволяється включати до податкового кредиту будь-які витрати по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

За змістом підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 вказаного Закону, датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пп.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону, платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками: порядковий номер податкової накладної; дату виписування податкової накладної; повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах отримувача; ціну поставки без врахування податку; ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Проаналізувавши наведені норми чинного законодавства колегія суддів дійшла висновку, що в даному випадку єдиними та достатніми підставами для формування податкового кредиту і визначення суми бюджетного відшкодування є наявність податкових накладних, що засвідчує факт сплати отримувачем товару (робіт, послуг) їх вартості з урахуванням податку на додану вартість.

На думку колегії суддів, посилання відповідача в акті перевірки на те, що податкові накладні підприємством ТОВ "Компанія "Рейтінг" на реалізацію продукції фізичній особі - підприємцю ОСОБА_5 не виписувались, а відповідно, покупець не має правових підстав визначених пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", для включення сум ПДВ по даним операціям до податкового кредиту, є безпідставними, оскільки постачальник ТОВ "Компанія "Рейтінг" зареєстроване в якості платника податку на додану вартість, що передбачає право, а також зобов'язання платника, у випадках встановлених законодавством видавати податкові накладні на загальних підставах. Факту визнання недійсним або анулювання свідоцтва зазначеного контрагента судом не встановлено.

У відповідності до вимог пп.7.2.4 п.7.2 ст.7 Закону, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Взаємовідносини фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 з ТОВ "Компанія "Рейтінг" підтверджуються договором купівлі-продажу №05/07/10 від 05 липня 2010 року, податковими та видатковими накладними, що знаходяться в матеріалах справи.

Вказані податкові накладні відповідають вимогам пункту 7.2 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", оскільки містять необхідні реквізити, а тому вказані у них суми правомірно внесені позивачем до податкового кредиту.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обгрунтованність постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4 ОДПІ - відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 31 січня 2011 року у справі №2а-10112/10/0670 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: В.В. Євпак

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_6 підприємець ОСОБА_5 вул.Воровського,49, м. Коростень, Коростенський район, Житомирська область,11500

3- відповідачу ОСОБА_4 об'єднана державна податкова інспекція вул. Коротуна,3, м.Коростень, Коростенський район, Житомирська область,11500