Справа № 826/78/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 квітня 2015 року № 826/78/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Огурцова О.П., судді Добрівська Н.А., Клочкова Н.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаДержавного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Хафусова Владислава В'ячеславовича Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс"
провизнання протиправним та скасування рішення №15032513 від 08.08.2014, зобов'язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної реєстраційної служби України, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс", про визнання протиправним та скасування рішення № 17909998 від 11.12.2014.

У судовому засіданні 05.02.2015 було замінено неналежного відповідача Державну реєстраційну службу України на належного - державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Хафусова Владислава В'ячеславовича.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем при прийняті оскаржуваного рішення не було взято до уваги той факт, що на момент укладання іпотечного договору, а саме, станом на 22.01.2008, діяла інша редакція статті 37 Закону України "Про іпотеку", якою було передбачено, що правовою підставою для реєстрації права влаcності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, є виключно договір про задоволення вимог іпотекодержателя. Також позивач посилався на те, що повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки від 16.07.2014 ним отримано не було, а направлений позивачу рекомендований лист не дає змоги перевірити зміст відправленої кореспонденції, а відтак не може бути розцінений як беззаперечний доказ отримання повідомлення від 16.07.2014.

Представник позивача у судовому засіданні 23.03.2015 підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі

Відповідач проти позовних вимог заперечив, через канцелярію суду надійшли письмові заперечення на адміністративний позов в яких він просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та розглядати справу без його участі. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що оскільки разом з заявою про проведення державної реєстрації прав власності форма власності: приватна на квартиру, що розташована в АДРЕСА_1 ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" були подані всі необхідні документи, то були відсутні правові підстави для відмови у державній реєстрації. Також відповідач зазначив про те, що новою редакцією статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» не було змінено встановлений раніше цими статтями порядок позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки та підстави переходу права власності на нього до іпотекодержателя, а лише було їх уточнено.

У судове засідання 23.03.2015 представник відповідач не прибув

Третя особа проти позовних вимог заперечила, через канцелярію суду надійшли письмові заперечення на адміністративний позов в яких вона просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та розглядати справу за її відсутності. Свої заперечення на адміністративний позов третя особа обґрунтовує тим, що частина перша статті 36 Закону України "Про іпотеку" у редакції, що діяла на час укладання позивачем іпотечного договору, передбачала право сторін іпотечного договору на позасудове вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору, що містить відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, або окремого договору про задоволення йог вимог, а статтею 37 зазначеного Закону, в цій же редакції, передбачено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, до якого відповідно до частини другої статті 36 Закону України "Про іпотеку" прирівнюється відповідне застереження в іпотечному договорі, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

У судовому засіданні представник третьої особи заперечив проти позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Підчас судового розгляду справи, суд,

В С Т А Н О В И В:

22.01.2008 між ЗАТ «Сведбанк Інвест» правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 1089-Ф відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 122 291,00 доларів США, а останній зобов'язався у свою чергу в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом, комісію та інші платежі у сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту та іпотечний договір №1089-Ф/1П-1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М., відповідно до якого в іпотеку була передана квартира НОМЕР_1, що знаходиться у АДРЕСА_1, загальної площею 95,54 кв.м., житловою площею 48,91 кв.м., і складається з 2 (двох) житлових кімнат.

Підпунктом 4.2.1 пункту 4.2 договору іпотеки №1089-Ф/1П-1 від 22.01.2008 встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за вибором іпотекодержателя одним із наступних способів, зокрема, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку".

28.11.2012 ЗАТ «Сведбанк Інвест» відступив Товариству з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс", відповідно до договору факторингу № 15 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги до ОСОБА_1 за зобов'язаннями по кредитному договору №1089-Ф від 22.01.2008 та іпотечному договору №1089-Ф/1П-1 від 22.01.2008.

20.11.2013 та 16.07.2014 Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" на ім'я ОСОБА_1 складено повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки.

05.12.2014 Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" подано до Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, реєстраційний номер НОМЕР_2, для проведення державної реєстрації права власності форма власності: приватна на квартиру, що розташований АДРЕСА_1 до якої додано наступні документи: свідоцтво про право власності, нот. копія, серія та номер: НОМЕР_3, виданий 27.11.2014, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А.; повідомлення, серія та номер: б/н , виданий 05.12.2013, видавник: Пошта: повідомлення копія, серія та номер: 4-938,512053, виданий 16.07.2014, видавник: TOB "ВЕКТОР ПЛЮС"; лист, серія та номер: 4,1907-51253, виданий 07.11.2014, видавник: TOB "ВЕКТОР ПЛЮС"; витяг з ЄДРЮО, серія та номер: б/н, виданий 07.11.2014, видавник: Реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві; витяг з ЄДРЮО, серія та номер: б/н, виданий 07.11.2014, видавник: Реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві; довідка, серія та номер: 1089-Ф, виданий 07.11.2014, видавник: TOB "ВЕКТОР ПЛЮС" попередній договір договір купівлі-продажу, серія та номер: 498, виданий 22.01.2008, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванова С.М. іпотечний договір, серія та номер: 495, виданий 22.01.2008, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванова С.М.; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 05.12.2014, видавник: TOB "КИЇВСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ"; іпотечний договір нот. копія, серія та номер: 6469, виданий 11.11.2014, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А.; кредитний договір, серія та номер: 1089-Ф, виданий 22.01.2008, видавник: сторони договору; додатковий договір, серія та номер: 1, виданий 30.12.2008, видавник: сторони договору; додатковий договір, серія та номер: 2, виданий 26.05.2009, видавник: сторони договору; копія паспорта громадянина України та коду ІДН, серія та номер: СО4Ю113, виданий 15.06.2000, видавник: Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві; довіреність, серія та номер: 47-ППД, виданий 07.11.2014, видавник: TOB "Вектор ПЛЮС"; наказ копія, серія та номер: 22, виданий 03.03.2014, видавник: TOB "ВЕКТОР ПЛЮС"; протокол копія, серія та номер: 02/03, виданий 02.03.2014, видавник: сторони; договору договір відступлення прав нот . копія, серія та номер: 5285, виданий 23.10.2014, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А.; повідомлення копія, серія та номер: 0027221, виданий 14.12.2013, видавник: ПАТ "Свед банк"; статут нот. копія, серія та номер: 6359, виданий 07.11.2014, видавник: Приватний нотаріус "Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А.; договір факторингу нот. копія, серія та номер: 5184, виданий 26.10.2014, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А.; статут нот. копія, серія та номер: 5487, виданий 26.10.2014, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А.

11.12.2014 державний реєстратор прав на нерухоме майно Хафусова Владислава Вячеславівна, Державна реєстраційна служба України за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 05.12.2014 15:53:34 реєстраційний номер НОМЕР_2 прийнято рішення № 17909998 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого вирішено провести державну реєстрацію права власності форма власності: приватна на квартиру, що розташована: АДРЕСА_1, за суб'єктом: Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс", податковий номер 38004195.

ОСОБА_1 не погоджуючись з рішенням № 17909998 від 11.12.2014 та вважаючи його таким, що підлягає скасуванню звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною першою статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Підпунктом 1 пункту 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 встановлено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат.

Згідно з абзацом 3 частини першої статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 12 зазначеного Закону у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Частиною першою статті 33 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 36 зазначеного Закону (в редакції чинній станом на 22.01.2008, дату укладання кредитного договору №1089-Ф) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 35 Закону України "Про іпотеку" (в редакції чинній станом на 22.01.2008, дату укладання кредитного договору №1089-Ф) у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

В чинній реєстрації зазначеного Закону останнє речення частини першої статті 35 викладено в наступній редакції: "Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.".

Частиною першою статті 37 Закону України "Про іпотеку" (в редакції чинній станом на 22.01.2008, дату укладання кредитного договору №1089-Ф) встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" (в чинній редакції) іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Законом України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» було внесено зміни до Закону України «Про іпотеку», згідно яких у статті 36 друге речення частини першої викладено в такій редакції: «Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки»; частину третю статті 36 викладено в наступній редакції: «Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати»; частину першу статті 37 викладено в наступній редакції: «Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання».

Отже, новою редакцією статтей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» не було змінено встановлений раніше цими статтями порядок позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки та підстави переходу права власності на нього до іпотекодержателя, а лише було їх уточнено.

Аналіз наведених норм, як і Закон України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», в цілому, не дає підстав вважати, що законодавець із прийняттям названого закону обмежив коло іпотечних договорів із застереженням про задоволення вимог кредитора, на підставі яких за іпотекодержателем може бути зареєстровано право власності на предмет іпотеки, лише тими договорами, які укладені після набрання чинності цим Законом, а отже, положення Законів України «Про іпотеку» та «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» слід застосовувати також до договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, укладених до набрання чинності Законом України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва».

Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України № К/9991/79381/12 від 05.06.2014 та постанові Верховного Суду України від 10.10.2011 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Печерські зорі" до Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на нерухоме майно про скасування рішення про державну реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права вланості.

Факт наявності заборгованості за кредитний договір № 1089-Ф від 22.01.2008 укладеним з ЗАТ «Сведбанк Інвест» з метою забезпечення виконання зобов'язань за яким було укладено іпотечний договір №1089-Ф/1П-1 від 22.01.2008, відповідно до якого в іпотеку була передана квартира НОМЕР_1, що знаходиться у АДРЕСА_1, загальної площею 95,54 кв.м., житловою площею 48,91 кв.м., і складається з 2 (двох) житлових кімнат позивачем не заперечується.

Підпунктом 4.2.1 пункту 4.2 договору іпотеки №1089-Ф/1П-1 від 22.01.2008 встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за вибром іпотекодержателя одним із наступних способів, зокрема, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку".

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" на ім'я позивача було направлено повідомлення № 1425 від 20.11.2013 про намір звернути стягнення на предмет іпотеки, яке відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримано позивачем особисто 04.01.2014. Також Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" на ім'я позивача було направлено повідомлення № 4-938-512053 від 16.07.2014 про намір звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з пунктами 1 та 2 частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Частинами першою та другою статті 15 зазначеного Закону встановлено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктами 38 та 40 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 для проведення державної реєстрації речових прав заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає копію документа, що посвідчує його особу (крім документа, що посвідчує посадову особу органу державної влади або органу місцевого самоврядування). У разі подання заяви уповноваженою особою, яка діє від імені фізичної особи, крім документа, що зазначений в абзаці першому цього пункту, подаються копія документа, що посвідчує заінтересовану особу, та копія реєстраційного номера облікової картки платника податку такої особи, крім випадків, коли фізична особа через свої релігійні або інші переконання відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку, офіційно повідомила про це відповідним органам державної влади та має відмітку в паспорті громадянина України. Для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці або податковій заставі, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає документ, що підтверджує факт надання іпотекодержателем або контролюючим органом згоди на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна.

Згідно з частинами п'ятою та сьомою статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав (надання відмови в ній) проводиться у строк, що не перевищує п'яти робочих днів (крім випадків, установлених частиною сьомою цієї статті) з дня надходження до органу державної реєстрації прав заяви про таку реєстрацію і передбачених цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до нього, документів, необхідних для її проведення. Розгляд заяви про державну реєстрацію обтяжень і прийняття рішення про таку реєстрацію, відмову у державній реєстрації обтяжень або її зупинення проводиться в день надходження заяви та документів, необхідних для державної реєстрації обтяжень.

Відповідно до картки прийому заяви № 17764333 від 02.12.202014 та наявних в матеріалах справи копій документів, які було подано Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" відповідачу разом з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, реєстраційний номер НОМЕР_2, для проведення державної реєстрації права власності форма власності: приватна на квартиру, що розташований АДРЕСА_1, Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" було подано державному реєстратору вичерпний переліку документів необхідіних для проведення державної реєстрації права власності.

Позивачем крім посилань на те, що станом на момент укладання кредитного договору № 1089-Ф від 22.01.2008 та іпотечного договору № 1089-Ф/ІП-1 від 22.01.2008 діяла інша редакція статті 37 Закону України "Про іпотеку", якою було передбачено, що правовою підставою для реєстрації права влаcності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, є виключно договір про задоволення вимог іпотекодержателя та факт того, що ним не було отримано повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки, інших доказів та обгрунтувань на підтвердження наявності підстав для скасування рішення № 17909998 від 11.12.2014 суду надано не було та судом з наявних в матерілах справи документів не встановлено.

З урахуванням наведеного, керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя О.П. Огурцов

Судді Н.А. Добрівська

Н.В. Клочкова