Справа № 2-а-4362/10
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2011-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"28" березня 2011 р. Справа № 2-а-4362/10

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області на постанову Лугинського районного суду Житомирської області від "31" грудня 2010 р. у справі № 2-а-4362/10 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Лугинського районного суду від 31.12.2010 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області ( далі - УПФ ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_2 у повному розмірі коштів, передбачених ч.2 ст.39, ч.2 ст.51 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII (далі - Закон №796-ХІІ) за період з 01.10.2010 року по 31.12.2010 року. Зобов'язано УПФ провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 доплати до пенсії, передбаченої ч.2 ст.39 Закону №796-ХІІ, у розмірі двох мінімальних заробітніх плат щомісяця, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, встановленого ЗУ "Про державний бюджет України на 2010 рік", з урахуванням фактично виплачених коштів за період з 01.10.2010 року по 31.12.2010 року. Зобов'язано УПФ провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, передбаченої ч.2 ст.51 Закону №796-ХІІ, у розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком, визначеної за ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, з урахуванням фактично виплачених коштів за період з 01.10.2010 року по 31.12.2010 року.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та закрити провадження у справі щодо нього.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Позивач звернувся до суду із позовом у грудні 2010 року, як потерпілий від наслідків Чорнобильської катастрофи 3 категорії, що проживає у зоні гарантованого добровільного відселення. Згідно довідки №8612/02 від 15.12.2010 року він отримує підвищення до пенсії та додаткову пенсію, передбачені ст.ст.39, 51 Закону №796-ХІІ, але у розмірах, встановлених постановами КМУ.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати.

Згідно із ст. 51 Закону №796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 3, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Водночас суми, з яких здійснювався розрахунок виплат позивачу, передбачених Законом № 796-XII, визначалися згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». Зазначеними постановами, всупереч вимогам Закону № 796-ХІ, який встановлює розмір щорічної допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати або пенсії, визначених Законом на час здійснення виплати, установлено конкретні розміри доплат у твердій грошовій сумі та до прожиткового мінімуму.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру такої доплати до пенсії та додаткової пенсії застосуванню підлягають саме статті 39, 51 Закону №796-ХІІ, а не постанови КМУ від 26.07.1996 р. за №836 та №530 від 28.05.2008 року, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Постанову ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Лугинського районного суду Житомирської області від "31" грудня 2010 р. без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.С. Котік

ОСОБА_1