Справа № 2а/0614/1021/11
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2011-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Справа № 2а/0614/1021/11
Головуючий у 1-й інстанції: Збицька К.Д.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"08" листопада 2011 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

ОСОБА_2,

розглянувши в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області та ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради на постанову Малинського районного суду Житомирської області від "28" березня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області та ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2011 року ОСОБА_4 звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з адміністративним позовом до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області та ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Малинського районного суду Житомирської області від 28 березня 2011 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області щодо виплати ОСОБА_4 доплати до пенсії за період з 02 вересня 2010 року по 31 січня 2011 року, у розмірах менших, ніж визначено ст.ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_4 доплату до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткову пенсію відповідно до ст.51 цього Закону в розмірі 15% мінімальної пенсії за віком, яка розраховується залежно від розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 02 вересня 2010 року по 31 січня 2011 року та державної соціальної допомоги як "дитині війни" відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 02 вересня 2010 року по 31 січня 2011 року з урахуванням проведених виплат.

Визнано неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради щодо виплати ОСОБА_4 щорічної грошової допомоги на оздоровлення та допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства за період з 02 вересня 2010 року по 31 січня 2011 року у меншому розмірі, ніж передбачено ст.ст.37, 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобовязано управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_4 щомісячної грошової допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, відповідно до ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 30 процентів від мінімальної заробітної плати за період з 02 вересня 2010 року по 31 січня 2011 року та щорічної грошової допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону в розмірі пяти мінімальних заробітних плат за 2010 рік з урахуванням проведених виплат.

Не погоджуючись прийнятим рішенням, відповідачі звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову. В апеляційних скаргах відповідач посилається на незаконність, необєктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 має статус дитини війни.

Таким чином ОСОБА_4 є особою, що належить до соціальної категорії громадян "діти війни" в розумінні статті 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а відтак, на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені зазначеним вище Законом України.

ОСОБА_4 є непрацюючим пенсіонером та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду Малинського району, віднесена до 2 категорії осіб, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи та проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Позивач отримує виплати згідно зі ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ст.ст. 39, 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, але у меншому розмірі, ніж визначено Законами.

Відповідно до ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

За змістом ст. 51 зазначеного закону передбачено, що особам, віднесеним до 2 категорії, додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю, призначається у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

У відповідності до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру виплат застосуванню підлягає саме ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, ст.ст.39,51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за №836 та №530 від 28.05.2008 року, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду" на органи Пенсійного фонду України покладено обов'язок щодо виплати пенсій та доплат до пенсій, які передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, обов'язок проводити нарахування та виплату сум, передбачених ст.ст.39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відноситься до відання органів Пенсійного фонду України, а отже відповідач по справі є належним.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач порушував права позивачки і, що її вимоги підлягають до задоволення.

Однак, визнавши неправомірними дії відповідача щодо неналежного нарахування і виплати додаткової пенсії, а також зобов'язавши останнього провести перерахунок та виплату ОСОБА_4 додаткової пенсії відповідно до ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі 15% мінімальної пенсії за віком, яка розраховується залежно від розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, суд першої інстанції не врахував, що потерпілим від аварії на ЧАЄС 2-ї категорії відповідно до норм вказаного Закону встановлюється особам, віднесеним до категорії 4, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

При цьому, визначаючи базову величину, з якої розраховується сума допомоги згідно зі ст.37 Закону, відповідачу слід керуватися розміром мінімальної заробітної плати, а не сумою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року №836.

Виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору в частині того, яка сума підлягає стягненню з відповідача за визначений позивачкою період, застосуванню підлягають саме ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Тому позивач, відповідно до ст.37 Закону має отримувати допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у розмірі 30% від розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до положень п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року №936 "Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", на яку посилається відповідач в своїй апеляційній скарзі, виплата компенсацій та допомоги певних видів, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад (далі - уповноважений орган) за місцем реєстрації громадян.

У відповідності до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом,

Частиною 4 ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щорічна допомога на оздоровлення виплачується інвалідам ІІ групи у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Відповідач, нараховуючи позивачу допомогу у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та №562 від 12.07.2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати, діяв протиправно.

Згідно із ст.71 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, як: постраждали Чорнобильської катастрофи", дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів пре знесення змін до цього закону.

Частиною 4 ст.9 КАС України визначено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції неправомірно застосував положення ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до спірних правовідносин, а тому постанова суду першої інстанції в названій вище частині підлягає скасуванню, з прийняттям нової про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату ОСОБА_4 додаткової пенсії відповідно до ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка розраховується залежно від розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області та ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Малинського районного суду Житомирської області від 28 березня 2011 року в частині визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі провести перерахунок та виплату ОСОБА_4 додаткової пенсії відповідно до ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі 15% мінімальної пенсії за віком, яка розраховується залежно від розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 02.09.2010 року по 31.01.2011 року скасувати, зобов'язавши ОСОБА_3 пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_4 додаткової пенсії відповідно до ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка розраховується залежно від розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період 02.09.2010 року по 31.01.2011 року з урахуванням проведених виплат.

В решті постанову Малинського районного суду Житомирської області залишити - без змін.

постанову Малинського районного суду Житомирської області "28" березня 2011 р.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 вул.Дорошок, 37/2,м.Малин,Житомирська область,11601

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області площа Соборна, 12а,Малин,Житомирська область,11600 ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради вул.Тараскіна,5,м.Малин,Житомирська область,11602