Справа № 826/10644/13-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 року м. Київ К/800/8333/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дельфа Україна" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2013р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2014р. у справі № 826/10644/13-а за позовом ТОВ "Дельфа Україна" до Київської міжрегіональної митниці про скасування рішення про коригування митної вартості, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дельфа Україна» звернулось з позовом до Київської регіональної митниці (правонаступником якої є Київська міжрегіональна митниця) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості від 16 травня 2013 року № 100270000/2013/300565/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску та пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16 травня 2013 року №100270000/2013/00926.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність дій митниці щодо самостійного визначення митної вартості та необґрунтованим витребуванням у позивача додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2013р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2014р., в задоволенні позову відмовлено.

На постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2013р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2014р. надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Дельфа Україна", в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та направлення справи на новий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, 04 січня 2013 року між позивачем та Білорусько-Германським спільним підприємством «Дельфа Буг» укладено контракт №03/13, відповідно до умов якого Білорусько-Германське спільне підприємство «Дельфа-Буг» зобов'язується протягом 2013 року виготовляти та постачати ТОВ «Дельфа Україна» товари на умовах поставки СРТ Київ за узгодженими цінами, кількістю, асортиментом, згідно з доповненнями, які є невід'ємними частинами контракту, а позивач зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах цього контракту. Відповідно до Доповнення від 07.05.2013р. №11 сторони узгодили ціну, кількість та асортимент партії товару на загальну суму 13 371,24 Євро.

На підставі вказаного контракту до Київської регіональної митниці декларантом позивача було подано електронну митну декларацію від 15.05.2013р. № 100270000/2013/162225 та товаросупровідні документи з метою здійснення митного контролю. Відповідно до графи 44 митної декларації для підтвердження заявлених відомостей було подано наступні документи: контракт від 04.01.2013р. № 03/13; доповнення до контракту від 07.05.2013р. №11; рахунок-фактура (інвойс) від 07.05.2013р. № 524; сертифікат про походження товару форми СТ-1 від 07.05.2013р. BYUA; картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 26.10.2012р. № 100/2012/0002323; міжнародна автомобільна накладна CMR від 07.05.2013р. № 070501; договір на митно-брокерське обслуговування від 08.06.2011р. № 817/Т; довідка Печерської ДПІ № 412/2 від 17.04.2013р. про проведення декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами (про відсутність за межами України валютних цінностей та майна); інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного та радіологічного контролю товару; копія митної декларації Республіки Білорусь від 13.05.2013р. № 09159/130513/0022996.

Митна вартість товару визначена позивачем, виходячи з ціни контракту, тобто за основним методом.

Як встановлено судом першої інстанції, компанія ТОВ «Дельфа Україна» входить до складу групи компаній «Delfa», з метою перевірки впливу відносин пов'язаності сторін на ціну товару, посадовою особою відповідача було направлено декларанту позивача електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів, а саме: виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів; висновки про вартісні та якісні характеристики товару, виготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію) товарів.

Проте, декларант перелічених документів на вимогу митного органу не надав, пославшись на відсутність можливості їх надання про що здійснив запис на декларації митної вартості.

16 травня 2013 року митним постом «Столичний» Київської регіональної митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 100270000/2013/300565/2, за яким скориговано за шостим (резервним) методом митну вартість товару № 1 «карнизи віконні круглопалочні металеві з елементами кріпленні та декоративними елементами з деревини та пластику» з 2,29 євро/кг до 5,09 євро/кг. (або з 3,34 євро/шт. до 7,41 євро/шт.).

Внаслідок коригування митної вартості митним органом прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.05.2013р. № 100270000/2013/00926.

ТОВ "Дельфа Україна" не погодившись з вказаним рішенням і звернулось до суду.

Отже, предметом даного спору є правомірність визначення митної вартості товару.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України від 13.03.2012р. (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного Кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Як вірно встановлено судами графа 33 «Обставини прийняття рішення та джерела, що використовувались митним органом для коригування митної вартості» свідчить, що коригування здійснено у зв'язку з тим, що надані документи містять неповні відомості (у наданих документах містяться розбіжності).

В свою чергу, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорт, застосовуються у разі, якщо покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частинами 12-15 статті 58 МК України передбачено, що той факт, що продавець і покупець пов'язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Згідно з ч.16 ст. 58 МК України для цілей цього Кодексу особи вважаються пов'язаними між собою у випадках, зазначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Згідно з частиною 17 статті 58 Митного кодексу України особи, одна з яких є одноосібним агентом, одноосібним дистриб'ютором чи одноосібним концесіонером іншої, як би це не називалося, вважаються пов'язаними для цілей цього Кодексу, якщо вони підпадають хоча б під один із критеріїв, визначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Відповідно до пункту 4 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року для цілей цієї Угоди особи вважаються пов'язаними між собою, тільки якщо: а) вони є службовцями або директорами підприємств один в одного; b) вони юридично визнані партнерами по бізнесу; c) вони є роботодавцем і працівником; d) будь-яка особа безпосередньо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них; e) один з них безпосередньо або опосередковано контролює іншого; f) обидва безпосередньо або опосередковано контролюються третьою особою; g) разом вони безпосередньо або опосередковано контролюють третю особу; h) вони є членами однієї й тієї самої сім'ї.

З аналізу вищезазначених законодавчих положень колегія суддів погоджується з висновками судів стосовно того, що підставою, яка унеможливлює визнання митної вартості товарів за ціною договору (контракту) є пов'язаність покупця та продавця, яка вплинула на ціну товару.

Судами вірно зазначено, що протокол від 13.03.2012р. № 4 свідчить, що загальних зборів учасників ТОВ «Дельфа-Україна», а також статут ТОВ «Дельфа-Україна» (в редакції від 13.03.2012) єдиним учасником та володільцем 100 % статутного капіталу ТОВ «Дельфа-Україна» є ТОВ «Дельфа-Буг» СП (Білорусь).

За таких обставин, пропозиція митного органу надати додаткові документи з метою перевірки чи мав місце вплив пов'язаності продавця та покупця на вартість оцінюваних товарів, суд вважає доречною та обґрунтованою.

Відповідно до ч. 18 ст. 58 МК України при продажу товарів між пов'язаними особами вартість операції береться за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів за першим методом, якщо декларант покаже, що така вартість є близькою до вартості однієї з нижчезазначених операцій, яка здійснювалася одночасно або майже одночасно з операцією з оцінюваними товарами: 1) вартості операції при продажу непов'язаним покупцям ідентичних або подібних (аналогічних) товарів для експорту в Україну; 2) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 62 цього Кодексу; 3) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 63 цього Кодексу.

З переліку витребуваних митницею документів позивачем було надано митниці тільки прайс-лист виробника ТОВ СП «Дельфа-Буг»; прайс-лист ТОВ «Дельфа Україна»; інформацію щодо ідентичних товарів, які реалізуються іншими підприємствами на території України (прайс-лист ТОВ «ОМИС» - роздруківка з офіційного сайту http://www.omic.com.ua; прайс-лист ПП «Кардинал» - роздруківка з офіційного сайту ://www.cardinal.ua).

Однак, прайс-лист ТОВ СП «Дельфа-Буг», який адресований ТОВ «Дельфа Україна», не спростовує сумнів митниці щодо впливу взаємовідносин продавця і покупця на ціну товару, оскільки, в даному випадку виробник є одночасно продавцем товару, а також одноосібним власником статутного капіталу покупця.

Таким чином, суд погоджується з тим, що на момент прийняття відповідачам оскаржуваного рішення та його перегляду декларантом не було доведено, що задекларована вартість є близькою до вартості операцій відповідно до вимог частини 18 ст. 58 Кодексу.

Крім того, в матеріалах справи наявний прайс-лист ТОВ «Дельфа-Буг» СП щодо вартості товарів на продаж . Вказані у прайс-листі ціни відповідають відпускним цінам на товар, вказаних у калькуляції ТОВ «Дельфа-Буг» СП. Товар поставлявся на умовах СРТ Київ згідно з Інкотермс 2000, що покладає на продавця обов'язок оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Таким чином, транспортні витрати на доставку товарів включаються продавцем до вартості товару.

Однак, надана ТОВ «Дельфа-Буг» СП калькуляція розрахунку ціни товарів не містить такої складової вартості, як витрати на перевезення (транспортні витрати).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем до суду було надано платіжне доручення в іноземній валюті від 23.07.2013р. № 19, відповідно до якого на користь подавця перераховано 35 455 євро. Як свідчить графа 70 «Призначення платежу» вказані кошти перераховано на підставі контракту від 04.01.2013р. № 03/13 та декларації від 17.05.2013р. № 162458, водночас посилання на рахунок-фактуру відсутнє. Проте, вартість товарів, оформлених за митною декларацією від 17.05.2013р. № /2013/162458, складає 65 024, 53 євро (а враховуючи коригування - 65 455, 35 євро). У зв'язку з цим, надане платіжне доручення не дозволяє ідентифікувати товар, за який було перераховано грошові кошти, та встановити ціну, яка була фактично сплачена за карнизи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що приймаючи спірні рішення про проведення митної оцінки і карток відмови в митному оформлені, Митниця діяла в межах повноважень та підставі вимог чинного законодавства.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дельфа Україна" відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2013р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: