Справа № П/811/717/15
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року Справа № П/811/717/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравчук О.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області

до відповідача - Державного вищого навчального закладу "Олександрійський політехнічний коледж"

про зобов'язання вчинити дії.

До Кіровоградського окружного адміністративного суду звернулася Державна фінансова інспекція в Кіровоградській області (далі - позивач) з адміністративним позовом до Державного вищого навчального закладу "Олександрійський політехнічний коледж" (далі - відповідач) про зобов'язання відповідача виконати лист-вимогу від 11 серпня 2014 року №02-14/1482 та усунути фінансові порушення на загальну суму 110493,60 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Державною фінансовою інспекцією в Кіровоградській області проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Державного вищого навчального закладу "Олександрійський політехнічний коледж" за період з 01 жовтня 2012 року по 01 березня 2014 року. В ході ревізії виявлено ряд порушень чинного законодавства. З метою усунення виявлених порушень Державною фінансовою інспекцією в Кіровоградській області 11 серпня 2014 року сформовано та направлено на адресу Державного вищого навчального закладу "Олександрійський політехнічний коледж" лист-вимогу №02-14/1482.

В зв'язку з невиконанням в добровільному порядку вказаного листа-вимоги, орган фінансової інспекції звернувся до суду із відповідним позовом.

Відповідач у своїх письмових запереченнях просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову (а.с.53-55).

На підставі ухвали від 26 березня 2015 року суд розглядає справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши у письмовому провадженні подані представниками позивача і відповідача документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

З 31 березня 2014 року по 27 червня 2014 року посадовими особами Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Державного вищого навчального закладу "Олександрійський політехнічний коледж", результати якої викладено в Акті від 07 липня 2014 року №02-09/25 (а.с.20-31).

На підставі вказаного акту Державною фінансовою інспекцією в Кіровоградській області було направлено на адресу Державного вищого навчального закладу "Олександрійський політехнічний коледж" лист-вимогу від 11 серпня 2014 року №02-14/1482 (а.с.10-11).

Вказаним листом позивач вимагає від відповідача:

- відшкодувати кошти у сумі 31781,32 грн. до загального фонду бюджету за рахунок коштів спеціального фонду, що були нараховані коледжем в перевіреному періоді з 01 жовтня 2012 року по 01 березня 2014 року, на оплату вартості послуг постачання теплової енергії за рахунок коштів загального фонду та спеціального фонду без розподілу відповідно до фактичних обсягів її використання та контингенту студентів (бюджет та контракт);

- відшкодувати кошти у сумі 43629,33 грн. до загального фонду бюджету за рахунок коштів спеціального фонду, що були перераховані коледжем за період жовтень-грудень 2012 року, січень-грудень 2013 року за рахунок коштів загального фонду, прибуткового податку, єдиного соціального внеску та профспілкових внесків, що повинні були здійснюватись за рахунок спеціального фонду;

- стягнути з винних осіб у порядку, визначеному чинним законодавством, кошти на суму 35082,95 грн., що були безпідставно сплачені, як винагорода за послуги вартість яких умовами цивільно-правових договорів не передбачено на суму 26045,25 грн. та перераховані ЄСВ у розмірі 34,7 % на суму 9037,70 грн.

Проте, як стверджує позивач, вимогу ДФІ відповідачем дотепер не виконано.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26 січня 1993 року № 2939-XII (далі - Закон) законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення, Держфінінспекція відповідно), визначено, що Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах (пункт 7 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція має право в установленому порядку, зокрема: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 15); у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 18); при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (підпункт 21).

Положенням установлено, що Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми узгоджуються з положеннями статті 10 Закону, якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, пунктом 7 передбачено право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно з пунктом 10 статті 10 Закону органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм у їх системному зв'язку дає підстави вважати, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Відтак, суд доходить висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства, і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Натомість в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки.

У справі, що розглядається, Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені у ході перевірки підконтрольного суб'єкта збитки та необхідність їх відшкодування.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за відповідним позовом органу державного фінансового контролю, вони не можуть бути стягнуті за адміністративним позовом про зобов'язання вчинити певні дії.

Аналогічні правові позиції були висловлені колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-63а14), 13 травня 2014 року (справа № 21-89а14,) 20 травня 2014 року (справа № 21-93а14) та від 28 жовтня 2014 року (справа № 21-462а14), які, за змістом статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковими для суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, що, в свою чергу, виключає наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Судові витрати, відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 17, 71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд в десятиденний строк з дня отримання копії цієї постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.В. Кравчук