Справа № 459/1733/14а
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 р. № 876/114/15
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Мікули О.І.

за участю секретаря судових засідань: Щерби С.Б.

позивача - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

представника відповідача - Лінинської Т.В.

третьої особи - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 5 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Червоноградської міської ради Львівської області, треті особи, які беруть участь у справі на стороні відповідача: ОСОБА_6, Виконавчий комітет Червоноградської міської ради Львівської області, Управління Держкомзему України в м. Червонограді Львівської області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання до вчинення дій та стягнення моральної шкоди, -

встановив:

08.04.2014 ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Червоноградської міської ради Львівської області у якому просив: визнати протиправним (незаконним) та скасувати рішення відповідача від 20.03.2014 № 585; зобов'язати Червоноградську міську раду Львівської області повторно розглянути питання про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу позивачу у власність земельної ділянки, що по АДРЕСА_1; стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 20000 грн.

Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 05.12.2014 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Червоноградської міської ради Львівської області від 20.03.2014 № 585 «Про розгляд заяви ОСОБА_2 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу йому у власність земельної ділянки». Зобов'язано Червоноградську міську раду Львівської області повторно розглянути заяви ОСОБА_2 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу йому у власність земельної ділянки. Стягнуто на користь позивача з відповідача 1705,20 грн витрат на правову допомогу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Із постановою суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив її в частині відмови у задоволенні позову. Вважає, що така у оскарженій частині прийнята з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просить її в цій частині скасувати та ухвали нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано того, що внаслідок прийняття відповідачем протиправного рішення від 20.03.2014 № 585, позивач зазнав і продовжує зазнавати моральні та душевні страждання, порушується його нормальний уклад життя, так як таким рішенням Червоноградська міська рада перешкоджає йому в отриманні у власність земельної ділянки. Також апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що він є інвалідом 2 групи і такі дії відповідача негативно впливають на його стан здоров'я.

Позивач та його представник у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали і просять її задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи - Виконкому Червоноградської міської ради у судовому засіданні апеляційну скаргу заперечили і просять залишити її без задоволення.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про його дату, час та місце, а тому у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, апеляційний розгляд справи проведено за їх відсутності.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які прибули у судове засідання, перевірив матеріали справи, обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, оскільки така підстава, як наявність на розгляді у суді апеляційної скарги на судове рішення по іншій справі, не передбачена чинним законодавством для відмови органу місцевого самоврядування в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передачі земельної ділянки у приватну власність. З огляду на це, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача, а також зобов'язання його повторно розглянути заяву позивача. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, то суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, оскільки позивач не надав суду жодного доказу того, що протиправна поведінка відповідача спричинила йому моральні страждання.

Суд апеляційної інстанції у відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції переглядає в межах доводів апеляційної скарги, тобто в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, у якій така і оскаржена позивачем. У частині задоволення позову постанова суду першої інстанції не оскаржена, а тому така у цій частині в апеляційному порядку не переглядається, що узгоджується з правовою позицією викладеною у п. 13.1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі».

Переглядаючи постанову суду першої інстанції в оскарженій частині, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовної вимоги щодо відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншими порушеннями прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно - правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно - правовий спір.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з підпунктів 1, 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачем не обґрунтовано та не надано жодних доказів того, що йому завдано моральну шкоду, в чому проявились наслідки такої шкоди, а отже у такому разі відсутні передбачені законом підстави для стягнення компенсації за моральну шкоду.

Як на підставу для відшкодування йому моральної шкоди позивач посилається на те, що він є інвалідом ІІ групи, а протиправні дії відповідача негативно впливають на його стан здоров'я. Однак, позивачем не надано доказів того, що він звертався до медичних установ для надання йому медичної допомоги, того, що у нього погіршувалось самопочуття чи стан здоров'я, а згідно наданої копії пенсійного посвідчення інвалідність позивачу встановлено до того, як виникли спірні відносини і не є в причинному зв'язку з рішенням відповідача протиправність якого встановлено рішенням суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що сам факт визнання судом протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень не може бути безумовною (автоматичною) підставою для задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди, оскільки така має встановлюватись на підставі наданих позивачем доказів, які б підтверджували моральні чи фізичні страждання, або інші негативні явища, заподіяні фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, а тому підстави для її задоволення відсутні.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в частині позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування оскарженої постанови, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 5 грудня 2014 року у справі № 459/1733/14-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

О.І. Мікула

Ухвала у повному обсязі складена та підписана 30.04.2015.