Справа № 2а-12887/11/1370
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 р.

Справа № 2040/13/876

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді – Качмара В.Я.,

суддів – Гінди О.М., Старунського Д.М.,

за участі секретаря – Ратушної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2013 року в справі за позовом Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» до Державної фінансової інспекції у Львівській області, за участю прокуратури м.Львова, про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В :

Ще в листопаді 2011 року Комунальне підприємство «Стрийтеплоенерго» (далі - КП) звернулося до суду з позовом до Контрольно-ревізійного управління у Львівській області (правонаступник Державна фінансова інспекція у Львівській області, далі ДФІ) в якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.70 т.2), просило визнати протиправними та скасувати вимоги відповідача про усунення недоліків і порушень законодавства викладені в листі від 24.10.2011 №06-15м/7678 на підставі акта позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності КП за період з 01.01.2008 по 31.12.2009 від 23.09.2011 №06-24/23 (далі - Акт).

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2013 року в ухваленні додаткового судового рішення за заявою КП відмовлено.

Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржило КП, яке покликаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити його вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи в ухваленні додаткового судового рішення, суд першої інстанції виходив із того, що судом вирішено усі позовні вимоги позивача, а докази витрат на проведення судової експертизи на час ухвалення рішення по справі позивачем не наведено, тому відсутні обставини передбачені ч.1 ст.168 КАС України для ухвалення додаткового судового рішення.

Такі висновки суду першої інстанції є частково вірними з таких міркувань.

Так, згідно із ст.87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.92 КАС України витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз, несе сторона, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучення спеціаліста, перекладача та проведення судової експертизи.

Частиною 1 ст.94 КАС України, визначено, що у разі якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Слід зазначити, що витрати можуть бути відшкодовані виключно у випадку підтвердження належними доказами їх понесення.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, під час розгляду цієї справи, на підставі ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2012 року, Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз була проведена судово-економічна експертиза, витрати по проведенню якої були понесені позивачем (а.с.75-83 т.2).

Однак, при ухваленні постанови від 03 грудня 2012 року судом першої інстанції не було вирішено питання про розподіл зазначених судових витрат КП.

Відповідно до ч.1 ст.168 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Зазначений у ст.168 КАС України перелік підстав для ухвалення додаткового судового рішення є вичерпним.

Відтак із вищенаведеного вбачається, що незважаючи на те, що питання про судові витрати не було вирішено під час постановлення судового рішення по суті спору, особа не позбавлена права на звернення та стягнення судових витрат шляхом постановлення додаткового рішення у порядку передбаченому ст.168 КАС України за наявності документального підтвердження понесення таких витрат.

14.12.2012 представником позивача до заяви щодо прийняття додаткової постанови були долучені документи на підтвердження понесених судових витрат по проведенню судової експертизи, а саме, копія платіжного доручення від 19.04.2012 №257 (а.с.159 т.2 зворот).

Отже, оскільки при винесенні судового рішення за результатами розгляду справи по суті питання про розподіл судових витрат та порядок їх відшкодування не було вирішено в повній мірі, судом першої інстанції безпідставно відмовлено у їх розподілі відповідно до ст.168 КАС України.

Проте, одночасно із вищенаведеним, слід звернути увагу на те, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року було задоволено апеляційні скарги ДФІ та першого заступника прокурора м.Львова, скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2012 року та у задоволенні позову КП до ДФІ щодо скасування вимоги про усунення недоліків і порушень законодавства відмовлено.

Вказана постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили.

Відтак, оскільки судове рішення ухвалене не на користь КП, то підстави, враховуючи положення ч.2 ст.94 КАС України, для присудження такому всіх здійснених ним документально підтверджених судових витрат, зокрема пов’язаних із проведенням судової експертизи відсутні.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що правильно встановивши обставини справи, суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, що однак не призвело до неправильного вирішення справи, а оскільки правильне по суті рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань, то відсутні правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, у зв’язку із чим апеляційну скаргу на таке слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст.195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя Д.М. Старунський

Повний текст виготовлений 24 квітня 2015 року.