Справа № 0670/5943/12
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2012-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сичова О.П.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"06" грудня 2012 р. Справа № 0670/5943/12

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "19" вересня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області про визнання постанови протиправною та її скасування ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 19.09.2012 р. задоволено позов ОСОБА_4 про визнання незаконною постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області від 31.08.2012 року (реєстраційний номер виконавчого провадження 34064591) визнано протиправною та скасовано як незаконну.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вищезазначену постанову та прийняти нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Представники сторін в судове засідання не зявились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. З урахуванням приписів ч.4 ст.196 та п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд апеляційної скарги колегією суддів здійснюється за відсутності сторін та в порядку письмового провадження.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Правильне по суті судове рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань.

Оскільки постанову від 19.09.2012 р. Житомирським окружним адміністративним судом винесено відповідно до позовних вимог, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції у справі.

Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 17.08.2012 року задоволено позов ОСОБА_4: визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України № 1038-к від 21.05.2012 р. щодо перебування на державній службі в митних органах та наказ Житомирської митниці №185-к від 21.05.2012 р. щодо звільнення його з посади начальника сектору митного оформлення №4 митного поста "Виступовичі" Житомирської митниці. Поновлено ОСОБА_4 на посаді начальника сектору митного оформлення №4 митного поста "Виступовичі" Житомирської митниці з 21.05.2012 р., Житомирську митницю зобовязано нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.05.2012 р. по 17.08.2012 р.

17.08.2012 р. Житомирський окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №3141/12 про зобов'язання Житомирської митниці нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за один місяць, з яким стягувач звернувся до ОСОБА_3 державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області.

Постановою відповідача від 31.08.2012 р. по ВП №34064591 відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №3141/12 (по справі 0670/3772/12) виданого Житомирським окружним адміністративним судом 17.08.2012 р., оскільки у вказаному виконавчому документі не вказано індивідуальний ідентифікаційний код боржника та індивідуальний ідентифікаційний номер або номер і серія паспорта стягувача (а.с.5).

Як зазначено у ст.1 Закону України "Про державну виконавчу службу", державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закон), виконавчі листи, що видаються судами, та накази господарських судів, видані у тому числі на підставі рішень третейського суду є виконавчими документами, які підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Відповідно до ст.19 Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст.25 Закону, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим Законом України "Про виконавче провадження", та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби.

Приймаючи постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, державний виконавець зазначив, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: відсутні індивідуальний ідентифікаційний код боржника та індивідуальний ідентифікаційний номер або номер і серія паспорта стягувача.

Згідно ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові за наявності) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувана та боржника за наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

При дослідженні судом першої інстанції в судовому засіданні адміністративної справи, встановлено, що в матеріалах цієї справи дані щодо індивідуального ідентифікаційного коду боржника та індивідуального ідентифікаційного номеру або номера і серії паспорта стягувача відсутні та судом не були встановлені.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зазначений виконавчий лист відповідає вимогам ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", а тому дії державного виконавця, що виразилися у винесенні постанови про відмову у відкритті провадження, є незаконними, як і винесена ним постанова від 31.08.2012 р.

Твердження особи, яка подала апеляційну скаргу, про неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності у ньому наведених виконавцем відомостей суперечить положенням ч.5 ст.124 Конституції України, про обов'язковість судових рішень на території України.

Обов'язковість рішень суду полягає у тому, що вони не можуть бути скасовані або змінені будь-якими адміністративними або державними органами, громадськими організаціями тощо та їх посадовими чи службовими особами; ці органи та особи не можуть винести іншого рішення у цій судовій справі; ці органи та особи не можуть приймати актів, що суперечать рішенню суду, виходячи із припущення про його неправильність; жоден орган, крім вищестоящого суду, не може скасувати рішення суду.

Гарантії існування та реалізації принципу обовязковості судових рішень знайшли своє втілення в процесуальному законодавстві, зокрема в статтях 14, 255 КАС України, а також у практиці Європейського суду з прав людини..

У справі Soering vs UK (judgement of 7 July 1989) Європейський суд визначив, що Конвенція як правовий акт, що забезпечує захист прав людини, передбачає, що її гарантії мають бути реальними та ефективними. Крім того, будь-яке тлумачення прав та свобод, що гарантуються, має відповідати загальним рисам Конвенції, мета якої забезпечення і розвиток ідеалів та цінностей демократичного суспільства. Таким чином, на державі лежить прямий обовязок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обовязків цивільного характеру. У справі Горнсбі проти Греції Європейський суд зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

У справі Півень проти України Європейський суд констатував порушення ст.6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдане недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення п.1 ст.6 Конвенції.

Тим більше, що суд після завершення розгляду конкретної справи та ухвалення судового рішення не наділений повноваженнями вносити будь-які зміни до тексту судового рішення та виконавчого листа, виданого на підставі цього рішення, згідно положень КАС України.

Суд має право виправити описки, які не впливають на зміст рішення, роз'яснити судове рішення, якщо воно незрозуміле, ухвалити додаткове рішення і разі невирішення всіх позовних вимог.

Державний виконавець має право відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" самостійно звернутися до компетентних органів щодо надання інформації, яка необхідна для проведення виконавчих дій.

А в силу повноважень, які покладені на органи виконавчої служби він зобов'язаний це зробити, якщо це необхідно для проведення виконавчих дій.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "19" вересня 2012 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: ОСОБА_5

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано: р.л.п.

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1,11500

3- відповідачу ОСОБА_3 державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області м-н Соборний, 1,м.Житомир,10014