Справа № 804/3195/15
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2015 р. Справа № 804/3195/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.
при секретарі Федуркіній А.В.
представник позивача ОСОБА_4
представника відповідача Полішко І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом гр.ОСОБА_3 до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області про оскарження бездіяльності, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області щодо незадоволення клопотання позивача щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою для отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0га в АДРЕСА_1;
- зобов'язати відповідача розглянути подане гр.ОСОБА_3 вищевказане клопотання про надання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0га в АДРЕСА_1 та надати мотивовану відповідь, визначену законом, на клопотання позивача у встановлений законом строк;
- відшкодувати на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.
В обґрунтування своєї правової позиції позивач зазначив, що відповідач розглянув оскаржуване клопотання із порушенням порядку розгляду клопотань про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що передбачений чинним законодавством України та вийшов за межі своїх повноважень, що і стало підставою для звернення до суду.
Ухвалою суду від 02.03.15р. відкрито провадження по справі №804/3195/15 та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 10.03.15р.
10.03.15р. ухвалою суду витребувано від відповідача додаткові докази по справі та відкладено розгляд справи на 24.03.15р.
24.03.15р. представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд адміністративний позов задоволити в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував. В обґрунтування своєї правової позиції надав до суду письмові заперечення, в яких зокрема вказав, що на графічних матеріалах, наданих позивачем не зазначено бажане місце розташування земельної ділянки орієнтованим розміром 2.0га, а зазначено бажану земельну ділянку єдиним масивом розміром - 16 га. Разом з тим, з питання щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою по відведенню земельної ділянки орієнтовним розміром 2,0га в адміністративних межах Військової сільської ради з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства одночасно звернулось 10 громадян до Головного управління Держземагенства в Дніпропетровській області із аналогічними графічними матеріалами, де зазначений увесь масив-розміром приблизно 16га, а не бажані місця розташування земельних ділянок кожного громадянина по 2,0га. Крім того, відповідно до довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем), наданої позивачу, земельна ділянка має державну форму власності, цільове призначення останньої відноситься до земель сільськогосподарського призначення та визначено вид угідь, а саме: інші багаторічні насадження. Таким чином, у багаторічних насадженнях існує окремий порядок використання, а саме перебування на балансі у сільські, селищній раді або перебування на балансі міністерства АПК. Відповідно до листа Військової сільської ради від 30.01.15 №13/03-19 остання заперечує у наданні дозволу на розроблення відповідної документації позивачам, що ґрунтується на підставі акту обстеження даної земельної ділянки та на підставі вивчення громадської думки.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.
23.12.14р. гр.ОСОБА_3 звернувся до відповідача з клопотаннями в порядку ст.118 Земельного кодексу, в яких просив в порядку реалізації його гарантованого права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки визначити без його погодження та виділити йому земельну ділянку орієнтовним розміром до 2,0 га в адміністративних межах Військової сільської ради з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, а також надати дозвіл на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га. по передачі його безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Військової сільської ради.
До клопотання позивачем були додані: - копія паспорту, копія реєстраційного номеру облікової картки платників податків; - згода на збір та обробку персональних даних; -графічні матеріали: від копіювання з публічної кадастрової карти України, графічні матеріали: копію з плану землекористування Військової сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області; довідка з Державної статистичної звітності відділа Держземагенства у Солонянському районі Дніпропетровської області про наявність земель та розподіл їх (за даними форми 6-зем); довідка відділа Держземагенства у Солонянському районі Дніпропетровської області про відсутність земельної власності для ведення особистого селянського господарства.
Відповідач за результатом розгляду поданого позивачем клопотання повідомив останнього про наступне: в результаті розгляду наданих документів встановлено, що матеріали не відповідають вимогам Земельного кодексу України; на графічних матеріалах не значено земельну ділянку орієнтовною площею 2 га, яка передбачається для відведення; також, в інших документах міститься інформація про відношення ділянки до виду угідь інші багаторічні насадження, при цьому будь-які відомості про належність майна в наданому пакеті документів відсутні (вих. 31-4-0.11-1435/2-15 та 31-4-0.11-1436/2-15 від 27.01.15).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектарів.
Згідно статті 1 Закону України «Про особисте селянське господарство» від 15.05.2003 року № 742-IV особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.
Відповідно до частин 6, 7 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Відповідно до ч.3 ст.116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (ч.4 ст.116 ЗК України).
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадян визначений ст.118 ЗК України, відповідно до ч.6 якої громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу; у клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри; до клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
За змістом ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч.4 ст.122 ЗК України земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб передають центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи.
Згідно з п.1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.11 №445, центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності є Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України). Приписами Положення про Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Держземагентства України від 05.09.12 №419, Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області є територіальним органом Державного агентства земельних ресурсів України. Відповідно до п.2 Положення про Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем'єр-міністра України, наказами Держземагентства України тощо.
Наказом Держземагентства України від 28.02.13 №72 «Про деякі питання реалізації повноважень з питань земель сільськогосподарського призначення державної власності для всіх потреб» наказано довести до відома головних управлінь Держземагентства в областях, містах Києві та Севастополі і рекомендувати для використання в роботі Методичні рекомендації щодо реалізації головними управліннями Держземагентства в областях, містах Києві та Севастополі повноважень з передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на безконкурентних засадах) для всіх потреб (Додаток 1).
Відповідно до пп.2.2.1 п.2.2 вказаних Методичних рекомендацій після реєстрації клопотання відповідний територіальний орган зобов'язаний у строк, що не перевищує двадцяти днів, перевірити у разі якщо земельна ділянка передається у власність у межах норм безоплатної приватизації: - наявність викопіювання з кадастрової карти (плану) або інших графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, та документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства) частина шоста статті 118 Земельного кодексу України); - відсутність передачі земельної ділянки безоплатно у власність відповідному громадянину по зазначеному виду використання ( (Наказ N 142)частина четверта (п'ята) статті 116 Земельного кодексу України); - чи відносяться землі, за рахунок яких планується формування земельної ділянки, до земель сільськогосподарського призначення державної власності (частина четверта статті 122 Земельного кодексу України); - відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки схемі землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затвердженим у встановленому законом порядку (частина сьома статті 118 Земельного кодексу України); - відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки містобудівній документації (у разі її надання для містобудівних потреб) ( (частина третя статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності».
Аналіз наведених норм Земельного кодексу України в сукупності із нормами Методичних рекомендацій дозволяє дійти висновку, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Означені норми передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень. При цьому, зазначення на карті бажаного місця розташування земельної ділянки має значення для надання об'єктивної оцінки (відповідність місця розташування об'єкта вимогам законів) та відповідні на клопотання заявника, пошук же самої земельної ділянки до повноважень ради не віднесено.
Як вбачається з графічних матеріалів, доданих позивачем до клопотань, бажане місце розташування земельної ділянки розміром до 2 га, з приводу якої подано клопотання, відсутнє, зазначені лише бажані графічні межі території - АДРЕСА_1, в склад якої входять окремі земельні ділянки (адміністративні межі Військової сільської ради), тобто конкретно визначена земельна ділянка із конкретним розміром, яку позивач хоче отримати у власність, не наведена.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що подані позивачем графічні матеріали не можуть вважатися такими, що містять місце розташування бажаної земельної ділянки, адже не дозволяють ідентифікувати земельну ділянку для вирішенні питання, чи відповідає місце розташування об'єкта вимогам законів. Окремо суд зазначає про невідповідність зазначеної площі бажаної земельної ділянки в аспекті доданої до клопотання графічної схеми.
Крім того, відповідно до довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6 - зем), наданої позивачу, спірна земельна ділянка має державну форму власності, цільове призначення якої є землі сільськогосподарського призначення, вид угідь - «Інші багаторічні насадження».
Згідно до п.27 вищезазначеного ГОСТу багаторічне сільськогосподарське насадження - сільськогосподарське угіддя, що використовується під штучно створені древесні, кущові або трав'янисті багаторічні насадження, призначені для отримання врожаю плодово-ягідної, технічної та лікарської продукції, а також для декоративного оформлення території.
Згідно до ст. 179 ч. 2 ст. 183 та ст.187 ЦК України складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню. Так, як насадження, що розміщені на земельній ділянці, неможливо відділити від цієї земельної ділянки без втрати її цільового призначення або істотного знецінення, то відповідно насадження, що ростуть на ній, є складовою частиною цієї земельної ділянки як неподільної речі (у випадку відокремлення - буде втрата насаджень).
З вищевказаних положень, вбачається, що багаторічні насадження - це земельна ділянка з розташованими на ній насадженнями. Багаторічні насадження не можуть розглядатися як окремий об'єкт відносин права власності на земельну ділянку, оскільки, насадження та земельна ділянка під ними є одним цілим об'єктом - земельною ділянкою яка у відповідності до вищезазначених нормативно-правових актів має назву - багаторічні насадження.
Враховуючи наведене вище, слід вказати, що щодо багаторічних насаджень встановлено окремий порядок використання, а саме: перебування на балансі у сільській, селищній раді або перебування на балансі міністерства Аграрної політики та продовольства України.
Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
На підставі викладеного суд констатує, що підстава, з якої відповідач не задовольнив клопотання позивачів про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 га в АДРЕСА_1, повністю узгоджується з приписами ч.7 ст. 118 ЗК України, а твердження позивача про протиправність оскаржуваних дій відповідача не доведені належними та допустимими доказами. Відтак, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.94 КАС України.
Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволенні адміністративного позову гр.ОСОБА_3 до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області про оскарження бездіяльності відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 27 березня 2015 року

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 27.03.15р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді С.В. Ніколайчук С.В. Ніколайчук О.В.Бринза