Справа № 539/293/15-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 р.Справа № 539/293/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25.02.2015р. по справі №539/293/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі Полтавської області

про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області (далі по тексту - відповідач УПФУ в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області), в якому просив суд: визнати незаконною дію УПФ України в м. Лубнах та Лубенському районі в тому, що йому зроблено перерахунок пенсії , замість призначення; зобов'язати УПФ України в м. Лубнах та Лубенському районі згідно ст. 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" призначити йому пенсію за віком.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25.02.2015 року по справі № 539/293/15-а у задоволенні позову ОСОБА_1 до УПФ України в м. Лубнах та Лубенському районі про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25.02.2015 року по справі № 539/293/15-а, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що до 30.10.2014 року він отримував пенсію по інвалідності, а в жовтні 2014 року він звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком, проте, у зв`язку з призначенням пенсії за віком його розмір пенсії зменшився. Вважає такі дії пенсійного органу незаконними та такими, що порушують його права та охоронювані законом інтереси. Стверджує, що у спірних правовідносинах застосуванню підлягає ч.3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Враховуючи викладене, просить захистити його права та задовольнити позовні вимоги.

Надіслав клопотання з проханням розглянути справу у його відсутність.

Представник відповідача надіслав також клопотання з проханням розглянути справу у відсутність його представника.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, надіслали клопотання з проханням розглянути справу у їх відсутність.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, позивач з 13.11.2002 року перебував на обліку у відповідача та отримував пенсію по інвалідності.

В жовтні 2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про переведення на пенсію за віком.

Розпорядженням № 154859 від 07.11.2014 року позивача було переведено на пенсію за віком з 01.10.2014 року.

Позивач не погодився з таким перерахунком та звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії за віком з урахуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Листом від 17.12.2014 року № 309/Н-02 позивачу відмовлено в задоволенні цієї заяви, з огляду на те, що підстави для застосування показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, відсутні.

Не погодившись з вищезазначеними діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнати незаконною дію УПФ України в м. Лубнах та Лубенському районі в тому, що йому зроблено перерахунок пенсії , замість призначення; зобов'язати УПФ України в м. Лубнах та Лубенському районі згідно ст. 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" призначити йому пенсію.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для застосування середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за перерахунком пенсії, оскільки позивачем не надано докази того, що після виходу на пенсію по інвалідності він продовжував працювати та набув не менше 24 місяців страхового стажу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Спірним питанням в межах даної справи є правомірність здійснення, по заяві позивача від 01.10.2014 року, переведення його з одного виду пенсії на інший, та як наслідок обчислення пенсії за таких обставин з урахуванням та за правилами ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а не за правилами ч.2 ст.40 цього Закону.

За змістом ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп -заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

У відповідності до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, з 13.11.2002 року ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності у зв'язку з загальним захворюванням, що підтверджується наявними в матеріалах справи витягом з акту огляду у МСЕК до довідки сер. МСЕ - №0325931 та посвідченням серії НОМЕР_1.

11.11.2008 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності у зв'язку з загальним захворюванням, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою сер. МСЕ - №0077036.

Колегія суддів зазначає, що на момент звернення ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області 01.10.2014 року із заявою про призначення пенсії за віком, позивач мав більше 35 років загального стажу, з них більше двох років військової служби, більше двох років страхового стажу з 01.07.2000 року та 16 днів стажу після 2004 року, згідно розрахунку стажу та записів у трудовій книжці (а.с.8).

Колегія суддів зауважує, що після призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 працював з 16.05.2013 року по 31.05.2013 року, що підтверджується вказаним розрахунком.

Наявною в матеріалах справи довідкою від 20.05.2013 року підтверджено, що ОСОБА_1 працював в ОСБ «Житло» з 20.05.2013 року по 31.05.2013 року по трудовому договору, отримував заробітну плату (а.с. 159).

Матеріали справи не містять доказів, які б вказували, що позивач після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набув не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Відповідно до вимог ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебував на пенсійному забезпеченні та був отримувачем пенсії по інвалідності до часу звернення його до пенсійного фонду з заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, виходячи із змісту поданої заяви від 01.10.2014 року, а тому колегія суддів зазначає, що вказана заява за своєю суттю та правовою природою є заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, а тому до спірних правовідносин застосуванню підлягають положення ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у позивача права на призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, приймаючи розпорядження від 07.11.2014 року №154859 та відмовляючи в призначенні позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, діяв в межах наданих повноважень, з дотриманням вимог пенсійного законодавства.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25.02.2015р. по справі № 539/293/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Кононенко З.О. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 30.04.2015 р.