Справа № 2а-721/09/2113
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" квітня 2015 р. м. Київ К/800/60993/13

К/800/61094/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів : Логвиненко А.О. (доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 18.05.2009р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 6.11.2013р. та касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 6.11.2013р. у справі

за позовом ОСОБА_4

до відповідача Малокаховської сільської ради Каховського району Херсонської області

з участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_6

про скасування рішення сесії Малокаховської сільської ради, -

В С Т А Н О В И В :

4.03.2008р. ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Малокаховської сільської ради Каховського району Херсонської області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила : скасувати рішення сесії Малокаховської сільської ради №268 від 22.07.2005р.; скасувати частково рішення сесії Малокаховської сільської ради №269 від 22.07.2005р. та рішення сесії Малокаховської сільської ради №303 від 10.09.2008р. "Про внесення змін до рішення", а саме п.1 рішення №269 в частині "передати безкоштовно у приватну власність ділянки : ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 площею 0,08 га" та п.1 рішення №303, "передати безкоштовно в приватну власність земельні ділянки: ОСОБА_3 по АДРЕСА_1, площею 0,0965 га".

Постановою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 18.05.2009р. позов задоволено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 6.11.2013р. апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін. У задоволенні клопотання представника позивача про розподілення судових витрат, що пов'язані із прибуттям до суду - відмовлено.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_3 звернувся із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. При цьому, скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Не погодившись з рішенням апеляційного суду в частині відмови в задоволенні клопотання про розподілення судових витрат, ОСОБА_4 звернулась із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, просила його змінити та задовольнити клопотання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційних скарг, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем оскаржуються рішення Малокаховської сільської ради №268,269 за 2005р. та рішення №303 за 2008р. про вилучення з землекористування ОСОБА_4 земельної ділянки та передання у власність ОСОБА_6 та ОСОБА_7 земельних ділянок.

Відповідно до частини 2 статті 2442 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

В своїй постанові від 24.02.2015р. у справі №21-34а15 Верховний суд України зазначив :

«Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу, суди всіх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

На думку колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на нижченаведене.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Ураховуючи наведене, суди дійшли помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянуто за правилами КАС.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Не обговорюючи питання правильності застосування судами норм ЗК, колегія суддів вважає, що в цьому випадку неоднаково застосовано статтю 6 Конвенції стосовно "суду, встановленого законом". Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.»

Враховуючи зміст вищенаведеного рішення Верховного суду України, колегія суддів доходить висновку про те, що судами розглянуто справу, яку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, що відповідно до пункту першого частини першої статті 157 КАС України, є підставою для закриття провадження у справі.

Згідно з частиною першою статті 228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» обумовлено, що сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі, в зв'язку з чим скаржникам підлягає поверненню збір, сплачений за подання касаційних скарг.

Що стосується заяви позивача про розподіл витрат, пов'язаних з розглядом справи, то положеннями КАС України не передбачено покладення цих витрат на відповідача чи третю особу у випадку закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 222, 223, 228, 230, 231, 254 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 18.05.2009р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 6.11.2013р. скасувати.

Закрити провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4.

Повернути ОСОБА_4 та ОСОБА_3 судовий збір, сплачений за подання касаційних скарг.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому ст.ст. 235-244 КАС України.

Судді А.О. Логвиненко

О.Є. Донець

В.Ф. Мороз