Справа № П/811/730/14
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2015 року справа № П/811/730/14.

провадження № 2-ап/811/8/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_1
доКіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.02.2014 року № та №, а також визнати протиправним та скасувати рішення від 31.01.2014 року №, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області від 07 лютого 2014 року №000068170;

- визнати протиправним та скасувати рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 31 січня 2014 року № в частині донарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2012 рік в сумі 15532,99 грн., в тому числі за основним платежем 14793,32 грн., за штрафними санкціями 739,67 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області від 07 лютого 2014 року №.

Позивач не погоджується з висновками акту перевірки та прийнятими на його підставі податковими повідомленнями-рішеннями та рішенням про застосування штрафних санкцій й мотивує позовні вимоги тим, що вказані рішення порушують права позивача, суперечать діючому законодавству, прийняті на основі необґрунтованих висновків перевіряючого податкового органу.

Позивач вважає, що висновки Акта перевірки є необґрунтованими і незаконними, та такими, що не відповідають фактичним обставинам, оскільки ґрунтуються лише на припущеннях, що в свою чергу, не підтверджені належними документами. Як наслідок, штрафні (фінансові) санкції застосовані згідно спірних податкових повідомлень-рішень та рішення на його підставі, являються неправомірними та підлягають скасуванню.

Відповідачем подано письмові заперечення на позов, вимоги не визнаються в повному обсязі та зазначається, що прийняття оскаржуваних рішень обумовлено порушенням податкового законодавства, що виявлені під час перевірки, а тому рішення є правомірними та не підлягають скасуванню.

За таких обставин, відповідач зазначає, що оскаржувані рішення винесені правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ухвали суду від 09.04.2015 року подальший розгляд справи проведено в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 зареєстрована в якості суб'єкта господарювання виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради Кіровоградської області 16.10.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії НОМЕР_2 (т.1,а.с.113).

Види діяльності за КВЕД: неспеціалізована оптова торгівля (т.1, а.с.112).

Досліджуючи спірні правовідносини суд зазначає наступне.

На підставі наказу №312 від 19.12.2013 року посадовою особою Кіровоградської ОДПІ проведено документальну невиїзну планову перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, за результатами якої складено акт №1/11-28-17-03/НОМЕР_1 від 24.01.2014 року (т.1,а.с.123-139).

В акті перевірки податковим органом зафіксовано порушення позивачем:

- п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України - завищено склад валових витрат на загальну суму 47624,00 грн. в результаті чого визначено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення діяльності за період, що перевірявся на суму 7143,60 грн., у тому числі за 2012 рік - 7143,60 грн.;

- п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - внаслідок чого визначено суму податкового зобов'язання з єдиного внеску на загальну суму 24428,30 грн., в тому числі за 2011 рік - 9634,98 грн., за 2012 рік -14793,32 грн.;

- п.198.3, п.198.4, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України - завищено склад податкового кредиту з ПДВ, в результаті чого визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 1701,00 грн.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки податковим органом прийнято:

- податкове повідомлення - рішення № від 07.02.2014 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 10715,40 грн., в тому числі за основним платежем - 7143,60 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 3571,80 грн. (т.1, а.с.119);

- рішення № від 31.01.2014 р., яким позивачу застосовано штрафні санкції за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого внеску в сумі 26131,47 грн., в тому числі 24428,30 грн. - донарахованого внеску та 1703,17 грн. - штрафної санкції (т.1,а.с.120);

- податкове повідомлення - рішення № від 07.02.2014 року яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 2551,50 грн. в тому числі за основним платежем 1701,00 грн. та 850,50 грн. штрафних (фінансових) санкцій (т.1, а.с.121).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд дійшов наступних висновків.

Відповідач в Акті перевірки позивача посилається на недотримання, позивачем вимог п. 138.1 ст. 138, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України.

За приписами п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

- витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

- інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

- крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивачем було подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2012 рік (т.1, а.с.142-146).

Відповідно до Розрахунку податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності (Додаток 5 до податкової декларації про майновий стан і доходи) у 2012 році позивачем було задекларовано суму одержаного доходу - 796520,00 грн.

За результатами перевірки визначення загального оподатковуваного доходу згідно Акту перевірки по даним податкової декларації ФОП ОСОБА_1 та даних перевірки розбіжностей не встановлено.

Вартість документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю, в тому числі, вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції та інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт наданих послуг -775850,00 грн.

За результатами перевірки визначення документально підтверджених витрат згідно Акту перевірки по даним податкової декларації ФОП ОСОБА_1 та даних перевірки Кіровоградською ОДПІ встановлено розбіжності по заниженню на 47624,00 грн., сума чистого оподатковуваного доходу - 20670,00 грн.

За результатами перевірки визначення суми чистого оподатковуваного доходу згідно Акту перевірки по даним податкової декларації ФОП ОСОБА_1 та даних перевірки Кіровоградською ОДПІ встановлено розбіжності на суму 47624,00 грн.

У ході перевірки податковим органом встановлено, що згідно даних обліку платника податків до складу валових витрат включено реалізований товар, придбання якого не підтверджується сплатою, а саме: 100200 грн. (кредиторська заборгованість без ПДВ перед постачальниками на кінець перевіряємого періоду) - 52596 грн. (залишки ТМЦ без ПДВ на кінець перевіряє мого періоду) = 47624 грн., чим порушено пункт 177.4 статті 177 Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що в книзі обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність № 707/1 ФОП ОСОБА_1 відповідно до п.177.10 ст.177 та п.178.6 ст.178 Податкового кодексу України у 2012 році щоденно на підставі первинних документів здійснювались записи про операції, що відбувалися у звітному (податковому) періоді (т.1, а.с.154-161).

Позивачем до матеріалів справи надано первісні документи які відповідають кожному запису в книзі доходів і витрат та підтверджують, що до складу валових витрат включено реалізований товар, який був придбаний та сплачений його постачальникам з 2009 по 31.12.2012 р.р. (т.1, а.с.190-262; т.2, а.с.1-268; т.3, а.с.1-258; т.4, а.с.1-222; т.5, а.с.1-253; т.6, а.с.1-108).

Щодо кредиторської заборгованості про яку йдеться у акті перевірки суд зазначає наступне.

Відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку: 631 станом на 31.12.2012 року у позивача значиться кредиторська заборгованість перед ФОП ОСОБА_2 на суму 45089,34 грн. за виконані на підставі Договору на вантажно-розвантажувальні роботи від 04.01.2010 року, виконання якого підтверджується актом приймання передачі виконаних робіт №2 від 30.06.2010 року (т1, а.с.162-164).

Вказана заборгованість до складу валових витрат позивачем не включалася, в книзі обліку доходів та витрат та не відображена (т.1, а.с.154-161).

Окрім того, надані для перевірки первісні документи: накладні, розрахункові документи, якими підтверджуються витрати, безпосередньо пов'язані з отриманням доходу позивача у 2012 році в акті перевірки не відображені.

В акті перевірки також не зазначено конкретні господарські операції, щодо яких не підтверджуються витрати ФОП ОСОБА_1 пов'язані з одержанням доходу у 2012 році.

Судом встановлено, що розрахунок, відповідно до якого податковим органом було встановлено завищення позивачем складу валових витрат на загальну суму 47624 грн. виходить з суми кредиторської заборгованості на кінець перевіряємого періоду та вартості залишків товарно-матеріальних цінностей у ФОП ОСОБА_1

Враховуючи викладене, визначення ФОП ОСОБА_1 податковим органом за результатами перевірки суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у 2012 році - 7143,60 грн. є неправомірним.

Щодо позовної вимоги про скасування рішення № суд зазначає наступне.

Відповідно до звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (Форма № Д5) за 2012 рік фізична особа - підприємець ОСОБА_1 задекларувала - суму чистого доходу(прибутку), заявленої в податковій декларації фізичної особи-підприємця - 20670,00 грн. (т.1, а.с.147-148).

Сума доходу, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини - 25661,97 грн.

Сума нарахованого єдиного внеску - 8904,79 грн.

Відповідно до акту перевірки сума чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7 % за 2012 рік складає 68294,00 грн.

Відхилення встановлені податковим органом + 42632,03 грн.

Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. №2464-VI (далі за текстом - Закон) платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

З огляду на зміст п.2 ч.1 ст.7 Закону єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб-підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 р. №455 (далі за текстом - Інструкція), а тому посилання позивача на норми Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внесу на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 р. №21-5 є необґрунтованим.

Відповідно до п.4.9 Інструкції обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного соціального внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму виплат (доходу), на які нараховується єдиний внесок.

Згідно з п.6.2 Інструкції сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена платниками у строки, визначені відповідно до Закону підпунктом 6 пункту 4.3, абзацом другим підпункту 2, підпунктом 3 пункту 4.5 та підпунктом 2 пункту 4.6 розділу IV цієї Інструкції, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

На підставі абз.1 ч.4 ст.25 Закону орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

У відповідності до п.6.3 Інструкції органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках: якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника про суми доходу (прибутку) фізичних осіб-підприємців чи осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів у повідомленнях-розрахунках, де визначено суми єдиного внеску, які підлягають доплаті.

Згідно з абз.4 ч.4 ст.25 Закону у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до ч.11 ст.9 Закону у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

У відповідності до змісту п.3 ч.11 ст.25 Закону орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Відповідно до ч.14 ст.25 Закону про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Так як у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу, то відповідачем безпідставно донараховано ФОП ОСОБА_1 єдиного соціальний внесок у розмірі 24428,30 грн. та застосованих штрафних санкції у розмірі 1703,17 грн.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішення № від 31.01.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску підлягають задоволенню.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 07.02.2014 року суд зазначає наступне.

У відповідності з абз. «а» п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів ( у тому числі в разі ввезення їх на митну територію України) та послуг.

4.1 п.198.2 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається:

дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з ч.1 п.198.3 п.198 Податкового Кодексу України, податковий кредит визначається виходячи з договірної ціни товарів, послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 кодексу та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку».

Відповідно п.198.4. ст. 198 ПК України, якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Згідно п.198.5. ст. 198 ПК України, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу);

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних

активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

У відповідності до ч.1 п.198.6 ст.198 Податкового Кодексу України, не відносяться до складу податкового кредиту суми податку сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Судом встановлено, що відповідно до податкової декларації з податку на додану вартість за грудень місяць 2012 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 задекларовані податкові зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 4048,00 грн. та податковий кредит у сумі 3812 грн. (т.1, а.с.149-153).

Реєстр виданих та отриманих податкових накладних до податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2012 року був поданий Кіровоградській ОДПІ у встановленому законом порядку.

З акту перевірки вбачається, що згідно наданих на перевірку податкових накладних на придбання товарів (робіт, послуг) за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, встановлено, що ФОП ОСОБА_1 до складу задекларованого податкового кредиту включались податкові накладні на придбання ТМЦ (коробка пластикова, пакувальна плівка, тарелко-поддони, яєчний порошок, сухе молоко, клейковина).

Основним видом діяльності позивача за КВЕД є неспеціалізована оптова торгівля (т.1., а.с.112).

Отже, актом перевірки прямо встановлено придбання ФОП ОСОБА_1 товарно - матеріальних цінностей відповідно до виду діяльності позивача.

Долученими до матеріалів справи первинними документами підтверджено фактичне придбання та використання придбаного товару в операціях, що є господарською діяльністю ФОП ОСОБА_1

Судом також встановлено, що розрахунок зроблений перевіряючими в результаті узагальнених арифметичних дій за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року.

Як зазначено в акті перевірки - згідно відомостей наданих платником на перевірку, залишки ТМЦ на кінець перевіряє мого періоду становлять 44092,36 грн. (без ПДВ), за даними перевірки (не підтвердженими первісними документами) - 52596 грн.

Таким чином перевіряючими нараховано суму ПДВ на різницю вартості залишків товарно-матеріальних цінностей за даними позивача та «даними перевірки», що не відповідає нормам Податкового кодексу України.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Кіровоградської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області від 07 лютого 2014 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В процесі розгляду справи відповідачем не доведено суду правомірності оскаржуваних рішень, а відтак позов підлягає задоволенню в повному.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України, суд також вважає за необхідне присудити з Державного бюджету України на користь ФОП ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 182,70 грн.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області від 07 лютого 2014 року №000068170.

3.Визнати протиправним та скасувати рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 31 січня 2014 року № в частині донарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2012 рік в сумі 15532,99 грн., в тому числі за основним платежем 14793,32 грн., за штрафними санкціями 739,67 грн.

4.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області від 07 лютого 2014 року №.

5.Присудити з Державного бюджету України на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (ін.код - НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова суду набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі, протягом десяти днів з дня проголошення постанови суду, апеляційної скарги через Кіровоградській окружний адміністративний суд, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Р.В. Жук