Справа № 813/8730/14
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 року № 813/8730/14

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ланкевича А.З.

секретар судового засідання Фуртак А.В.,

за участі представників

позивача . Якимів А.В.,

відповідача Холявки І.Я., Яремчук О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стенятинське» до Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив :

Львівським окружним адміністративним судом отримано позовну заяву, в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 16.12.2014 року, яким ТОВ «Стенятинське» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб із доходів у вигляді заробітної плати на загальну суму 77477,27 грн., в т.ч. 60221,43 грн. за основним платежем, 17255,84 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що зазначене рішення прийнято, як вказано в акті перевірки, у зв'язку з несплатою Товариством самостійно нарахованого зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб. Тобто фактично підставою для збільшення суми грошового зобов'язання було виявлення податковим органом податкового боргу за названим видом платежу, що на думку позивача суперечить вимогам п.п. 54.1, 54.3, 58.1 ПК України. Також позивач стверджує, що у підприємства з початку 2011 року немає заборгованості за цим видом платежу, а поточні зобов'язання сплачено в повному обсязі, тому твердження відповідача про наявність податкового боргу позивач вважає безпідставним. З урахуванням наведеного просить скасувати оскаржені податкові повідомлення-рішення як протиправні.

На підставі ст. 55 КАС України суд замінив первісного відповідача Сокальську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Львівській області, на його правонаступника - Сокальську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області.

Від відповідача надійшли письмові заперечення в яких зазначено про те, що оскаржене податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі акта №779/2200/03760616 від 26.11.2014 року, складеного за наслідками позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ТОВ «Стенятинське» за період з 01.01.2012 року по 30.09.2014 року. Як зазначив відповідач, до 01.01.2011 року порядок нарахування, обліку та сплати податку на доходи фізичних осіб регулювався Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» та Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків вперед бюджетами та державними цільовими фондами». У відповідності до вказаних законів несплачений податок на доходи фізичних осіб не визначався як податковий борг, оскільки не нараховувався в картках особових рахунків такого платника податків. Податковому органу подавався лише податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до державної податкової служби за місцем свого розташування, а не податкова декларація про визначення податкових зобов'язань з цього податку. Відповідно про несплату платником податку податковий орган міг дізнатися тільки при проведенні перевірки шляхом огляду та співставлення внутрішніх бухгалтерських документів платника щодо нарахованої та виплаченої заробітної плати та нарахованого (утриманого) та сплаченого (несплаченого) з такої заробітної плати податку на доходи фізичних осіб. Враховуючи наведене, податковий орган до 01.01.2011 року не міг вживати заходів для стягнення несплаченого податку на доходи фізичних осіб, оскільки останній не мав статусу податкового боргу. Такого статусу він набрав 31.01.2011 року, коли позивач подав податкову декларацію по податку на доходи фізичних осіб №7620 за січень 2011 року згідно з якою задекларовано заборгованість з податку на доходи фізичних осіб станом на 01.01.2011 року в сумі 353123,99 гривень та нарахований податок з доходів фізичних осіб за січень 2011 року в сумі 2614,67 гривень. Згідно зі ст. 101 ПК України та на підставі рішення Сокальської ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області від 29.05.2014 №12 про списання безнадійного податкового боргу списано податок на доходи фізичних осіб в сумі 237421,75 грн. Проведеною перевіркою встановлено, що за період з 01.01.2012 року по 30.09.2014 року товариство не перерахувало податок на доходи фізичних осіб в сумі 60181,60 грн. Крім того, за листопад 2012 року підприємство своєчасно не сплатило податку на доходи фізичних осіб в сумі 8801,90 грн., у зв'язку з чим йому було нараховано штрафні санкції за несплату і несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 68983,50 грн. На думку відповідача, оскаржене рішення є правомірним і підстав для задоволення позову немає.

Представники відповідача таку позицію в судовому засіданні підтримали, просили суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

У період з 13 по 19 листопада 2014 року ДПІ у Соальському районі провела позапланову виїзну перевірку ТОВ «Стенятинське» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 30.09.2014 року, за наслідками якої складено акт №779/2200/03760616 від 26.11.2014 року (далі - акт перевірки від 26.11.2014 року).

Згідно з актом від 26.11.2014 року при перевірці в частині повноти нарахування, утримання та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб при виплаті доходів на користь платників податків-фізичних осіб було використано записи по особовому рахунку за Ф№15 по платежу 11010100 «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів у формі заробітної плати працівників», які порівнювались з даними бухгалтерського обліку підприємства і платіжними документами.

Як зазначено в акті перевірки від 26.11.2014 року, відповідно до поданої ТОВ «Стенятинське» податкової декларації з податку на доходи фізичних осіб від 18.03.2011 року №7620 за січень 2011 року, податковим агентом задекларовано заборгованість з податку на доходи фізичних осіб станом на 01.01.2011 року в сумі 353123,99 грн. та нараховано податок з доходів фізичних осіб за січень 2011 року в сумі 2614,67 грн.

З покликанням на п. 87.9 ст. 87 ПК України відповідач в акті перевірки від 26.11.2014 року зазначив про те, що в разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати сплачені ним кошти в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. На підставі ст. 101 Податкового кодексу України та відповідно до рішення Сокальської ОДПІ від 29.05.2014 року №12 про списання безнадійного податкового боргу було списано податок на доходи фізичних осіб в сумі 237421,75 грн.

Також в акті від 26.11.2014 року відповідач зазначив, що станом на 01.01.2012 року нарахований, але не сплачений позивачем податок становив 316156,21 грн. За період, охоплений перевіркою позивач нарахував 93762,80 грн. податку, сплатив - 348502,22 грн. Станом на 30.09.2014 року нараховано, але не сплачено податку на доходи фізичних осіб в сумі 61513,13 грн., не перераховано 60181,60 грн., несвоєчасно сплачено 8801,90 грн.

На основі наведеного вище відповідач підсумував, що проведеною перевіркою ТОВ «Стенятинське» з питань повноти і своєчасності перерахування до бюджету утриманих сум податку на доходи фізичних осіб встановлено, що за період з 01.01.2012 року по 30.09.2014 року підприємством не перераховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 60181,60 грн. та за листопад 2012 року даним підприємством не своєчасно перераховувався податок на доходи фізичних осіб в сумі 8801,90 грн., чим порушено пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 54.2 ст. 54, па 168.1.2 пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України в частині несплати і несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 68983,50 грн.

На підставі акта перевірки відповідач виніс податкове повідомлення-рішення № від 16.12.2014 року, яким ТОВ «Стенятинське» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб із доходів у вигляді заробітної плати на загальну суму 77477,27 грн., в т.ч. 60221,43 грн. за основним платежем, 17255,84 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач не погоджується з правомірністю прийнятого рішення, у зв'язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до підп. 168.1.1, 168.1.2. п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно з підп. 168.1.5., 168.1.6. п. 168.1 ст. 168 ПК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду. Для цілей цього розділу та пункту 54.2 статті 54 цього Кодексу під терміном "граничний термін сплати до бюджету податку" розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом.

До набрання чинності Податковим кодексом України відносини щодо справляння податку на доходи фізичних осіб регулював Закон України від 22.05.2003 року № 889-IV «Про податок з доходів фізичних осіб», відповідно до п. 8.1.1 ст. 8 якого податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.

Згідно з п. 8.1.2. ст. 8 цього Закону податок підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки не мають права приймати платіжні документи на виплату доходу, які не передбачають сплати (перерахування) цього податку до бюджету. Якщо оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується платнику податку особою, що його нараховує, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для місячного податкового періоду.

Згідно з п. 8.1.5. ст.. 8 Закону податковий агент зобов'язаний подавати органу державної податкової служби за місцем його реєстрації податкову декларацію з податку з доходів фізичних осіб за базовий податковий період, що дорівнює календарному місяцю за формою, встановленою центральним податковим органом, про загальні суми доходів, які нараховані на користь платників податку, і загальні суми податку з доходів фізичних осіб, які утримані з цих доходів, а також обсяги перерахованого податку до бюджету.

Згідно з п. 1 Підрозділу 1 Перехідних положень ПК України податок на доходи фізичних осіб, нарахований, але не сплачений податковим агентом до бюджету всупереч порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, на дату набрання чинності цим Кодексом вважається податковим боргом за узгодженим податковим зобов'язанням та підлягає відображенню у податковому розрахунку за результатами першого звітного кварталу, протягом якого набирає чинності цей Кодекс, а також стягується з податкового агента із застосуванням заходів відповідальності, передбачених цим Кодексом.

Оскаржене податкове повідомлення-рішення прийнято за наслідками позапланової перевірки ТОВ «Стенятинське» на предмет дотримання вимог податкового законодавства за період з січня 2012 року по 30 вересня 2014 року. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд встановив, що за період з січня 2012 року по вересень 2014 року загальна сума нарахованого податку на доходи фізичних осіб становить 95462,80 грн., сплачено за цей період 111079,50 грн., загалом за період 2012 - 2014 роки позивач нарахував 99231,20 грн. податку на доходи фізичних осіб, сплатив 116134,18 грн. податку на доходи фізичних осіб, що на 16902,98 грн. більше, аніж нараховано цей період. Судячи з наданих суду як позивачем, так і відповідачем розрахунків, усі зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб протягом 2012-2014 років позивач сплачував в повному обсязі, та своєчасно, за винятком платежу за листопад 2012 року, де позивач дійсно допустив несвоєчасну сплату податку в сумі 8801,90 грн., у зв'язку з чим йому нараховано штрафні санкції в сумі 2200,48 грн.

Разом з тим, як встановлено під час судового розгляду справи на підставі рішення податкового органу від 29.05.2014 року №12 про списання безнадійного податкового боргу позивачу списано податок на доходи фізичних осіб в сумі 237325,41 грн., що відображено в обліковій картці платника як «сплата» за травень 2014 року. Фактично, позивачу списано безнадійний борг на суму, яка значно перевищує суму, сплачену ним за 2012 рік - вересень 2014 року на 126245,95 грн.

Як встановлено під час судового розгляду справи, таке списання було здійснено на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2012 року по справі №2а-295/12/1370 (залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2013 року) за позовом ТОВ «Стенятинське», якою суд визнав протиправною та скасував податкову вимогу №99 від 31.03.2011 року, сформовану державною податковою інспекцією в Сокальському районі Львівської області, якою визначено податковий борг з податку на доходи фізичних осіб в сумі 356403,14 грн. У цій постанові серед іншого зазначено про відсутність в позивача будь яких узгоджених, проте не сплачених податкових зобов'язань станом на момент формування податкової вимоги, у зв'язку з чим, як зазначено в постанові суду від 20.03.2012 року, у податкового органу не було правових підстав для формування податкової вимоги №99 від 31.03.2011 року. Постанова суду від 20.03.2012 року по справі №2а-295/12/1370, якою встановлено відсутність у позивача податкового боргу станом на дату формування податкової вимоги від 31.03.2011 року, набрала законної сили, відтак встановлені нею обставини в силу положень ч. 1 ст. 72 КАС України не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Під час судового розгляду справи ревізор, яка проводила перевірку на запитання суду не змогла пояснити яким чином у податкового агента станом на 30.09.2014 року могла виникнути заборгованість в сумі 61513,13 грн. при сплаті за період 2012 рік - вересень 2014 року поточних зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 111079,50 грн. Втім, як встановлено під час судового розгляду справи, станом на 01.01.2011 року за позивачем ще обліковувався податковий борг в сумі 356520,98 грн. При цьому за 2011 року загальна сума нарахованого податку на доходи фізичних осіб становила 82764,93 грн., а сплачено податковим агентом за цей же рік податку на загальну суму 123128,62 грн. Відповідно переплата становить 40363,69 грн., у урахуванням якої позивач і податковий орган відобразили сальдо на кінець 2011 року на суму 316156,21 грн. Таким чином суд встановив, що поточні зобов'язання, які сплачувало ТОВ «Стенятинське» за охоплений податковою перевіркою період податковий орган зараховував в рахунок погашення податкового боргу, який виник до 2011 року і який лише в травні 2014 року було списано як безнадійний згідно з рішенням від 29.05.2014 року №12. Зазначену обставину присутні у судовому засіданні представник відповідача визнали.

В силу наведених вище приписів п.1 Підрозділу 1 Перехідних положень ПК України нарахований, але не сплачений станом на 01.01.2011 року на дату набрання чинності цим Кодексом вважається податковим боргом, а також стягується з податкового агента із застосуванням заходів відповідальності, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Однак, слід додати, що норми п. 87.9 ст. 87 ПК України застосовуються тільки щодо погашення податкового боргу, який виник після набрання чинності Податковим кодексом України (після 01 січня 2011 року). До податкового боргу, який виник до 01 січня 2011 року, норми Податкового кодексу України застосуванню не підлягають. Відтак в даному випадку у податкового органу не було правових підстав змінювати призначення платежу, самостійно визначеного платником податків при сплаті поточних зобов'язань за 2012-2014 роки.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що оскаржене податкове повідомлення-рішення № від 16.12.2014 року не відповідає критеріям, визначеним ч. 3 ст.2 КАС України, оскільки його прийнято необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та непропорційно. В той же час позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами. Виходячи з положень пункту 1 частини другої статті 162 КАС України суд приходить до висновку, що таке податкове повідомлення-рішення слід скасувати як протиправне.

На підставі ст.94 вищенаведеного Кодексу із урахуванням того, що рішення ухвалене на користь позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області № від 16.12.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенятинське" судовий збір, сплачений за подання позову в сумі 182 (сто вісімдесят дві) гривні 70 копійок.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі, до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.