Справа № 808/2424/15
Суддя: Нечипуренко Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року Справа № 808/2424/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Нечипуренка О.М., за участю ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовною заявою виконавчого комітету Бердянської міської ради

до міської організації Комуністичної партії України

третя особа : Служба безпеки України

про обмеження права на мирні зібрання,

за участі представників сторін:

від позивача - Сорока Р.Ю. (довіреність № 01-0159/40 від 13.01.2015)

від відповідача - не прибув

від третьої особи - не прибув

ВСТАНОВИВ:

30.04.2014 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Виконавчого комітету Бердянської міської ради до міської організації Комуністичної партії України, в якому позивач просить суд заборонити останній проведення святкової демонстрації та мітингу 01.05.2015 у місті Бердянську.

Ухвалою суду від 30.04.2015 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначений судовий розгляд справи на 30.04.2015 на 16-00 годину.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що проведення вказаних заходів не відповідає вимогам закону та унеможливлює виконання органом місцевого самоврядування забезпечення громадського порядку, прав і свобод інших людей під час його проведення.

Відповідач направив на адресу суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представників та зазначив, що проти позову заперечує у повному обсязі.

Представник третьої особи направив на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 38 КАС України, судовий виклик осіб, які беруть участь у даній справі, здійснено за допомогою телефонного зв'язку. Всі учасники судового розгляду повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду, а тому, відповідно до правил адміністративного судочинства, суд розглядає справу без участі нез'явившихся сторін.

Розглянувши матеріали справи та документи, надані додатково, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Яку свідчать матеріали справи, протягом березня-квітня 2014 року в місті Бердянську представники політичних партій: КПУ, Партії регіонів та ГО "Щит" і "Оплот" проявляють деструктивну та сепаратистську активність. Неодноразові прохання міськвиконкому надавати завчасно повідомлення про акції: мітинги, збори, демонстрації - координаторами проросійських акцій ігноруються.

05.03.2014, з 16-00 до 20-00 години, в місті Бердянську, на площі І Бердянської Ради, два мітинги громадян з різними полярними поглядами на суспільно-політичну ситуацію в місті та Україні. За три дні невідомими розповсюджувалися в соціальних мережах об'яви з закликом фізичного ображання майданівців, проведення проросійського маршу по місту Бердянську, захопленням будинку міської ради.

У мітингу зі сторони проросійсько настроєних громадян були представники КПУ, Партії регіонів, громадських організацій "Міська ветеранська організація", "Союз радянських офіцерів", "Єдина вітчизна", "Чорноморське козацтво", а також парафіяни із священиком православного храму УПЦ (всього у проросійського мітингу прийняло участь 85 осіб), які вигукували гасла: "фашизм не пройде", "Беркуту слава!", "Росія!", "референдум".

09.03.2014 на площі І Бердянської ради за участю депутата Запорізької обласної ради, лідера Бердянського МК КПУ Олександра Боровкова, голови міської ветеранської організації Геннадія Антонова, лідера організації "Союз радянських офіцерів" Михайла Будька відбувся несанкціонований мітинг та збір підписів щодо пропозицій до державної влади України про необхідність проведення референдуму щодо федералізації. Учасники акції: представники КПУ, громадських організацій "Союз радянських офіцерів" і "Єдина вітчизна" (350 осіб) тримали прапори Російської Федерації.

16.03.2014, з 12-00 до 13-00 години, в місті Бердянську, на Приморській площі, за участю депутата Запорізької обласної ради від КПУ Олександра Боровкова, депутата Бердянської міської ради, лідера міського партійного осередку СПУ Володимира Безверхого відбувся мітинг проросійських сил: КПУ, СПУ, громадських організацій "Міська ветеранська організація", "Союз радянських офіцерів", "Єдина вітчизна", "Чорноморське козацтво" (всього 185 осіб), які вигукували гасла: "Фашизм не пройде", "Росія!", "Референдум", "Руському язику статус державного!". В інформаційному наметі від КПУ відбувався збір підписів в підтримку необхідності проведення референдуму щодо федералізації України. Не зважаючи на попередження проводити мітинг лише на Приморській площі, згідно з угодженою з міською владою заявки, близько 100 осіб з російськими прапорами на чолі з бердянським активістом ОСОБА_9 рушили до міського Палацу культури.

23.03.2014 в місті Бердянську, з 12-00 до 13-00 години, спочатку на Приморській площі, а з 13-00 до 14-00 годин на сходах міського Палацу культури відбулось два проросійських мітинги громадян під головуванням громадського актиівіста міських проросійських політичних сил, члена штабу незареєстрованої міської організації "Щит", підприємця ОСОБА_9 Під час мітингів використовувались прапори Росії, Партії регіонів, КПУ. У проросійських мітингах з сепаратистськими закликами лунали виступи: "просить ОСОБА_10 й ОСОБА_11 ввести війська Російської Федерації в Бердянськ", "від'єднати Південь й Схід України за зразком Криму та приєднати до Росії", "повернути владу президенту ОСОБА_10". У мітингу прийняли активну участь представники КПУ, Партії регіонів, громадських організацій "Міська ветеранська організація", "Союз радянських офіцерів", "Єдина вітчизна", "Чорноморське козацтво" (всього близько 120 осіб). По закінченню проросійського мітингу на сходах міського Палацу культури головуючий Маманазаров І.А. зачитав резолюцію з сепаратистськими закликами: "президенту Росії В.ОСОБА_11 ввести війська Російської Федерації в Бердянськ", після чого він закликав підписати відповідну резолюцію і передати її російському керівництву. Підписи поставили відразу близько 80 осіб: голови первинних осередків Бердянської організації Партії регіонів Тетяна Корнілова, Ірина Щетініна, Валентина Богомолова, представники незареєстрованої міської організації "Щит": Колоянов В.М., Ян Чайка, Микола Стоянов, представники КПУ: Борис Бузов, Михайло Будько, голова комітету мікрорайону Колонія-Макорти, голова первинного осередку Бердянської організації Партії регіонів Світлана Калініченко та інші. Також 23.03.2014, о 12-30 годині, на Приморській площі відбулось порушення громадського порядку (бійка з легкими тілесними ушкодженнями) між представниками Бердянського майдану (дві особи) і проросійських сил (три особи). Проводиться слідство представниками Бердянського МВ ГУМВС.

30.03.2014 в місті Бердянську, з 12-00 до 13-00 години, на Приморській площі, відбувся проросійський мітинг громадян під головуванням громадського активіста міських проросійських політичних сил, члена штабу незареєстрованої міської організації "Щит" ОСОБА_9 Під час мітингу комуністами розповсюджувались в інформаційному наметі листівки зі зверненням ОСОБА_20 про необхідність проведення референдуму в країні про зовнішньоекономічний вибір до митного союзу, і розповсюджувались газети від серпня 2013 року "По правде говоря" з критикою курсу євроінтеграції України. У мітингу прийняли активну участь представники вищезазначених партій та громадських організацій (всього близько 95 осіб). Також мітингувальники вшанували загиблих міліціонерів на Київському майдані 18-19.02.2014.

03.04.2015 до виконавчого комітету Бердянської міської ради надійшов лист від першого секретаря міського комітету Комуністичної партії України Боровкова А.А. про те, що 01.05.2015 року о 09-30 годині вказана партійна організація запланувала проведення ходи та мітингу, присвяченого Міжнародному дню солідарності трудящих. Вказаний мітинг буде проходити на Приморській площі м. Бердянська (орієнтовна кількість учасників -2000 осіб).

Крім того, 29.04.2015 року до виконавчого комітету Бердянської міської ради надійшов лист Управління Служби безпеки України в Запорізькій області щодо попередження правопорушень в ході масових заходів.

Відповідно до ст. 39 Конституції України, громадяни мають право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, про проведення яких завчасно сповіщаються органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування.

За приписами частини 2 статті 39 Конституції України обмеження щодо реалізації цього права може встановлюватися судом відповідно до закону і лише в інтересах національної безпеки та громадського порядку - з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення або захисту прав і свобод інших людей

Згідно з ч. 2 ст. 11 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ухваленою Радою Європи 04.11.1950, "здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття не перешкоджає запровадженню законних обмежень на здійснення цих прав особами, що входять до складу збройних сил, поліції чи адміністративних органів держави".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про основи національної безпеки України" № 964-IV від 19.06.2003, "національна безпека - захищеність життєво важливих інтересів людини і громадянина, суспільства і держави, за якої забезпечуються сталий розвиток суспільства, своєчасне виявлення, запобігання і нейтралізація реальних та потенційних загроз національним інтересам у сферах правоохоронної діяльності, боротьби з корупцією, прикордонної діяльності та оборони, міграційної політики, охорони здоров'я, освіти та науки, науково-технічної та інноваційної політики, культурного розвитку населення, забезпечення свободи слова та інформаційної безпеки, соціальної політики та пенсійного забезпечення, житлово-комунального господарства, ринку фінансових послуг, захисту прав власності, фондових ринків і обігу цінних паперів, податково-бюджетної та митної політики, торгівлі та підприємницької діяльності, ринку банківських послуг, інвестиційної політики, ревізійної діяльності, монетарної та валютної політики, захисту інформації, ліцензування, промисловості та сільського господарства, транспорту та зв'язку, інформаційних технологій, енергетики та енергозбереження, функціонування природних монополій, використання надр, земельних та водних ресурсів, корисних копалин, захисту екології і навколишнього природного середовища та інших сферах державного управління при виникненні негативних тенденцій до створення потенційних або реальних загроз національним інтересам.

Національні інтереси - життєво важливі матеріальні, інтелектуальні і духовні цінності Українського народу як носія суверенітету і єдиного джерела влади в Україні, визначальні потреби суспільства і держави, реалізація яких гарантує державний суверенітет України та її прогресивний розвиток;

Загрози національній безпеці - наявні та потенційно можливі явища і чинники, що створюють небезпеку життєво важливим національним інтересам України".

Згідно зі ст. 3 вказаного Закону, "об'єктами національної безпеки є:

людина і громадянин - їхні конституційні права і свободи;

суспільство - його духовні, морально-етичні, культурні, історичні, інтелектуальні та матеріальні цінності, інформаційне і навколишнє природне середовище і природні ресурси;

держава - її конституційний лад, суверенітет, територіальна цілісність і недоторканність".

Дійсно, Конституція України містить загальні правила щодо можливих обмежень свободи зібрань, але ці правила вимагають подальшої регламентації у національному законодавстві. Єдиний існуючий документ, що встановлює таку процедуру є Указ 1988 року, норми якого, як правило, не вважаються чинною процедурою проведення демонстрацій, що випливає з практики національних судів через іншу процедуру проведення зібрань, ніж визначену Конституцією. Слід також зазначити, що Резолюція українського парламенту про тимчасове застосування певних законодавчих актів Радянського Союзу відноситься до тимчасового застосування радянського законодавства; відсутнє регулювання, що прийняте українським парламентом щодо порядку проведення мирних демонстрацій, незважаючи на те, що статті 39 та 92 Конституції чітко вимагають законодавчого встановлення такої процедури, тобто актом національного парламенту.

Вказана позиція визначена в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Вєренцов проти України", в якому Європейський суд робить висновок, що втручання у право заявника на свободу мирних зібрань не передбачено національним законодавством України.

Крім того, необхідно зазначити, що право на свободу зібрань є основоположним правом у демократичному суспільстві і так само, як і право на свободу вираження поглядів, є однією з основ такого суспільства. Таким чином, не слід його тлумачити обмежувально.

Право на зібрання охоплює приватні зібрання у громадських місцях, так само, як статичні зібрання чи зібрання у формі процесій, це право може бути реалізовано як індивідуальними учасниками, так і організаторами зібрання

Стаття 11 Конвенції захищає лише право на "мирні зібрання". Це поняття, згідно з прецедентним правом Європейської Комісії, не охоплює демонстрації, в яких організатори та учасники мали насильницькі наміри

На практиці, єдиним типом подій, які не кваліфікуються як "мирні зібрання" є ті, в яких організатори і учасники мають намір використовувати насильство

Право на мирні зібрання належить кожному, хто має намір організувати мирну демонстрацію. Можливість насильницьких контрдемонстрацій чи можливість долучення до демонстрації екстремістів з насильницькими намірами не може, як таке, відібрати це право.

Тягар доказування насильницьких намірів організаторів зібрання лежить на органах влади (див. п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Plattform "Arzte fur das Leben" v. Austria від 21 червня1998р.)

Держава має утримуватися від свавільних заходів, які можуть завадити праву на мирні зібрання. У зв'язку з природою права на мирні зібрання та права на об'єднання і її тісним зв'язком з демократією, повинні бути переконливі і вагомі причини, щоб виправдати втручання в це право.

Суд нагадує, що будь-яка демонстрація в громадському місці неминуче, до певної міри порушує загальний перебіг життя, включаючи перешкоди для руху людей, і органам влади слід проявити певну терпимість відносно мирних зібрань.

Таким чином, суд визнає, що саме ймовірність того, що в ході мітингу, організованого міською організацією Комуністичної партії України, може порушити громадський порядок не може виправдати заборону проведення цього мітингу.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 39 Конституції України про завчасне сповіщення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про проведення зборів, мітингів, походів і демонстрацій (справа щодо завчасного сповіщення про мирні зібрання) № 4-рп/2001 від 19.04.2001, встановлено, що "положення частини першої статті 39 Конституції України щодо завчасного сповіщення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про проведення зборів, мітингів, походів і демонстрацій в аспекті конституційного подання треба розуміти так, що організатори таких мирних зібрань мають сповістити зазначені органи про проведення цих заходів заздалегідь, тобто у прийнятні строки, що передують даті їх проведення. Ці строки не повинні обмежувати передбачене статтею 39 Конституції України право громадян, а мають служити його гарантією і водночас надавати можливість відповідним органам виконавчої влади чи органам місцевого самоврядування вжити заходів щодо безперешкодного проведення громадянами зборів, мітингів, походів і демонстрацій, забезпечення громадського порядку, прав і свобод інших людей.

Визначення конкретних строків завчасного сповіщення з урахуванням особливостей форм мирних зібрань, їх масовості, місця, часу проведення тощо є предметом законодавчого регулювання".

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" № 280/97-ВР від 21.05.1997, "органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції".

Згідно з пп. 1 п. "б" ч. 1 ст. 39 вказаного Закону, "до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження з забезпечення вимог законодавства щодо розгляду звернень громадян, здійснення контролю за станом цієї роботи на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності".

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КАС України, "суд задовольняє вимоги позивача в інтересах національної безпеки та громадського порядку в разі, якщо визнає, що проведення зборів, мітингів, походів, демонстрацій чи інших зібрань може створити реальну небезпеку заворушень чи вчинення кримінальних правопорушень, загрозу здоров'ю населення або правам і свободам інших людей. У постанові суду зазначається спосіб обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання".

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 ст.2 КАС України).

Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, за свої внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають.

Судовій збір, сплачений позивачем, до відшкодування не присуджується.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 162, 163, 167, КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції

Постанова в повному обсязі у відповідності до вимог ст. 160 КАС України оформлена і підписана 30.04.2015.

Суддя О.М. Нечипуренко