Справа № 587/1449/14-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" квітня 2015 р. м. Київ К/800/57170/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Сумському районі Сумської області про встановлення факту належності документа, визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Сумському районі Сумської області про встановлення факту належності документа, визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Сумського районного суду Сумської області від 15 липня 2014 року позов задоволено частково: встановлено факт належності ОСОБА_4 архівної довідки від 7 травня 2014 № 260, виданої архівною установою Сумської районної ради «Районний трудовий архів», про заробітну плату з 1 січня 1984 року по 31 грудня 1990 року, видану на ім'я ОСОБА_4.; скасовано відмову Управління Пенсійного фонду України у Сумському районі Сумської області від 05 червня 2014 року № 3159/05-09 у врахуванні архівної довідки від 7 травня 2014 № 260 для обчислення пенсії; зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в Сумському районі Сумської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_4 з урахуванням архівної довідки від 7 травня 2014 № 260, виданої архівною установою Сумської районної ради «Районний трудовий архів», про заробітну плату з моменту набрання рішенням законної сили; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог; закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України у Сумському районі Сумської області про визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити певні дії в частині встановлення факту ОСОБА_4 архівної довідки від 7 травня 2014 № 260, виданої архівною установою Сумської районної ради «Районний трудовий архів», про заробітну плату з 1 січня 1984 року по 31 грудня 1990 року, видану на ім'я ОСОБА_4.; відмовлено в задоволенні позову щодо скасування відмови Управління Пенсійного фонду України у Сумському районі Сумської області від 5 червня 2014 року №3159/05-09 у врахуванні архівної довідки від 7 травня 2014 № 260 для обчислення пенсії та зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в Сумському районі Сумської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_4 з урахуванням архівної довідки від 07 травня 2014 № 260, виданої архівною установою Сумської районної ради «Районний трудовий архів», про заробітну плату з моменту набрання рішенням законної сили; в іншій частині постанову Сумського районного суду Сумської області від 15 липня 2014 року залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просив його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В запереченнях на скаргу відповідач просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що прізвище позивача згідно даних паспорта серії НОМЕР_1, виданого 11 лютого 2000 року Сумським РВ УМВС України в Сумській області, значиться «ОСОБА_4».

Трудова книжка видана 12 серпня 1971 року на ім'я ОСОБА_4.

11 лютого 2000 року відділом кадрів прізвище власника трудової книжки виправлене з «Черний» російською мовою на «ОСОБА_4» також російською мовою. Виправлення має засвідчуваний напис та печатку відділу кадрів.

Згідно записам у трудовій книжці позивача за період з 1 січня 1984 року по 31 грудня 1990 року (спірний період) його трудова діяльність зазначена наступним чином:

запис № 18 від 9 березня 1981 року: ПМК Сумського облміжколгоспбуду, прийнятий на роботу водієм 2 класу відповідно до наказу № 47 від 9 березня 1981 року;

запис № 20 від 24 квітня 1987 року: переведений автокранівником 6 розряду відповідно до наказу № 39к від 23 квітня 1987 року;

запис № 21 від 16 січня 1989 року: переведений бетонником 2 розряду відповідно до наказу № 8к від 16 січня 1989 року;

запис № 22 від 15 червня 1989 року: переведений автокранівником 6 розряду відповідно до наказу № 44 к від 15 червня 1989 року.

Трудова книжка має записи стосовно перейменування підприємства. Зокрема, запис № 20 від 14 травня 1986 року - про переіменування ПМК-5 в Сумську міжгосподарську пересувну механізовану колону № 33 об'єднання Сумиоблагробуду (МПМК-33).

Відповідно до довідки архівної установи Сумської районної ради «Районний трудовий архів» від 7 травня 2014 року № 260, в документах архівного фонду Сумиагробуд ПМК-5, ПМК-33, в відомостях по заробітній платі за період з 1 січня 1984 року по 31 грудня 1990 року є дані про роботу ОСОБА_4. та наведені дані про заробітну плату.

5 червня 2014 року Управлінням Пенсійного фонду України в Сумському районі Сумської області ОСОБА_4 надана відповідь, що не можливо врахувати довідку від 07 травня 2014 року № 260 для обчислення пенсії через розбіжність у прізвищі з даними паспорта. Встановити її належність не можливо.

На запит УПФ у Сумському районі АУ СРР «Районний трудовий архів» надало архівну довідку від 19 червня 2014 року № 394, відповідно до якої проведена перевірка і виконані уточнення довідки № 260 від 7 травня 2014 року на ОСОБА_4, за наслідками якої в документах підприємства є дані про роботу у вказаний період «Черного Григорія Петровича».

Згідно історичної довідки: з 1 квітня 1980 року створена госпрозрахункова пересувна механізована колона № 5 Сумського обласного міжколгоспбуду, яка 10 квітня 1986 року переіменована в Сумську міжгосподарську пересувну механізовану колону № 33 Об'єднання Сумиоблагробуд. Подальша реорганізація відбулась 15 травня 1995 року.

Відповідно протоколу № 707 від 13 травня 2014 року ОСОБА_4 призначена пенсія за віком із розрахунку повного трудового стажу 37 років 10 місяців 20 днів.

Не погодившись з винесеним рішенням, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково.

Суд апеляційної інстанції, закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог про встановлення факту, виходив з того, що дана вимога підлягає розгляду в окремому провадженні в порядку цивільного судочинства, а тому не може вирішуватись судом в порядку адміністративного судочинства.

Відмовляючи в іншій частині позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходи з того, що вони мають похідний характер від вимоги про встановлення факту.

Колегія суддів касаційної інстанції не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що вимоги щодо визнання належності довідки мають розглядатися за правилами цивільного судочинства, а відтак рішення суду апеляційної інстанції в частині закриття провадження у справі є правильним.

Щодо інших позовних вимог, суд зазначає таке.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Оскільки позовна вимога про встановлення факту та вимоги, що направлені на перерахунок пенсії мають різні підстави позову, не ґрунтуються на одних обставинах, то їх не можна вважати похідними.

Згідно із статтею 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, судове рішення є законним, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права, порушення яких є підставою для скасування чи зміни судового рішення судом вищої інстанції. Це випливає з конституційного принципу законності (пункт 1 частини третьої статті 129 Конституції України, стаття 9 КАСУ). При цьому законність необхідно трактувати не суто формально - як дотримання вимог закону, а у ширшому значенні - у світлі верховенства права. Обґрунтованим є судове рішення, якщо воно ухвалене судом на підставі обставин в адміністративній справі, які повно і всебічно з'ясовані на основі доказів, що були досліджені судом (частина третя коментованої статті).

Обґрунтованим визнається судове рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.

Статтею 161 КАС України встановлено, що під час прийняття постанови суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Разом з цим, ухвалюючи рішення, судам необхідно дотримуватися приписів статті 165 КАС України. Відповідно до неї ухвала складається, зокрема, з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов до висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Це означає, що судове рішення має містити пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або недоведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд апеляційної інстанції фактично усунувся від розгляду позовних вимог по суті, чим порушив застосування норм процесуального права.

Вказані порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції унеможливлюють встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року в частині відмови в задоволенні позову скасувати, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: