Справа № 808/7235/14
Суддя: Каракуша Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року Справа № 808/7235/14 Провадження № ДО/808/664/14
17 год. 15 хв. м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Каракуші С.М.,

суддів Горобцової Я.В., Садового І.В.

за участю секретаря Рибакової М.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника першого відповідача Коваленко І.М.

представника четвертого відповідача Сигарьової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_4

до: Міністерства внутрішніх справ України, начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області

про: визнання протиправними рішень та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся з адміністративним позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

1) визнати протиправним та скасувати пункт 11 наказу Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України або відповідач 1) від 29.08.2014 № 963 в частині звільнення з органів внутрішніх справ;

2) визнати протиправним та скасувати наказ МВС України від 29.08.2014 № 1720 (по особовому складу) в частині, що стосується звільнення з органів внутрішніх справ в запас із постановленням на військовий облік;

3) зобов'язати начальника Головного управління МВС України в Донецькій області (далі - начальник ГУМВС України в Донецькій області або відповідач 2) поновити ОСОБА_4 на посаді першого заступника начальника міського відділу - начальника слідчого відділу Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області;

4) зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справі України в Донецькій області (далі - ГУМВС України в Донецькій області або відповідач 3) врахувати час вимушеного прогулу з 30.08.2014 по день фактичного поновлення на посаді до вислуги років ОСОБА_4;

5) зобов'язати Добропільський міський відділ (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління Міністерства внутршніх справ України в Донецькій області (далі - Добропільський МВ ГУМВС України в Донецкій облості або відповідач 4) виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу (з 30.08.2014 по день фактичного поновлення на посаді) за посадою, з якої він був звільнений (т. 1 а.с. 124-131).

Позивач вважає оскаржувані накази Міністерства внутрішніх справ України в частині, яка стосується притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення з органів внутрішніх справ безпідставними та протиправними, такими, що прийняті із перевищенням наданих йому повноважень. Вказує, що мотиви, через які прийняті зазначені накази, є надуманими та не відповідають фактичним обставинам. Зазначені накази відповідача 1 потягнули за собою припинення не тільки виплати грошового забезпечення, але й перебігу вислуги років позивача на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, яка зараховується для призначення пенсій, вислуги років в спеціальному званні «майор міліції», а також безперервної вислуги років позивача на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, яка враховується для виплати грошового забезпечення та надання відпусток. У зв'язку з чим просить оскаржувані накази скасувати та поновити його на раніше займаній посаді.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити та надав пояснення в його обґрунтування, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник першого відповідача 1 позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити, вважає оскаржувані накази такими, що прийняті правомірно, у зв'язку із встановленими в ході проведеного службового розслідування обставинами щодо вчинення позивачем вчинків, що дискредитує звання рядового та начальницького складу.

Відповідач 2 в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності (т. 1 а.с. 117).

Представник відповідача 3 в судове засідання також не прибула, подала заяву про розгляд справи без її участі (т. 2 а.с. 33).

Відповідно до поданих заперечень, представник відповідача 3 просила у задоволенні позову відмовити, вважає, що оскаржувані накази прийняті на підставі та в межах наданих повноважень. Також зазначила, що звільнення позивача відбулось за вчинки, що дискредитують звання рядового та начальницького складу, що є окремою підставою для звільнення та не є видом дисциплінарної відповідальності. Окрім того, представник відповідача вважає заявлені вимоги про поновлення на попередній посаді та зарахування до вислуги років часу вимушеного прогулу передчасними та такими, що є похідними від вимог про скасування наказів про звільнення (т. 1 а.с. 164-165).

Представник відповідача 4 в судовому засіданні також позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити, вважає, що Добропільський МВ ГУМВС України в Донецькій області при виплаті грошового забезпечення та при прийнятті рішення про призупинення виплати позивачу такого забезпечення дів законно.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши докази суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ з 15.08.1998 та мав спеціальне звання майора міліції, що підтверджується довідкою за підписом начальника СКЗ Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області (т. 1 а.с. 17).

З 15.11.2012 позивач перебував на посаді першого заступника начальника міського відділу - начальника слідчого відділу Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

Наказом МВС України № 963 від 29.08.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Дзержинського МВ, Добропільського МВ, Красноармійського МВ, УДАІ ГУМВС, НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області та УМВС України на Донецькій залізниці» за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення статті 65 Конституції України, частини 3 статті 3, частини 1 статті 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органу внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, позивача звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (пункту 11 наказу) (т. 1 а.с. 221-226).

Як зазначено у наказі, рішення про звільнення позивача прийнято на підставі статей 2, 5, 7, 12 та 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.

Наказом МВС України №1720 о/с від 29.08.2014 «По особовому складу» позивача звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (т. 1 а.с. 228).

Підставами для прийняття зазначених наказів став висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області та УМВСВ України на Донецькій залізниці (т. 1 а.с. 203-219).

Зокрема, у вказаному висновку зазначено, що 09.05.2014 та 14.05.2014 під час проведення мітингу щодо підтримки становлення ДНР біля адміністративної будівлі Добропільського МВ позивач фактично самоусунувся від виконання своїх службових обов'язків, проявив пасивність та байдужість щодо ситуації, яка склалася, заходів щодо документування та припинення цих подій не вжив. Крім того, 11.05.2014 під час проведення референдуму щодо становлення ДНР та підтримки ідеї відокремлення Донецької області від Держави також фактично самоусунувся від виконання своїх службових обов'язків, заходів щодо документування та припинення цих заходів не вжив (т. 1 а.с. 206).

Наказ МВС України № 963 від 29.08.2014 надійшов до Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області в електронному вигляді 24.09.2014 та зареєстрований за вхідним № 1 від 24.09.2014, наказ МВС України № 1720 о/с від 29.08.2014 надійшов в електронному вигляді 08.10.2014 та був зареєстрований за вхідним № 2 о/с від 08.10.2014, що підтверджується відмітками про їх реєстрацію, а також відповіддю Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області на адресу позивача від 15.10.2014 та його представника від 16.10.2014 (т. 1 а.с. 34, 47, 186-187).

Наказом тимчасово виконуючого обов'язки начальника Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області № 672 від 25.09.2014 «Про призупинення нарахування та виплати грошового забезпечення окремим співробітникам Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області», який прийнято з посиланням на наказ МВС України № 963 від 29.08.2014, позивачу призупинено нарахування та виплата всіх видів грошового забезпечення з 30.08.2014 (т. 1 а.с. 178).

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначено в оскаржуваному наказі № 963 від 29.08.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Дзержинського МВ, Добропільського МВ, Красноармійського МВ, УДАІ ГУМВС, НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області та УМВС України на Донецькій залізниці», позивача звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) - за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення 65 Конституції України, частини 3 статті 3, частини 1 статті 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органу внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382 (т. 1 а.с. 221-226).

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про міліцію», у підрозділах міліції не допускається діяльність політичних партій. При виконанні службових обов'язків працівники міліції незалежні від впливу політичних партій та інших об'єднань громадян.

Частиною 1 статті 5 зазначеного Закону встановлено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Основні обов'язки міліції визначені статтею 10 Закону України «Про міліцію».

Відповідно до присяги працівника внутрішніх справ України, текст якої затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, кожний працівник органів внутрішніх справ України, який склав таку присягу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України: поклявся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю; присягнув з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, поклявся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Порядок та підстави проходження і припинення служби в органах внутрішніх справ регулюються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (далі - Положення).

Відповідно до пункту 2 Положення позивач, який мав спеціальне звання майора міліції, відноситься до осіб старшого начальницького складу.

Підстави звільнення зі служби в запас осіб середнього, старшого та вищого начальницького складу (з постановкою на військовий облік), визначені пунктом 64 Положення, зокрема підпункт «є» якого передбачає звільнення за порушення дисципліни.

Сутність службової дисципліни, обв'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначаються Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (далі - Дисциплінарний статут)

Пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 встановлено, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового та начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

Таким чином, скоєння особою рядового і начальницького складу вчинку, що дискредитує звання рядового та начальницького складу, є окремою підставою для звільнення з органів внутрішніх справ та не є видом дисциплінарного стягнення, що передбачено та застосовується у порядку, визначеному Дисциплінарним статутом.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що наказ № 963 від 29.08.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Дзержинського МВ, Добропільського МВ, Красноармійського МВ, УДАІ ГУМВС, НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області та УМВС України на Донецькій залізниці» в частини звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ за пунктом 66 Положення (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу), а також прийнятий на підставі нього наказ № 1720 о/с від 29.08.2014 «По особовому складу» в частині звільнення позивача, прийняті не у спосіб, передбачений законом.

Окрім того, суд вважає недоведеним наявність підстав для звільнення позивача за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу (пункт 66 Положення).

Вчинками, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, можуть бути корупційні та інші діяння, що є не сумісними з проходженням служби в органах внутрішніх справ, суперечать Присязі працівника внутрішніх справ, оскільки підривають довіру громадян як до працівників міліції, так і до органів внутрішніх справ в цілому, принижують їх авторитет.

Як зазначено у висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області та УМВСВ України на Донецькій залізниці, на підставі якого прийняті оскаржувані в частині звільнення позивача накази, службовим розслідуванням встановлено, що 09.05.2014 та 14.05.2014 під час проведення мітингу щодо підтримки становлення ДНР біля адміністративної будівлі Добропільського МВ позивач фактично самоусунувся від виконання своїх службових обов'язків, проявив пасивність та байдужість щодо ситуації, яка склалася, заходів щодо документування та припинення цих подій не вжив. Крім того, 11.05.2014 під час проведення референдуму щодо становлення ДНР та підтримки ідеї відокремлення Донецької області від Держави також фактично самоусунувся від виконання своїх службових обов'язків, заходів щодо документування та припинення цих заходів не вжив (т. 1 а.с. 206).

У висновку службового розслідування вказано, що зазначені обставини встановлені під час проведення співбесід з місцевими мешканцями і працівниками Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області, а також з наданих відомостей членами місцевого осередку «Патріоти України» (т. 1 а.с. 206).

Відповідно до частини статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

За правилами частини 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, обов'язок суду щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, закріплений частиною 4 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

При відкритті провадження у справі суд зобов'язував МВС України надати матеріалі судового розслідування відносно позивача, а також зазначав про обов'язок відповідачів, як суб'єктів владних повноважень, у разі заперечення проти позову надати всі матеріали, що були або мали бути взяті ними до уваги при прийняття рішень, з приводу яких подано позов (т. 1 а.с. 1).

18.12.2014 судом також була винесена ухвала про витребування у МВС України належним чином посвідчених копій матеріалів службового розслідування щодо позивача (т. 1 а.с. 140-141).

У зв'язку із наданням представником першого відповідача відомостей щодо направлення матеріалів перевірки Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області до Генеральної прокуратури України, ухвалою суду від 02.03.2015 у Генеральної прокуратури України були витребувані належним чином засвідчені копії матеріалів службових розслідувань за фактами порушень службової дисципліни окремими працівниками Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області, які направлялись Міністерством внутрішніх справ України до Генеральної прокуратури України 23.12.2014 за № 27226/Ав, на підставі яких зроблено висновок про самоусунення ОСОБА_4 від виконання службових обов'язків, прояви пасивності та байдужості до ситуації, яка склалася 09 та 14 травня 2014 року під час проведення мітингу щодо підтримки становлення ДНР біля адміністративної будівлі Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області, та 11.05.2014 під час проведення референдуму (т. 2 а.с. 9-10, 18).

Згідно з отриманою судом відповіддю Генеральної прокуратури України від 18.03.2015, МВС України надсилало до Генеральної прокуратури України копії матеріалів службової перевірки, а не їх оригінали, які у подальшому були направлені за належністю до прокуратури Донецької області (т. 2 а.с. 35).

Таким чином, відповідачем 1 матеріали службового розслідування, на підставі яких зроблені висновки про самоусунення ОСОБА_4 від виконання службових обов'язків, прояви пасивності та байдужості до ситуації, яка склалася 09 та 14 травня 2014 року під час проведення мітингу щодо підтримки становлення ДНР біля адміністративної будівлі Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області, та 11.05.2014 під час проведення референдуму, суду на час розгляду справи не надані.

Натомість, як вбачається з наданої на адвокатський запит відповіді Добропільського міжрайонного прокурора від 22.12.2014 за № 472303 вих. 14, 09 та 14 травня 2014 року біля адміністративної будівлі №52 по вул. Першотравневій у м. Добропіллі, в якому розташована Добропільська міжрайонна прокуратура Донецької області та Добропільський МВ ГУМВС України у Донецькій області, збори, походи та демонстрації щодо підтримання так званої ДНР не проводились, та у зв'язку з відсутністю таких фактів заходи прокурорського реагування не вживались (т. 2 а.с. 2).

Також у листах виконавчого комітету Добропільської міської ради від 12.12.2014 № 05/1708-10/01/02, від 19.12.2014 №05/1760-10/01/02 та від 06.03.2015 № 05/0295-15/01 зазначено, що на території міста Добропілля в період з лютого 2014 року по 01.09.2014 випадків захоплення адміністративних будівель міської ради та інших об'єктів не було, а також вказано про відсутність у Добропільської міської ради відомостей щодо проведення 09 та 14 травня 2014 року біля адміністративної будівлі Добропільського МВ (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області мітингів (зборів, походів, демонстрацій тощо) щодо підтримання так званої ДНР, та про спроби захоплення адміністративної будівлі міськвідділу з боку радикально налаштованих громадян з метою повалення конституційного ладу України. Також, відсутні відомості, щодо проведення 11.05.2014 так званого «референдуму» щодо становлення так званої ДНР (т. 2 а.с. 4, 6, 54).

Про те, що на території Добропільського району Донецької області активні бойові дії не проводились, на територію району сепаратисти не заходили, зазначено також у висновку службового розслідування (т. 1 а.с. 206).

Крім того, суд критично оцінює висновки службового розслідування щодо самоусунення позивача від виконання своїх службових обов'язків, а також прояви пасивності та байдужості, які зроблені з посиланням на відомості, отримані в ході індивідуальних співбесід з членами місцевого осередку «Патріоти України», оскільки як вбачається з відповідей Реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції від 19.12.2014 № 3.1-19/41 та від 04.03.2015 №31-18/7, місцевий осередок громадської організації «Патріоти України» у Реєстраційній службі Добропільського міськрайонного управління юстиції не зареєстрований (т. 2 а.с. 48, 50).

Підтвердженням належного виконання ОСОБА_4 своїх функціональних обов'язків у період з квітня 2014 року по 25.09.2014, є звернення тимчасово виконуючого обов'язки начальника Добропільського МВ ГУМВС України від 25.09.2014 до начальника ГУМВС України в Донецькій області, у якому зазначалось про безпідставне включення, у тому числі позивача, до наказу відповідача 1 від 29.08.2014 № 963, та пропонувалось залишити позивача в органах внутрішніх справ (т. 1 а.с. 55-56).

За вказаних обставин суд приходить до висновку про відсутність доказів, які підтверджують як наявність подій, під час яких позивач самоусунувся від виконання своїх службових обов'язків, проявив пасивність та байдужість, так і скоєння ним вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, у зв'язку з чим накази МВС України № 963 від 29.08.2014 та № 1720 о/с від 29.08.2014 в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ прийняті протиправно, а відтак, позовні вимоги про їх скасування в цій частині підлягають задоволенню.

Заявлені позивачем вимоги про зобов'язання другого, третього та четвертого відповідачів вчинити певні дії щодо поновлення позивача на попередній посаді, врахування часу вимушеного прогулу до вислуги років та виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки підставою для зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії є ухилення від виконання обов'язку, покладеного на нього законом.

При цьому, враховуючи приписи частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, суд приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача в даному випадку є прийняття судом рішення про поновлення його на займаній посаді та стягнення з відповідача 4 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Відповідно до вимог пункту 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114, позивач підлягає поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Враховуючи, що ОСОБА_4 звільнений з органів внутрішніх справ на підставі наказу МВС України № 963 від 29.08.2014, у якому не зазначена дата звільнення, таким чином 29.08.2014 вважається останнім робочим днем, у зв'язку з чим позивач підлягає поновленню на посаді з 30.08.2014.

Враховуючи, що позивач обіймав посаду першого заступника начальника міського відділу - начальника слідчого відділу Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, його поновлення на посаді повинно проводитись відповідно до Переліку № 4 посад, на які працівники призначаються і з яких звільняються наказами начальників головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на залізницях, ректорів вищих навчальних закладів після погодження з Міністром, першим заступником Міністра, заступником Міністра - керівником апарату, заступником Міністра (у разі введення), які за функціональними обов'язками координують діяльність підрозділів, та відповідними структурними підрозділами апарату Міністерства, який затверджений наказом МВС України № 378 від 30.06.2011 «Про затвердження номенклатури посад щодо призначення, переміщення, звільнення осіб рядового і начальницького складу та працівників органів внутрішніх справ».

У даному випадку обов'язок видання наказу про поновлення позивача на посаді лежить на ГУМВС України в Донецькій області, до компетенції керівника якого віднесено видання відповідного наказу.

Судом встановлено, що позивач з моменту фактичного звільнення до дати постановлення рішення у справі ніде не працює, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, а відтак на його користь повинна бути стягнута сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Визначаючи розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу суд застосовує положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 (далі - Порядок № 100).

Так, згідно з вимогами пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньомісячної заробітної плати здійснюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до пункту 5.8 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з довідкою Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області № 55 від 22.12.2014, середньоденне грошове забезпечення позивача складає 219 грн. 19 коп., кількість днів вимушеного прогулу станом на 01.04.2015 становить 215 календарних днів, у зв'язку з чим сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, яку належить стягнути на користь позивача, становить: 219,19 грн. * 215 календарних днів = 47125 грн.85 коп. (т. 2 а.с.8).

Враховуючи, що позивач проходив службу у Добропільському МВ ГУМВС України в Донецькій області, відповідно до пунктів 1.5 та 1.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України № 499 від 31.12.2007, якими встановлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби, сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу підлягає стягненню з відповідача 4.

З наведених вище підстав суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до пунктів 2 та 3 частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова суду у відносинах публічної служби про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання - у межах суми стягнення за один місяць, та поновлення на посаді підлягає негайному виконанню

Враховуючи, що відповідно до довідки Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області № 55 від 22.12.2014 за останні два місяці служби перед звільненням грошове забезпечення позивача складало: 6685 грн. 21 коп. у червні 2014 року та 6685 грн. 21 коп. у липні 2014 року, постанова суду в частині поновлення позивача на посаді та в частині стягнення з відповідача 4 на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 6685 грн. 21 коп. підлягає негайному виконанню.

Керуючись статтями 2, 11, 71, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 11 наказу Міністерства внутрішніх справ України № 963 від 29.08.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Дзержинського МВ, Добропільського МВ, Красноармійського МВ, УДАІ ГУМВС, НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області та УМВС України на Донецькій залізниці» щодо звільнення з органів внутрішніх справ майора міліції ОСОБА_4, першого заступника начальника Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) - начальника слідчого відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України №1720 о/с від 29.08.2014 «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ України у запас на підставі пп. «є» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, майора міліції ОСОБА_4 (НОМЕР_1), першого заступника начальника Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) - начальника слідчого відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

Поновити майора міліції ОСОБА_4 на посаді першого заступника начальника міського відділу - начальника слідчого відділу Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з 30.08.2014.

Стягнути з Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_4 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 30.08.2014 по 01.04.2015 у розмірі 47125 (сорок сім тисяч сто двадцять п'ять) грн. 85 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду в частині поновлення майора міліції ОСОБА_4 на посаді першого заступника начальника міського відділу - начальника слідчого відділу Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області та в частині стягнення з Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_4 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць - 6685 (шість тисяч шістсот вісімдесят п'ять) грн. 21 коп. підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.М. Каракуша

Суддя Я.В. Горобцова

Суддя І.В. Садовий