Справа № 2а/1770/2146/2012
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2012-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Комшелюк Т.О.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"25" жовтня 2012 р. Справа № 2а/1770/2146/2012

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

при секретарі Кошиль О.Ю. ,

за участю

представників сторін:

розглянувши апеляційні скарги Рівненська митниця, Державної митної служби України на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "26" червня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної митної служби України, Рівненської митниці про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Рівненського окружного адміністративного суду до відповідачів про визнання протиправним та скасування наказу про припинення перебування на державній службі, стягнення з заробітку за час вимушеного прогулу та зобов'язання видати наказ про надання відпустки по догляду за дитиною до трьохрічного віку.

Свій позов обґрунтовує тим, що наказом відповідача 1 № 918-к від 27.04.2012 р. припинено його перебування на державній службі в митних органах з підстав, передбачених п.6 ч.1 ст.30 ОСОБА_4 України «Про державну службу» (за порушення ОСОБА_5 в частині несумлінного виконання службових обов'язків та порушенні вимог законодавства з питань митної служби), а саме: йому було поставлено у вину те, що він, перебуваючи на вказаній посаді несумлінно виконував свої службові обов'язки, які виразились у не виявленні порушень митних правил при переміщенні товарів через митний пост. Такі підстави звільнення позивач вважає безпідставними та необґрунтованими. Крім того вказує, що ним 25.04.2012 р. та повторно 26.04.2012 р. подано заяви до відповідача 2 про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, на які відповідачем було надано відмову з тих підстав, що 28.04.2012 р. припинено перебування позивача на державній службі.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 26.06.2012 р. позов задоволено частково. Наказ Державної митної служби України від 27.04.2012 р. №918-к "Про припинення перебування на державній службі" визнаний протиправним та скасований.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді заступника начальника Рівненської митниці - начальника служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил з 28 квітня 2012 року.

Зобов'язано Рівненську митницю нарахувати та виплатити йому середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.

В решті позовних вимог відмовлено.

Повернуто на користь позивача ОСОБА_3 із Державного бюджету України внесеного в більшому розмірі, ніж встановлено законом, судового збору в розмірі 32,19 грн.

Не погоджуючись з цим судовим рішенням, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять його скасувати та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст.195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Ст.200 КАС України визначено. що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Правильне по суті судове рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.11.2011 р. згідно наказу №2551-к на позивача тимчасово покладені обов'язки заступника начальника Рівненської митниці - начальника служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил (а.с.52)

З 04.01.2012 р. позивач призначений заступником начальника Рівненської митниці - начальника служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил згідно наказу №2792-к від 30.12.2011 р.

Наказом Державної митної служби від 27.04.2012 р. №918-к, перебування позивача на державній службі припинено з підстав, передбачених п.6 ч.1 ст.30 ОСОБА_4 України "Про державну службу" (далі Закон №3723), тобто за порушення ОСОБА_5 в частині несумлінного виконання своїх обов'язків (а.с.11). 28.04.2012 р. наказом відповідача 2 №171-к проведено розрахунок з позивачем (а.с.53).

Відповідно до ст.10 ОСОБА_4 № 3723 основними обов'язками державних службовців є: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома під час виконання обов'язків державної служби, а також іншої інформації, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

Позивач 1 липня 2003 року прийняв ОСОБА_5 державного службовця.

В якості підстави для звільнення позивача з займаної посади зазначено п.6 ч.1 ст.30 ОСОБА_4 №3723, згідно якого державна служба припиняється у випадку порушення присяги державним службовцем.

Судом встановлено, що 30 березня 2012 р. відповідачем 2 - Рівненською митницею був винесений наказ №154 від 12.03.2012 р. про призначення службового розслідування. Службове розслідування проводилося з метою з'ясування правомірності дій посадових осіб митного поста «Городище» Рівненської митниці під час здійснення митного контролю та митного оформлення товару «горіхи волоські» за період з 02.12.2011 р. по 13.02.2012 р.

На підставі проведеного службового розслідування був винесений Акт, в якому висновком комісії встановлено, що посадовими особами митного поста «Городище» (головним інспектором Камінським О.П., головним інспектором Ляхович В.Х., головним інспектором Стиорлярець М.М., головним інспектором Салівоновою Г.С., головним інспектором Дукою Г.М., провідним інспектором Котяш О.Є., провідним інспектором Поліщук О.Б., інспектором Фурсовим М.Д., інспектором Бандура І.В.) порушені норми Митного кодексу України та підзаконних нормативно-правових актів (а.с.75-87).

Тобто згідно вказаного акту порушення митних правил були встановлені відносно інших посадових осіб. Службове розслідування стосовно позивача не проводилося взагалі.

Наказом відповідача 2 №209 від 10.04.2012 р. про призначення службового розслідування, було проведено службове розслідування щодо з'ясування правомірності дій посадових осіб пунктів пропуску «Городище», «Прикладники» і СБК та ПМП Рівненської митниці під час здійснення пропуску через митний кордон України товарів групи 1-24 згідно УКТЗЕД, що переміщувалися фізичними особами за період з 01.11.2011 р. по 01.03.2012 р. Головою комісії по проведенню вказаного розслідування був призначений позивач (а.с.104-105). Висновками вказаного акту встановлено, що посадовими особами відділу боротьби з незаконним переміщенням наркотиків та зброї служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Рівненської митниці порушені вимоги законів та інших нормативно-правових актів України з питань митної справи ( а.с.88-104).

Тобто, позивач фактично очолював проведення службового розслідування стосовно інших посадових осіб Рівненської митниці і за результатами такого розслідування встановив конкретні порушення митних правил посадовими особами митної служби.

Наказом Державної митної служби від 27.04.2012 року №918-к, перебування позивача на державній службі припинено.

Даний наказ відповідача 1 «Про припинення перебування на державній службі» №918-к від 27.04.2012р. не містить у своєму змісті жодного конкретного посилання на норми чинного законодавства щодо митних правил чи посадової інструкції, які порушені позивачем. Натомість в ньому зазначені порушення, вчинені іншими посадовими особами і, як наслідок, зроблений висновок про порушення позивачем ОСОБА_6 державних службовців.

При дослідженні судом посадової інструкції позивача вбачається, що згідно з п.1.1, заступник начальника митниці - начальник служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил призначається на посаду й звільняється з неї наказом Держмитслужби України у встановленому порядку за погодженням з Міністерством фінансів України, за поданням начальника Департаменту боротьби з контрабандою, аналізу ризиків та протидії корупції або начальником митниці за погодженням із начальником Департаменту.

Жодного погодження оскаржуваний наказ відповідача 1 не містить.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачами порушена процедура звільнення позивача із займаної посади.

З матеріалів справи також вбачаєтся, що посадова інструкція позивача затверджена начальником Рівненської митниці 07.03.2012 р., при цьому позивач ознайомлений із вказаною посадовою інструкцією 19.03.2012 р., про що свідчить його особистий підпис (а.с.63-67).

Даний факт свідчить про ту обставину, що при виявленні порушень відповідачем 2 щодо митного оформлення товарів 1-24 групи згідно УКТЕЗД посадовими особами митного поста «Городище» в період часу з 02.12.2011р. по 13.02.2012р., позивач не міг порушити свою посадову інструкцію так як фактично не був з нею ознайомлений.

Крім того, відповідно до положень статті 408 Митного кодексу України, чинного на час існування спірних правовідносин, правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - ОСОБА_4 України «Про державну службу». Тобто норми ОСОБА_4 України «Про державну службу» можуть застосовуватись щодо посадових осіб митної служби лише у тій частині, що не урегульовані спеціальним митним законодавством, у тому числі і нормами Дисциплінарного статуту митної служби України (далі ДМС України).

Як зазначено в мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 53 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ОСОБА_4 України «Про Вищу раду юстиції» від 11.03.2011р. (реєстраційний № 2-рп/2011), присяга має правову природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового, конституційного зобов'язання державного службовця. Вона є особистою обіцянкою про вірність служби народові України.

У присязі знаходить вияв конституційне положення про те, що джерелом влади є народ України, і саме йому адресована присяга, яку складає державний службовець. ОСОБА_6 має, насамперед, моральне, етичне значення, її окремі елементи є етичними правилами поведінки державного службовця (ст. 5 ОСОБА_4).

ОСОБА_4 України «Про державну службу» щодо ОСОБА_5 не створюють безпосередньо права та обовязки, а їх головне призначення у формуванні відповідних моральних засад діяльності державного службовця.

Основними обов'язками державних службовців, серед інших, є: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі (ст.10 ОСОБА_4 «Про державну службу»). Основні обов'язки державних службовців є спільними для всіх службовців, незалежно від посади, яку вони посідають.

Конкретні обов'язки та права державних службовців визначаються на основі типових кваліфікаційних характеристик і відображаються у посадових положеннях та інструкціях, що затверджуються керівниками відповідних державних органів у межах закону та їх компетенції (ст. 11 цього ОСОБА_4).

Відповідно до ст.2 ОСОБА_4 України «Про державну службу» посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень. Таким чином, конкретне коло службових повноважень (прав та обовязків) визначається посадою державного службовця.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 30 ОСОБА_4 України «Про державну службу», крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі відмови державного службовця від прийняття або порушення ОСОБА_5, передбаченої статтею 17 цього ОСОБА_4.

Правова кваліфікація дій або бездіяльності державного службовця як дисциплінарного правопорушення або як порушення ОСОБА_5 має істотне значення з огляду на різне правове регулювання порядку встановлення, оцінки фактичних обставин та можливих наслідків правопорушення. Так, у разі кваліфікації цих дій як дисциплінарного правопорушення на посадову особу митного органу поширюється дія ДСМС України; до неї можуть бути застосовані різні види дисциплінарних стягнень (від зауваження до звільнення з митного органу) (п.23 ДСМС); дисциплінарне стягнення має відповідати тяжкості вчиненого дисциплінарного правопорушення та ступеню вини особи (п.27 ДСМС); враховується характер правопорушення, обставини, за яких воно було вчинене, попередня поведінка посадової особи митної служби, її ставлення до служби і стаж роботи в митних органах (п. 27 ДСМС); застосовуються строки притягнення до дисциплінарної відповідальності (не пізніше одного місяця від дня виявлення і шести місяців від дня вчинення) (п.37 ДСМС). Ці вимоги є юридичними гарантіями дотримання прав державного службовця під час застосування до нього заходів дисциплінарної відповідальності.

Натомість, у разі кваліфікації дій державного службовця як порушення ОСОБА_5, на ці правовідносини не поширюється дія ДСМС України, і, як наслідок, не враховуються тяжкість та характер порушення, ступінь вини, особа службовця і не застосовуються строки.

ОСОБА_4 не містить чітких ознак діяння, яке слід кваліфікувати як порушення ОСОБА_5. Вищий адміністративний суд України неодноразово висловлював правову позицію, що суть порушення ОСОБА_5 пов'язана з такими істотними проступками (вчинками) службовця, які повністю суперечать тому, що на нього покладено, підривають довіру до нього як носія влади та унеможливлюють подальше виконання ним своїх функцій (Постанови від 09.09.2010 р. № П-95/10, 28.10.2010 р. №П-96/10, 08.06.2011 р. № П/9991/45/11); незначні факти порушення, які суттєво не впливають на роботу органу, не можуть бути підставою для припинення державної служби за порушення ОСОБА_5 (Ухвала ВАС України від 18.01.2007 р., справа № К-29167/06).

З обєктивної сторони порушення ОСОБА_5 передбачає дію (дії) або бездіяльність державного службовця, які порушують одне або декілька зобовязань, які складають зміст ОСОБА_5, найчастіше - недотримання Конституції України та законів України, несумлінне виконання своїх обовязків.

Як порушення ОСОБА_5 може бути кваліфіковано лише недотримання Конституції України та законів України, а не будь-яких нормативно-правових актів взагалі. Тому недотримання, в тому числі невиконання, порушення підзаконних нормативних актів (указів Президента України, постанов Кабінету міністрів України, наказів та розпоряджень Державної митної служби України та її органів) не становить порушення ОСОБА_5.

У разі порушення підзаконних нормативних актів дії посадової особи митних органів можуть бути кваліфіковані як дисциплінарне правопорушення, оскільки відповідно до п. 22 ДСМС України до діянь, які є порушеннями службової дисципліни, належать, зокрема:

1) порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів України з питань митної справи, державної служби, а також наказів та розпоряджень безпосередніх та/або прямих керівників;

2) порушення порядку здійснення митного контролю та митного оформлення предметів, що переміщуються через митний кордон України.

ОСОБА_5 є порушення державним службовцем зобовязання сумлінно виконувати свої обов'язки, тобто несумлінне їх виконання. Водночас, порушення службової дисципліни це протиправне, винне (умисне чи необережне) діяння (дія чи бездіяльність) посадової особи митної служби, тобто невиконання урочистого зобов'язання посадових осіб митної служби, зокрема невиконання або неналежне виконання нею своїх службових обов'язків, перевищення повноважень, порушення обмежень і заборон, установлених законодавством з питань проходження служби в митних органах, або вчинення інших дій які дискредитують не тільки посадову особу митної служби, а й митну службу України (п. 21 ДСМС України).

Таким чином, невиконання або неналежне виконання посадовою особою митного органу своїх службових обов'язків є дисциплінарним порушенням, а несумлінне виконання обовязків порушенням ОСОБА_5. Різниця між цими складами правопорушень полягає в колі обовязків (основні чи службові) та ставленні до них правопорушника (сумлінному чи несумлінному).

Обовязками, несумлінне виконання яких є порушенням ОСОБА_5, є обовязки, які зазначені в ОСОБА_4 «Про державну службу», тобто основні (загальні) обовязки державних службовців. Така правова позиція наведена Вищим адміністративним судом України у справі № К-27395/09, в якій Суд зазначив, що припинення державної служби з підстав порушення ОСОБА_5 є заходом відповідальності за невиконання обовязків державного службовця, визначених у ст.17 ОСОБА_4 України «Про державну службу». Водночас, у разі невиконання службових (посадових) обовязків до особи може бути застосовано такий захід дисциплінарного стягнення як звільнення з митних органів (Ухвала ВАС України від 19.07.2011р.).

ОСОБА_6 державного службовця передбачає зобовязання виконувати обовязки сумлінно. Сумління це усвідомлення й почуття моральної відповідальності за свою поведінку, свої вчинки перед самим собою, людьми, суспільством; моральні принципи, погляди, переконання; совість. Відтак, несумлінність це не усвідомлення особою моральної відповідальності за поведінку та вчинки перед самим собою, людьми, суспільством, відсутність моральних принципів та переконань. Оцінку сумлінності дій особи в конкретних умовах дає, насамперед, орган, в якому працює державний службовець. Проте, у разі виникнення спору несумлінність повинна доказуватися на загальних засадах, оскільки є кваліфікуючою ознакою цього складу правопорушення. Виходячи з того, що ОСОБА_5 є морально-етичним зобовязанням, слід враховувати психологічне ставлення особи до невиконання цього зобовязання, тобто вину. ОСОБА_5 це несумлінне, недобросовісне виконання обовязків державного службовця. Про несумлінність дій (бездіяльності) державного службовця свідчить невиконання обовязків умисно або внаслідок недбалого, безвідповідального ставлення до них.

Невиконання або неналежне виконання обовязків особою з інших причин (недостатність кваліфікації та досвіду роботи, надмірна завантаженість, ненавмисні технічні та юридичні помилки тощо) не свідчить про несумлінне ставлення до них, а отже й не може вважатися порушенням ОСОБА_5.

Припинення перебування особи на державній службі внаслідок порушення ОСОБА_5 державного службовця є публічно-правовою санкцією, що має наслідком не лише звільнення особи з займаної посади, але й обмежує право особи на доступ до державної служби в майбутньому. Відтак, звільнення особи з цієї підстави є більш суворим покаранням, аніж звільнення з митного органу за вчинення дисциплінарного правопорушення. З огляду на це, рівень юридичних гарантій прав особи під час застосування такої санкції як припинення державної служби за порушення ОСОБА_5, повинен бути якщо не вищим, то принаймні не нижчим, ніж під час звільнення з митного органу за скоєне дисциплінарне правопорушення.

Припинення державної служби за порушення ОСОБА_5 це найсуворіший захід відповідальності державного службовця, що вчинив діяння, несумісне з продовженням державної служби на будь-якій посаді у будь-якому державному органі, яке є більш значущим та істотним, ніж дисциплінарне правопорушення.

Він повинен застосовуватися у випадках, коли інші заходи відповідальності, зокрема дисциплінарної, є недостатніми.

З урахуванням принципу верховенства права, маючи можливість кваліфікувати дії посадової особи митного органу як дисциплінарне правопорушення, керівник митного органу не має права кваліфікувати їх як порушення ОСОБА_5, оскільки це призводить до істотного обмеження юридичних гарантій прав особи від незаконного звільнення.

Припиняючи державну службу за порушення ОСОБА_5 державного службовця у тих випадках, коли до особи слід застосувати дисциплінарне стягнення, керівник митного органу фактично уникає обовязку враховувати тяжкість вчиненого дисциплінарного правопорушення та ступінь вини особи, характер правопорушення, обставини, за яких воно було вчинене, попередню поведінку посадової особи митної служби, її ставлення до служби і стаж роботи в митних органах; строки притягнення до дисциплінарної відповідальності. Як наслідок не враховуються усі обставини, що мають значення для прийняття рішення, що свідчить про необґрунтованість таких дій. Такі дії викликають небезпідставні сумніви в неупередженості та добросовісності митного органу щодо нього, не відповідають конституційним принципам рівності та справедливості, з котрих випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, що не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абз.2 пп.5.4 п.5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України в №5-рп/2005 від 22.09.2005 у справі № 1-17/2005).

З урахуванням принципу співмірності порушення і покарання, якщо діяння може бути кваліфіковане як дисциплінарне правопорушення, до порушника може застосовуватися лише один захід дисциплінарної відповідальності, що відповідає тяжкості вчиненого дисциплінарного правопорушення та ступеню вини особи.

При цьому керівник митного органу не має права замість застосування дисциплінарного стягнення припиняти державну службу за порушення ОСОБА_5.

Водночас, якщо дії порушника свідчать про порушення ОСОБА_5, керівник митного органу повинен приймати рішення про припинення служби за порушення ОСОБА_5, і не має права обмежуватися дисциплінарним стягненням. Звільнення з митного органу і припинення державної служби за порушення ОСОБА_5 є санкціями різних видів відповідальності і не можуть застосовуватися як альтернативні.

ОСОБА_4 не передбачає процедури припинення державної служби за порушення ОСОБА_5. Проте, це не означає, що такої процедури не існує взагалі. Процедурні вимоги припинення державної служби випливають з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, яка передбачає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З огляду на це, для припинення служби необхідно, щонайменше, встановити та офіційно зафіксувати діяння, яке кваліфікується як порушення ОСОБА_5; зібрати докази, які це підтверджують; забезпечити право особи надати пояснення з цього приводу та перевірити їх. За наслідками вищезазначеного керівник має прийти до однозначного та мотивованого висновку , що це діяння несумісне з продовженням державної служби на будь-якій посаді у будь-якому державному, а не лише у митному органі.

Оскаржуваний наказ Державної митної служби від 27.04.2012 року за №918-К не конкретизує вчинені позивачем порушення, які можна кваліфікувати як порушення присяги. Він містять лише загальні фрази і не містить посилань на конкретні норми Конституції та законів України, які були порушені позивачем, не містить жодних доказів несумлінного ставлення позивача до своїх обов'язків, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про його неправомірність.

Постанова в частині відмови позивачу у задоволенні інших вимог в апеляційному порядку не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Рівненської митниці, Державної митної служби України відхилити, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "26" червня 2012 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: ОСОБА_7

ОСОБА_2

Повний текст Ухвали виготовлено "30" жовтня 2012 р.

Роздруковано та надіслано: р.л.п.

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул.Московська,17,м.Сарни,Сарненський район, Рівненська область,34500

3- відповідачу ОСОБА_8 митна служба України вул. Дегтярівська, 11-Г,м.Київ,04119 Рівненська митниця вул.Соборна, 104,м.Рівне,33000