Справа № 0670/2444/11
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2011-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"05" травня 2011 р. Справа № 0670/2444/11

номер рядка статистичного звіту 8

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_1,

при секретарі Лабунській Ю.В.

за участю представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу фізичної особи - приватного підприємця ОСОБА_3 на ухвалу судді Житомирського окружного адміністративного суду від "17" березня 2011 р. у справі № 0670/2444/11 за позовом фізичної особи - приватного підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, ,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2011 року фізична особа приватний підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом та просив визнати протиправними дії ОСОБА_4 ОДПІ та її посадових осіб, у звязку з проведенням документальної перевірки та зобов'язати вчинити певні дії.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 17 березня 2011 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу судді, а справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду. Зазначає, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки спір, що виник між сторонами є публічно-правовим. Окрім того, позивач зазначає, що в порушення вимог ч.6 ст.109 КАС України, суд не розяснив, до якої юрисдикції віднесено розгляд такої справи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.195 КАС України, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом цієї норми предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обовязків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Із наведених норм права вбачається, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте, ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, ОСОБА_3 виходив з того, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції, а зміст позовних вимог свідчить про обрання ним належного способу захисту порушеного права, оскільки при проведенні документальної перевірки відповідачами допущено порушення норм діючого законодавства, а висновки акту документальної перевірки безпідставні та необгрунтовані.

Відповідно до Закону України від 04.12.90 №509-ХІІ "Про державну податкову службу в Україні" (далі Закон №509) та з метою забезпечення єдиного порядку відображення результатів документальних перевірок суб'єктів підприємницької діяльності - юридичних осіб, їх філій, відділень та інших відокремлених підрозділів ДПА України 10.08.05 наказом №327 затверджено Порядок оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.08.05 за №925/11205 (далі-Порядок).

Згідно із пунктом 1.3 статті 1 Порядку, акт є документом, який оформляється за результатами проведення невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання.

Дана норма Порядку, під актом, розуміє службовий документ, що стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

Відтак, акт перевірки не є тим рішенням суб'єкта владних повноважень, який би породжував певні правові наслідки, був спрямований на регулювання тих чи інших відносин і мав обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин, та, відповідно, міг бути предметом розгляду судами за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, дії державної податкової інспекції щодо проведення перевірки не є тими діями, які породжують, змінюють або припиняють права та обовязки у сфері публічно-правових відносин, оскільки за наслідками здійсненої перевірки повинно бути прийняте рішення про донарахування підприємству податкових зобов'язань, інших платежів.

Встановлюючи умови допуску посадових осіб органів державної податкової служби до проведення планових та позапланових виїзних перевірок, стаття 11-2 Закону № 509-ХІІ, одночасно встановлює наслідки недотримання контролюючим органом цих умов. Згідно з частиною другою цієї статті ненадання посадовими особами органу державної податкової служби платнику податків документів, перелік яких наведений в частині першій, або їх надання з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, є підставою для недопущення посадових осіб органу державної податкової служби до проведення планової або позапланової виїзної перевірки.

З огляду на викладене, в разі недотримання вищезазначених умов, позивач вправі не допустити посадових осіб органу державної податкової служби до перевірки. Однак, якщо платник податків не скористався цим правом і перевірка була проведена, він має право оскаржити рішення органу державної податкової служби, прийняте за результатами перевірки, з підстав не відповідності рішення закону чи компетенції органу державної податкової служби.

При цьому слід зауважити, що юридичне значення для позивача мають рішення, прийняті за результатами перевірки, а не сама перевірка, до проведення якої позивач допустив посадових осіб ДПІ. Відтак і спосіб захисту порушеного права можливий шляхом оскарження до суду цих рішень.

З пояснень представника позивача, наданих під час апеляційного розгляду справи вбачається, що рішення податкової інспекції прийняті за результатами перевірки, оскаржуються приватним підприємцем ОСОБА_3 в адміністративному та в судовому порядку. Обґрунтуванням таких вимог є протиправні дії податкової інспекції як під час проведення перевірки, так і після.

З урахуванням викладеного, суддя прийшов до обгрунтованого висновку, що вказаний спір не є публічно-правовим, та не належить до розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для скасування ухвали відсутні.

Керуючись ст.ст.160,196,199,206,212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи - приватного підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу судді Житомирського окружного адміністративного суду від 17 березня 2011 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 - приватний підприємець вул.Пархоменко 106-а,м.Новоград-Волинський,Житомирська область,11700

3- відповідачу ОСОБА_4 об"єднана державна податкова інспекція вул.Ушакова 3,м.Новоград-Волинський,Житомирська область,11700