Справа № 2а-529/10/0614
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2011-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"31" травня 2011 р. Справа № 2а-529/10/0614

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Євпак В.В.

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області на постанову Малинського районного суду Житомирської області від "21" грудня 2010 р. справу № 2а-529/10/0614 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИЛА:

07 грудня 2010 року ОСОБА_2 звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з адміністративним позовом до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Малинського районного суду Житомирської області від 21.12.2010 року позов задовольнив частково.

Визнано дії ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі щодо донарахування та виплати належних сум, передбачених Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" неправомірними.

Зобов'язано ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі поновити порушені права ОСОБА_2 та привести розмір пенсії, що належать виплаті у відповідність до Закону України №796-ХІІ, Декретом Кабінету Міністрів України від 26.03.1993 року №29-93, у редакції Законів України від 17.06.1993 року №3285-ХІІ, від 06.06.1996 року №230/96-ВР, статті 1 Закону України "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати" від 20.10.2009 року №1646-VI та ч.1 ст.52 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік", зокрема, державної пенсії - у розмірі не менш восьми мінімальних пенсій за віком (прожиткових мінімумів на одні особу в розрахунку на місяць встановленого для осіб, які втратили працездатність), станом на момент виплати, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю - у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Зобов'язано ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі сплатити ОСОБА_2, недоплачені внаслідок неправомірного розрахунку суми за період з 07.06.2010 року по 06.12.2010 року, з урахуванням проведених виплат.

В задоволені решти позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме, що фінансування зазначених витрат проводиться виключно за рахунок державного бюджету відповідними розпорядниками бюджетних коштів, а Пенсійний фонд України на включається до Державного бюджету України, тому стягнення даних грошових витрат з ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області є незаконним. Просив скасувати постанову суду та винести нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Також з апеляційною скаргою до суду звернулася ОСОБА_2, в якій просить скасувати вищевказану постанову в частині відмови в задоволенні позову та прийняти нову, про задоволення позову в повному обсязі. Вважає, що суд першої інстанції застосував строк звернення до адміністративного суду в шість місяців, посилаючись на ч.2 ст.99 КАС України, знехтувавши при цьому принципом верховенства права та практикою Європейського суду з прав людини, де борг держави розглядається у сенсі поняття "власності", а оскільки ніхто не може бути позбавлений власності, то на такі відносини не поширюється строк позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, є пенсіонеркою, має другу групу інвалідності та є особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Малинському районі.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. В усіх випадках розмір пенсій для інвалідів по ІІ групи інвалідності, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до статті 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю, інвалідам ІІ групи, віднесеним до категорії-1, виплачується у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №550 від 28.05.2008 року, відповідачем встановлені конкретні розмірі пенсії та додаткової пенсі тоді як ст. ст. 62 та 67 Закону №796 Кабінету Міністрів України надано право проводити лише роз'яснення порядку застосування цього Закону, підвищувати розмір доплат, пенсій і компенсацій, передбачених цим Законом, відповідності до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати, але не зменшення їх та встановлення їх у твердій сумі, яка не відповідає Закону.

Частиною 4 ст.9 КАС України визначено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду" на органи Пенсійного фонду України покладено обов'язок щодо виплати пенсій та доплат до пенсій, які передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, обов'язок проводити нарахування та виплату пенсіонерам сум, передбачених ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відноситься до відання органів Пенсійного фонду України, а отже відповідач по справі є належним.

Відповідно до частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Частиною 2 статті 99 КАС України встановлено, що шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, що пов'язане зі специфікою правовідносин, а також має сприяти наданню доказів, підвищує їхню достовірність і тим самим сприяє встановленню істини у конкретній адміністративній справі.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спірні виплати є регулярними, тобто про своє порушене право позивач мав знати при отриманні ним основної та додаткової пенсії, передбаченої ст.ст. 50, 54 Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно ч.1 ст.100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення позову без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Тобто, внаслідок пропущення строків звернення до адміністративного суду для позивача наступають негативні юридичні наслідки.

Із змісту позовної заяви вбачається те, що позивач, заявляючи свої позовні вимоги не вказав, коли йому стало відомо про порушення його законних прав, та не просив суд поновити пропущений ним строк для звернення до адміністративного суду.

Твердження позивача про те, що позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, не може бути взято до уваги, оскільки поняття "строк звернення до адміністративного суду" та "позовна давність" не є тотожними.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційних скаргах ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі та ОСОБА_2 доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції в застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційних скаргах ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі та ОСОБА_2 відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Малинського районного суду Житомирської області від "21" грудня 2010 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: В.В. Євпак

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_2 пров. І.Франка,17, м.Малин, Житомирська область,11604

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області пл. Соборна, 12А, м.Малин, Житомирська область, 11600