Справа № 803/734/15-а
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року Справа № 803/734/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання Шафранюк І.Ф.,

за участю представників позивача Солов`я С.Й., Солтисюка А.П.,

представника відповідача Новосада О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Довірче товариство - Перша Волинська фінансово-будівельна Компанія «Траст-Інвест-Буд» до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області про визнання дій протиправними, скасування актів в частині заборони користування описаним майном та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2015 року Товариство з додатковою відповідальністю Довірче товариство - Перша Волинська фінансово-будівельна Компанія «Траст-Інвест-Буд» (далі - ТзДВ «Траст-Інвест-Буд») звернулося в суд з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області (далі - Відділ примусового виконання рішень, відділ) про визнання дій протиправними в частині заборони користування описаним і арештованим майном ТзДВ «Траст-Інвест-Буд» на підставі поданих підприємством заяв від 02.12.2014 року №74 та від 06.04.2015 року №33, скасування трьох актів опису й арешту майна від 23 квітня 2014 року у ВП №41215957 в частині заборони користування описаним і арештованим майном та зобов'язання передати на зберігання ТзДВ «Траст-Інвест-Буд» описане і арештоване майно з правом користування.

В судовому засіданні представники позивача при уточненні позовних вимог зазначили, що просять визнати протиправними дії Відділу примусового виконання рішень в частині заборони користування описаним і арештованим майном на підставі поданих і невирішених у встановленому порядку заяв від 02.12.2014 року №74 та від 06.04.2015 року №33

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16.04.2015 року провадження у справі в частині позовних вимог про скасування трьох актів опису й арешту майна від 23 квітня 2014 року у ВП №41215957 в частині заборони користування описаним і арештованим майном ТзДВ «Траст-Інвест-Буд», закрито, оскільки є такі, що набрали законної сили рішення суду з того самого спору між тими самими сторонами, а саме ухвала Луцького міськрайонного суду від 16.06.2014 року в справі №161/6441/14-ц.

Також ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 20.04.2015 року провадження у справі в частині позовних вимог про визнання дій протиправними в частині заборони користування описаним і арештованим майном ТзДВ «Траст-Інвест-Буд» на підставі поданої підприємством заяви від 02.12.2014 року №74 та зобов'язання передати на зберігання ТзДВ «Траст-Інвест-Буд» описане і арештоване майно з правом користування на підставі вказаної заяви від 02.12.2014 року №74 залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Позов обґрунтовано тим, що на виконанні Відділ примусового виконання рішень перебуває виконавчий лист №161/11023/13-ц від 06.12.2013 року, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ТзДВ «Траст-Інвест-Буд» та Солов`я С. Й. на користь ПАТ «Український інноваційний банк» 5 187 836,49 грн. заборгованості за кредитним договором.

На виконання вказаного рішення суду, 23.04.2014 року старшим державним виконавцем описано і арештовано майно ТзДВ «Траст-Інвест-Буд», а саме: магазин з кімнатами для їжі, склад з гаражем і столярною майстернею, адміністративно-побутовий корпус з огорожею і замощенням, приміщення охорони, склад сипучих будівельних матеріалів та будинок для відпочинку. Вказане майно передано на зберігання ТзОВ «Феміда-Інтер+К» Гонтару В. В. Державним виконавцем встановлено обмеження користування вищезазначеним майном, про що вказано в актах опису й арешту від 23.04.2014 року у ВП №41215957.

ТзДВ «Траст-Інвест-Буд» 06.04.2015 року вих. №33 надіслано до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Волинській області заяву в якій просило передати майно, зазначене в актах опису й арешту від 23.04.2014 рок у ВП №41215957, а саме: магазин з кімнатами для їжі, склад з гаражем і столярною майстернею, адміністративно-побутовий корпус з огорожею і замощенням, приміщення охорони, склад сипучих будівельних матеріалів, будинок для відпочинку на відповідальне зберігання ТзДВ «Траст-Інвест-Буд».

В зв'язку з цим просить визнати протиправними дії Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Волинській області в частині заборони користування описаним і арештованим майном ТзДВ «Траст-Інвест-Буд» на підставі поданої підприємством заяви від 06.04.2015 року №33 та зобов'язання передати на зберігання ТзДВ «Траст-Інвест-Буд» описане і арештоване майно з правом користування на підставі вказаної заяви.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Підтвердили, що доказів про вручення рекомендованого поштового відправлення, яким направлявся лист від 06.04.2015 року №33 у них немає.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити повністю, оскільки заява від 06.04.2015 року на адресу Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Волинській області ще не надходила.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов до задоволення не підлягає, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 1 статті 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів.

Частина 1 статті 17 КАС України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з частиною 1 статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року №3, визначаючи предметну та територіальну підсудність справ з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби, зазначено, що судам при розгляді справ з приводу оскарження дій державного виконавця стосовно арешту майна боржника потрібно враховувати, що в межах статті 181 КАС України розглядаються вимоги щодо арешту (опису) майна, які не пов'язані зі спором про право на це майно.

Згідно п. 9 вказаної постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року №3, визначаючи предметну та територіальну підсудність справ з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби, зазначено, що за приписами пункту 5 частини першої статті 18, частини шостої статті 181 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист, незалежно від статусу позивача у виконавчому провадженні.

З матеріалів позову вбачається, що виконання рішення суду у ВП №41215957 не відноситься до пунктів 1 - 4 частини першої статті 18 КАС України, тому розгляд даної справи віднесено до компетенції Волинського окружного адміністративного суду.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень перебуває виконавчий лист №161/11023/13-ц від 06.12.2013 року, виданий Луцьким міськрайонним судом про солідарне стягнення з ТзДВ «Траст-Інвест-Буд» та Солов`я С. Й. на користь ПАТ «Український інноваційний банк» 5 187 836,49 грн. заборгованості за кредитним договором.

На підставі вказаного виконавчого листа №161/11023/13-ц від 06.12.2013 року, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Новосадом О. Ю. 19.12.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №41215957.

24.12.2013 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Новосадом О. Ю. згідно заяви стягувача винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №41215957 та накладено арешт на все майно боржника в межах суми звернення стягнення 5 188 905,99 грн.

23.04.2014 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Новосадом О. Ю. при примусовому виконанні виконавчого листа №161/11023/13-ц від 06.12.2013 року проведено опис майна, що належить боржнику ТзДВ «Траст-Інвест-Буд» та знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Садовського, 4/6, про що в ході виконавчого провадження ВП №41215957 складено відповідні акти, а саме акт опису та арешту майна б/н від 23.04.2014 року (арешт шести одиниць нерухомого майна); акт опису та арешту майна б/н від 23.04.2014 року (арешт семи одиниць автотранспортних засобів); акт опису та арешту майна б/н від 23.04.2014 року (арешт одного автотранспортного засобу), з якими директор підприємства Соловей С. Й. ознайомився та підписав їх. Описане та арештоване майно було передане на відповідальне зберігання ТзОВ «Феміда-Інтер».

Не погодившись з вказаними актами ТзДВ «Траст-Інвест-Буд» 25.04.2014 року звернулося до Луцького міськрайонного суду зі скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень про визнання неправомірними дій, визнання недійсними та скасування трьох актів опису та арешту майна б/н від 23.04.2014 року. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.06.2014 року в справі №161/6441/14-ц, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 15.07.2014 року, відмовлено ТзДВ «Траст-Інвест-Буд» в задоволенні даної скарги.

02.12.2014 року ТзДВ «Траст-Інвест-Буд» надіслано до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Волинській області заяву вих. №74 в якій просило державного виконавця здійснити вихід за місцем розташування описаного майна та вжити заходів до передачі ТзДВ «Траст-Інвест-Буд», як боржнику, на зберігання описаного майна.

За результатом розгляду вказаного запиту листом від 31.12.2014 року №04-32/7340 начальником Відділу примусового виконання рішень відмовлено ТзДВ «Траст-Інвест-Буд» в задоволенні вказаної заяви та вказано, що описане та арештоване майно було правомірно передане на відповідальне зберігання начальнику охорони ТзОВ «Феміда-Інтер» Гонтару В. В., який повідомлений про кримінальну або матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування, підміну чи пошкодження описаного майна.

Згодом, як зазначив позивач, у зв'язку з пошкодженням складських, виробничих приміщень та матеріальних ресурсів, які там знаходяться, ТзДВ «Траст-Інвест-Буд» 06.04.2015 року за вих. №33 надіслано до Відділу примусового виконання рішень заяву в якій просили передати майно, зазначене в акті опису й арешту від 23.04.2014 рок у ВП №41215957, а саме: магазин з кімнатами для їжі, склад з гаражем і столярною майстернею, адміністративно-побутовий корпус з огорожею і замощенням, приміщення охорони, склад сипучих будівельних матеріалів, будинок для відпочинку на відповідальне зберігання ТзДВ «Траст-Інвест-Буд». Доказів вручення Відділу примусового виконання рішень чи отримання ДВС вищевказаної заяви в судовому засіданні не наведено.

Надаючи правову оцінку діям Відділу примусового виконання рішень в частині заборони користування описаним і арештованим майном ТзДВ «Траст-Інвест-Буд» на підставі поданої підприємством заяви від 06.04.2015 року №33 суд зазначає наступне.

Правовідносини у сфері примусового виконання судових рішень регулюються Законом України «Про виконавче провадження» та прийнятими на його виконання нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно i в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як передбачає частина 2 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, відповідний суб'єкт владних повноважень повинен діяти згідно вимог закону, оскільки його повноваження визначені у законі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 17 цього Закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, якими є: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; судові накази; виконавчі написи нотаріусів; посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу; рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу; рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Як передбачено підпунктом 4.1.1 пункту 4.1 «Інструкції про проведення виконавчих дій», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року №74/5, державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк. Відповідно до підпункту 4.1.3 пункту 4.1 цієї Інструкції, якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення, то державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання в межах строку, передбаченого статтею 25 Закону.

З аналізу наведеної норми, вбачається, що примусове виконання може бути розпочате тільки за умови належного повідомлення боржника про необхідність добровільного виконання.

В даному випадку належним повідомленням боржника є надіслання йому копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.12.2013 року, яку як встановлено в судовому засіданні, позивач отримав.

Статтею 57 Закону встановлено порядок арешту і вилучення майна боржника. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна.

Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений державним виконавцем, але не раніше ніж через п'ять днів після накладення арешту. Продукти та інші речі, що швидко псуються, вилучаються і передаються для продажу негайно після накладення арешту.

Під час проведення опису майна боржника - юридичної особи та накладення арешту на нього державний виконавець також використовує відомості щодо належного боржнику майна за даними бухгалтерського обліку. Під час прийняття державним виконавцем постанови про арешт майна боржника арешт поширюється на усі поточні рахунки боржника, у тому числі ті, що будуть відкриті боржником після винесення державним виконавцем постанови про арешт майна.

Як встановлено судом, на виконання вимог статті 57 Закону, 24.12.2013 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №41215957, накладено арешт на все майно боржника в межах суми звернення стягнення 5 188 905,99 грн. та 23.04.2014 року проведено опис майна, що належить боржнику ТзДВ «Траст-Інвест-Буд», про що в ході виконавчого провадження ВП №41215957 складено відповідні акти.

Крім того, як передбачено підпунктами 4.2.6, 4.2.7 пункту 4.2 «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, у разі необхідності після передачі майна на зберігання за постановою державного виконавця таке майно може бути передано на зберігання іншому зберігачу. У постанові зазначаються причина передачі майна іншому зберігачу, прізвище, ім'я та по батькові зберігача, який здійснював зберігання майна, та прізвище, ім'я та по батькові нового зберігача. Постанова підписується державним виконавцем. У постанові робиться попередження новому зберігачеві майна про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт. Копія постанови вручається новому зберігачу, до якої додається копія акта опису та арешту майна.

У разі необхідності (наявність інформації про псування майна тощо) державний виконавець до моменту передачі майна новому зберігачу може здійснити вихід за місцем зберігання майна для його огляду. У разі зміни кількісних чи якісних характеристик майна про це зазначається в постанові про призначення нового зберігача, при цьому державний виконавець готує подання (повідомлення) до правоохоронних органів щодо притягнення зберігача до кримінальної відповідальності.

Як встановлено судом, відповідно до пунктів 4.2.6, 4.2.7 Інструкції у зв'язку з пошкодженням складських, виробничих приміщень та матеріальних ресурсів, які там знаходяться, генеральним директором ТзДВ «Траст-Інвест-Буд» 06.04.2015 року вих. №33 надіслано до Відділу примусового виконання рішень заяву в якій просив передати майно, зазначене в акті опису й арешту від 23.04.2014 рок у ВП №41215957, а саме: магазин з кімнатами для їжі, склад з гаражем і столярною майстернею, адміністративно-побутовий корпус з огорожею і замощенням, приміщення охорони, склад сипучих будівельних матеріалів, будинок для відпочинку на відповідальне зберігання ТзДВ «Траст-Інвест-Буд».

Проте, як встановлено в судовому засіданні, на момент звернення до суду з даним позовом та на день винесення судом рішення, заява від 06.04.2015 року вих. №33 Відділом примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Волинській області не отримана, що вбачається з оглянутих судом результатів пошуку штрихкодового ідентифікатора №819 з інтернет-сайту «Відстеження пересилання поштових відправлень», тому в суду відсутні підстави для вирішення питання про правомірність дій Відділу примусового виконання рішень щодо розгляду заяви боржника про передачу арештованого майна на відповідальне зберігання до ТзДВ «Траст-Інвест-Буд».

Крім того, з дослідженого листа Відділу примусового виконання рішень від 20.04.2015 року №04-33/3469 вбачається, що станом на 20.05.2015 року на адресу Відділу примусового виконання рішень не надходила заява боржника за вих. №33 від 06.04.2015 року стосовно передачі на відповідальне зберігання описаного та арештованого майна директору ТзДВ «Траст-Інвест-Буд» Солов`ю С. Й.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що оскільки на адресу відповідача не надходила заява боржника вих. №33 від 06.04.2015 року про передачу на відповідальне зберігання описаного та арештованого майна ТзДВ «Траст-Інвест-Буд» та не надано суду доказів надходження такої заяви, тому немає підстав для вирішення обставин правомірності дій Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Волинській області в частині заборони користування описаним і арештованим майном ТзДВ «Траст-Інвест-Буд» на підставі поданої підприємством заяви від 06.04.2015 року №33 та зобов'язання передати на зберігання ТзДВ «Траст-Інвест-Буд» описане і арештоване майно з правом користування, оскільки відповідачем вказана заява не розглянута і за результатами її розгляду не прийнято відповідне рішення.

В судовому засіданні позивач та його представник підтвердили, що доказів про вручення рекомендованого поштового відправлення, яким направлявся лист від 06.04.2015 року №33 у них немає.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки вказана заява від 06.04.2015 року №33 до відповідача не надходила і він не мав змоги її розглянути, тому вимоги позову про визнання протиправними дії Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Волинській області в частині заборони користування описаним і арештованим майном ТзДВ «Траст-Інвест-Буд» на підставі поданої підприємством заяви від 06.04.2015 року №33 та зобов'язання передати на зберігання ТзДВ «Траст-Інвест-Буд» описане і арештоване майно з правом користування є передчасними та такими, що до задоволення не підлягають.

Відтак, з наведених вище підстав у задоволенні позову слід відмовити.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом не підтвердилися обставини щодо порушення відповідачем прав, свобод та інтересів позивача, а позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження позовних вимог.

Таким чином, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 2, 11, 17, 71, 158, 160, 162, 163, 181, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі статтей 1, 11, 17, 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з додатковою відповідальністю Довірче товариство - Перша Волинська фінансово-будівельна Компанія «Траст-Інвест-Буд» до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області про визнання протиправними дії в частині заборони користування описаним і арештованим майном ТзДВ «Траст-Інвест-Буд» на підставі поданої підприємством заяви від 06.04.2015 року №33 та зобов'язання передати на зберігання ТзДВ «Траст-Інвест-Буд» описане і арештоване майно з правом користування відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде виготовлена в повному обсязі 25 квітня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий С.Ф. Костюкевич