Справа № 2а-12661/10/1370
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2011-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Львівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Гулика А.Г.,
секретаря судового засідання Андрушакевич Т.В.,
представника позивача ОСОБА_1,
представник відповідача не зявився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Орісіл-Фарм»до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова про визнання протиправним та скасування рішення, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Орісіл-Фарм»(далі ТзОВ «Орісіл-Фарм») звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова (далі ДПІ у Галицькому районі м. Львова), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення від 17.11.2010 року № НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій.
Позовні вимоги мотивовані тим, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій є безпідставний висновок відповідача про порушення позивачем встановленого порядку ведення операцій з готівкою, що полягало у перевищенні встановленого ліміту каси, у звязку з чим, порушено п. 2.8, п. 3.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами або видатковими касовими відомостями. Операції з видачі готівки з каси позивача оформлені із застосуванням видаткових відомостей, які містять усі обовязкові реквізити.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві. Додатково пояснив, що висновки відповідача про порушення п. 2.8 та п. 3.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні не відповідає фактичним обставинам та спростовується наявними первинними бухгалтерськими документами, висновками службового розслідування. Зазначає, що видача позивачем готівки з каси здійснювалась у відповідності з вимогами вказаного Положення без перевищення встановленого ліміту каси. Крім того, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішення відповідача про застосування штрафних (фінансових) санкцій винесено після спливу встановлених чинним законодавством строків застосування адміністративно-господарських санкцій, а тому є протиправним. Враховуючи викладене вище, просить суд задовольнити позов в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. Пояснив, що підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) в межах, що не перевищує установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обовязково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. Для виведення залишку готівки в касі не приймаються видаткові касові ордери або видаткові відомості, в яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача. Зазначив, що проведеною перевіркою відповідачем встановлено порушення позивачем п.п. 2.8, 3.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, а саме зберігання позивачем у касі готівки понад встановлений ліміт каси. У звязку з викладеним, вважає, що рішення ДПІ у Галицькому районі м. Львова від 17.11.2010 року № НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій є правомірним та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову.
Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі направлення від 19.10.2010 року № 891, згідно із ч.ч. 1-2 ст. 11-1 Закону України «Про державну податкову службу України» ДПІ у Галицькому районі м. Львова проведено планову виїзну документальну перевірку ТзОВ «Орісіл-Фарм»з питань правильності обчислення і своєчасності сплати податків та обовязкових платежів до бюджету за період з 01.07.2007 року по 30.06.2010 року, за результатами якої складено акт перевірки від 04.11.2010 року № 5804/23-209/32640291.
Перевіркою дотримання граничних обмежень на здійснення готівкових розрахунків ДПІ у Галицькому районі м. Львова встановлено, що в порушення п. 2.8 та п. 3.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України позивач зберігав у своїй касі готівку понад встановлений ліміт каси на суму 237149 грн. 00 коп. Враховуючи наведене, відповідач дійшов висновку про перевищення встановленого ліміту залишку готівки в касі.
На підставі вказаного акту перевірки від 04.11.2010 року № 5804/23-209/32640291, за порушення п. 2.8, п. 3.5 Положення про ведення касових операцій в національній валюті Україні, на підставі п. 11 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»та згідно з ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», ДПІ у Галицькому районі м. Львова винесено рішення від 17.11.2010 року № НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 474298 грн. 00 коп.
Спір між сторонами виник щодо правомірності рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 17.11.2010 року № НОМЕР_1. Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.
Як вбачається зі змісту норми п. 2.8 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) в межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обовязково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. Здавання готівкової виручки може здійснюватися для зарахування на будь-який банківський рахунок підприємства (підприємця) на його вибір.
Пунктом п. 3.5 Положення передбачено, що у разі видачі окремим фізичним особам готівки (у тому числі працівникам підприємства) за видатковим касовим ордером або видатковою відомістю касир вимагає предявити паспорт чи документ, що його замінює, записує його найменування і номер, ким і коли він виданий. Фізична особа розписується у видатковому касовому ордері або видатковій відомості про одержання готівки із зазначенням одержаної суми (гривень - словами, копійок - цифрами), використовуючи чорнильну або кулькову ручку з чорнилом темного кольору. Якщо видаткова відомість складена на видачу готівки кільком особам, то одержувачі також предявляють паспорти чи документи, що їх замінюють, і розписуються у відповідній графі документа.
Для виведення залишку готівки в касі не приймаються видаткові касові ордери або видаткові відомості, в яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача. Видача готівки особам, яких немає в штатному розписі підприємства, проводиться за видатковими касовими ордерами, що виписуються окремо на кожну особу, або за окремою видатковою відомістю.
Крім того, 11.08.2009 року, 10.09.2009 року та 09.10.2009 року на підставі договору від 10.08.2009 року № 2/08.2009 про безвідсоткову фінансову позику ТзОВ «Орісіл-Фарм»отримало від ОСОБА_3 суму коштів в розмірі 152200 грн. 00 коп. Вказана сума коштів внесена через касу банку на поточний рахунок позивача згідно з умовами договору, що підтверджується квитанціями про внесення готівки в касу банку.
Таким чином, судом встановлено, що операції з видачі готівки з каси підприємства проводились позивачем із застосуванням видаткових відомостей, в яких є наявні усі обовязкові для цих документів реквізити та підписи осіб, які отримували готівкові кошти, що відповідає вимогам п. 3.4 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, яка передбачає, що видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами або видатковими відомостями.
Вказаним Положенням передбачено можливість видачі готівки з каси підприємства як на підставі видаткових касових ордерів, так і на підставі видаткових відомостей. Крім того, перевіркою не встановлено жодної операції з видачі готівки з каси підприємства позивача не оформленої видатковою відомістю. Відтак, видача готівки з каси підприємства позивача здійснювалась у відповідності з вимогами Положення про ведення касових операцій у національній валюті України.
Таким чином, висновки ДПІ у Галицькому районі м. Львова про порушення позивачем вимог п. 2.8, п. 3.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України є необґрунтованими та спростовуються фактичними обставинами справи, та наявними в матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами.
Щодо твердження представника позивача про порушення відповідачем строків застосування адміністративно-господарських санкцій, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до субєктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення субєкта господарювання та ліквідацію його наслідків. А, з ч. 2 вказаної статті вбачається, що види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються вказаним Кодексом та іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.
Види адміністративно-господарських санкцій передбачені ст. 239 Господарського кодексу України. При цьому, перелік адміністративно-господарських санкцій, які передбачені Господарським кодексом України не є вичерпним. Так, згідно з ч. 1 вказаної статті, одним з видів таких санкцій є адміністративно-господарський штраф.
Поняття адміністративно-господарського штрафу та загальні підстави його застосування дається у ст. 241 Господарського кодексу України. Зі змісту зазначеної статті вбачається, що адміністративно-господарський штраф це грошова сума, що сплачується субєктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності. Перелік порушень, за які з субєкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.
Згідно з ст. 250 Господарського кодексу України, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до субєктів господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим субєктом встановлених законодавчими актами, правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.
Як вбачається з матеріалів справи, видача готівки з каси відбувалась 27.10.2009 року, 28.10.2009 року та 10.11.2009 року, тоді як штрафні санкції застосовано більш ніж через рік з дня порушень, а саме 17.11.2009 року, тобто після спливу річного терміну з дня вчинення правопорушення.
Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення ДПІ у Галицькому районі м. Львова про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 17.11.2010 року № НОМЕР_1 є протиправним, у звязку з порушенням строків застосування адміністративно-господарських санкцій та відсутністю в діях позивача порушень п. 2.8, п. 3.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України.
Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З огляду на припис наведеної норми процесуального права, при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, презюмується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.
Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, на користь позивача належить присудити документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору з Державного бюджету.
Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
1.Адміністративний позов задовольнити повністю.
2.Визнати протиправним рішення Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 17.11.2010 року № НОМЕР_1.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 25 квітня 2011 року.

Суддя А.Г. Гулик

З оригіналом згідно

Суддя А.Г. Гулик