Справа № 2а/1770/1839/2011
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2012-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Справа № 2а/1770/1839/2011
Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук С.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"25" січня 2012 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегіі:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

при секретарі Феськовій М.Ю. ,

за участю представника ОСОБА_3 Державної служби охорони при УМВС України в Рівненській області , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівне на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "13" вересня 2011 р. у справі за позовом Державної податкової інспекції у м.Рівне до ОСОБА_3 Державної служби охорони при УМВС України в Рівненській області про стягнення заборгованості ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 податкова інспекція в м.Рівне звернулася з позовом до Відділу Державної служби охорони при УМВС України в Рівненській області про стягнення до бюджету утриманого та не перерахованого податку з доходів фізичних осіб в сумі 1 325 732,15 грн.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2011 року в позові ОСОБА_4 податковій інспекції у м.Рівне до Відділу Державної служби охорони при УМВС України в Рівненській області про стягнення до бюджету утриманого та не перерахованого податку з доходів фізичних осіб в сумі 1325 732,15 грн. - відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою державна податкова інспекція у м.Рівне подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Житомирського окружного адміністративного суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у позові відмовити .

Представник позивача просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Представник державної податкової інспекції у м.Рівне в судове засідання не з"явився, про час та місце повідомлений належним чином, а тому відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, розгляд проводиться без його участі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника у справі та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач зареєстрований як юридична особа розпорядженням виконавчого комітету Рівненської міської ради, відомості про нього внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з присвоєнням ідентифікаційного коду - 08596995 (а.с.19) та взятий на облік як платник податків ОСОБА_4 податковою інспекцією в м.Рівне 22.03.1994 року за № 005/0083 (а.с.5).

З 10.02.2011 року по 1.03.2011 року позивачем проведено планову виїзну перевірку відповідача, за результатами якої складено акт №253/23-100/08596495 від 10.03.2011року, згідно висновків якого відповідачем допущено порушення пп.8.1.1, 8.1.2 п.8.1 ст. 8, п.п.16.3.1, п.п.16.3.5 п.16.3 ст.16 пп."а" п.19.2 ст.19, пп.20.3.1, пп.20.3.2 п.20.3 ст.20 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" №889-IV від 22.05.2003 року, зокрема - відповідачем утриманий, однак, не перерахований до бюджету податок з доходів фізичних осіб в сумі 1 325 732,15 грн. з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу у 2009-2010 роках (а.с.4-14).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції посилаючись на положення ст.14 Закону України "Про систему оподаткування" №1251-XII від 25.06.1991 року,пп. 8.1.1, п.8.1 ст. 8, п.17.1. ст.17, пп."а" п.19.2 ст.19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" №889-IV від 22.05.2003 року,п.22.7 п.22 Прикінцевих положень Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб",ст.7 Закону України "Про міліцію" № 565-XII вiд 20.12.1990 року, п.1 Постанови Кабінету Міністрів України Про заходи вдосконалення охорони обєктів державної та інших форм власності №615 від 10.08.1993 року, виходив з того , що ОСОБА_3 Державної служби охорони є структурним підрозділом органів внутрішніх справ України, а саме єдиною централізованою системою, очолюваною Департаментом Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ, яка створена для здійснення заходів щодо охорони нерухомих обєктів та іншого майна, у тому числі вантажів, тимчасового зберігання валютних цінностей, забезпечення особистої безпеки громадян, а також технічного захисту інформації на договірних засадах в порядку, встановленому законодавством. Відповідач, як структурний підрозділ при ОСОБА_3 МВС України в Рівненській області є військовою організацією, підрозділом озброєного органу виконавчої влади, і має статус податкового агента відносно працюючих в ньому осіб. А тому, при вирішенні питання сплати до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до відповідача, як до податкового агента зі спеціальним статусом, доцільним є застосування положень п.22.7 ст.22 Прикінцевих положень Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" №889-IV від 22.05.2003 року.

Статтею 30 Закону України "Про державний бюджет України на 2009 рік" №835-VI вiд 26.12.2008 року, встановлено, що у 2009 році рівноцінна та повна компенсація втрат доходів військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу (в тому числі відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), пов'язаних з оподаткуванням грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержуваних ними у зв'язку з виконанням обов'язків несення служби, відповідно до вимог пункту 22.7 статті 22 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, у розмірі фактично сплаченого податку та в межах видатків на грошове забезпечення, передбачених головним розпорядникам коштів у Державному бюджеті України.

Аналогічна норма передбачалася і у ст. 30 Закону України "Про державний бюджет України на 2010 рік" .

Враховуючи відсутність бюджетного фінансування відповідача та те, що нормами "Про державний бюджет України на 2009 рік" №835-VI вiд 26.12.2008 року та "Про державний бюджет України на 2010 рік"N 2154-VI від27 квітня 2010 року не передбачено коштів на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів осіб начальницького та рядового складу підрозділів Державної служби охорони при МВС України, тобто відсутність як такої рівноцінної компенсації з бюджету сум податку на доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних особами рядового і начальницького складу підрозділів Державної служби охорони при МВС України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач, самостійно використовуючи суми утриманого податку з доходів фізичних осіб на рівноцінну і повну компенсацію втрат доходів цієї категорії громадян, діяв в рамках чинного законодавства, з метою соціального захисту працівників міліції.

Невиконання відповідачем виплат щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004 року, у звязку з відсутністю бюджетного фінансування, не може розглядатися як порушення вимог пп.8.1.2, п.8.1 ст.8 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" №889-IV від 22.05.2003 року, позаяк дії відповідача повністю узгоджуються з конфліктуючою нормою - п.22.7 ст.22 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" №889-IV від 22.05.2003 року.

Колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції, дослідивши в судовому засіданні надані сторонами по справі докази, обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки постанову Рівненським окружним адміністративним судом від 13 вересня 2011 року винесено відповідно до позовних вимог з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст.195,198,200,205,206,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівне залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: ОСОБА_5

ОСОБА_2

Повний текст виготовлено 30.01.2012 року

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 податкова інспекція у м.Рівне вул. Відінська, 8,м.Рівне,33023

3- відповідачу ОСОБА_3 Державної служби охорони при УМВС України в Рівненській області вул.Ст.Бандери 58,м.Рівне,33023