Справа № 808/1706/15
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року 11:17Справа № 808/1706/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Садового І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сірик К.Л.,

представника позивача: Сердюк К.М.,

представника відповідача: Лисенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон»

до: Запорізької митниці Міндоходів

про: визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації

ВСТАНОВИВ:

27.03.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю «Кліон» (далі - позивач, ТОВ «Кліон») звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Запорізької митниці Міндоходів (далі - відповідач, Запорізька митниця) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000361/1 від 30.09.2014 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2014/00615 від 30.09.2014 відповідача.

Ухвалою суду від 30.03.2015 відкрито провадження в адміністративній справі №808/1706/15, закінчено підготовче провадження та призначений судовий розгляд на 16.04.2015. У судовому засіданні оголошувалась перерва до 22.04.2015.

Розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Камертон».

У судовому засіданні 22.04.2015 на підставі ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Позивач підтримав позовні з підстав, викладених у позові. У судовому засіданні зазначив, що вважає протиправним рішення відповідача щодо коригування митної вартості товарів за наявною у нього інформацією щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей за основним та другорядними методами та, відповідно, картку відмови у митному оформленні товару, оскільки ним були подані всі необхідні документи для визначення митної вартості за першим методом (за ціною контракту), у зв'язку з чим просить визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000361/1 від 30.09.2014 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2014/00615 від 30.09.2014.

Відповідач заперечив проти позовних вимог з підстав, викладених у наданих запереченнях. Зазначає, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару встановлено: обраний позивачем метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не може бути застосований через те, що використані декларантом відомості не містять всіх даних для обраного методу визначення митної вартості згідно з ч.1 ст.55 Митного кодексу України та п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України, та містять розбіжності. Під час аналізу додатково наданих на вимогу митного органу документів було встановлено, що надані документи містять пояснення деяких виявлених розбіжностей в первинно поданих документах проте не містять інформації, яка підтверджувала б числові значення складових митної вартості. Декларантом не подано в повному обсязі документи, які підтверджують митну вартість, а також декларант відмовився від надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість в повному обсязі. За результатами проведеної консультації узгоджено та прийнято рішення про визначення митної вартості за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) - 2 б. Вважає спірні рішення такими, що винесені у відповідності до вимог діючого законодавства. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Кліон» та Даліан Фугу Сіфуд Ко., Лімітед, Китай (Постачальник) укладено Контракт № 130S/2014D від 04.06.2014 (далі - Контракт) на поставку свіжозамороженої або охолодженої риби різних видів та морепродуктів (за асортиментом, кількістю, вартістю та на умовах визначених сторонами і зазначених в інвойсах на кожну партію товару), відповідно до умов якого позивачем на митну територію України був ввезений вантаж морожене філе хека (далі - товар). Згідно з Інвойсом постачальника №FG2014-043 від 04.08.2014 товар постачався за ціною 1,6102 доларів США за кг, на умовах CIF м.Одеса, Україна у відповідності до Інкотермс 2010 року.

Для здійснення митного оформлення товару 25.09.2014 позивачем по електронній системі «MD Office™. MDDeclaration» до М/п «Запоріжжя - центральний» Запорізької митниці Міндоходів було подано митну декларацію по формі МД-2 №112050000/2014/021481 (далі - МД), відповідно до якої була заявлена митна вартість товарів у розмірі 1 083 825,22 грн. (20,84 грн. або 1,6102 доларів США за 1 кг).

У графі 43 МД позивачем зазначено основний метод (перший) визначення митної вартості за ціною угоди, який передбачено ст.ст.49, 53 Митного кодексу України.

Позивач зазначив, що заявлена позивачем митна вартість згідно з ч.10 ст.58 Митного кодексу України включає вартість товару згідно рахунками - 1 083 825,22 грн. (83 730,40 доларів США х 12,944226 курс), інших витрат, які підлягають включенню в митну вартість товару, у позивача не було.

Разом з МД позивачем був наданий пакет документів: контракт №130S/2014D від 04.06.2014; Інвойс № FG2014-043 від 04.08.2014; Проформи-Інвойс №FG2014-043 та №FG2014-044 від 04.06.2014; Калькуляція постачальника від 04.08.2014; прайс-лист від 02.06.2014; міжнародна товарно-транспортна накладна № 8702 та №4729 від 16.09.2014; коносамент №OOLU; платіжні доручення № 482 від 07.07.2014, №513 від 16.07.2014, №605 від 05.09.2014; Експертний висновок ЗТПП № ОИ-532 від 22.09.2014; страховий поліс від 05.08.2014; Дублікат ветеринарного свідоцтва від 22.09.2014 серії ГРД-00 № 138768 та №138769; ветеринарний (санітарний) сертифікат №09473 від 01.08.2014; Сертифікат походження №14С2102М1424/00025 від 15.08.2014; Сертифікат якості №1-2014 від 30.07.2014; екологічна декларація №58217 від 10.09.2014; каталог постачальника; експортна декларація від 01.08.2014.

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару встановлено: метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), не може бути застосований через те, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не містять всіх даних для обраного методу визначення митної вартості, та містять наступні розбіжності: в платіжному доручення від 03.09.2014 № 605 міститься посилання на проформу-інвойс від 04.08.2014 №FG2014-043, тоді як до митного оформлення подано проформу інвойс від 04.06.2014 №№FG2014-043, що не дає можливості впевнитись що даний платіжний банківський документ стосується оцінюваного товару; наданий до митного оформлення прайс-лист не містять повної інформації щодо реквізитів продавця (адреса, юридична назва продавця країна); до митного оформлення надано страховий поліс № від 05.08.2014, що містить інформацію про страхову суму, але не містить відомостей про вартість страхування, що суперечить вимогам п.8 ч.2 ст.53 Митного кодексу України щодо надання документів, що підтверджують митну вартість товару. Тобто надані документи не дають можливість перевірити та оцінити фактурну (дійсну) вартість товару та таким чином установити фактичний розмір витрат на страхування з урахуванням яких було сформовано митну вартість товару. Крім того, висновок ТПП ОИ-532 від 22.09.2014 щодо вартості видано за період липень-вересень 2014, а ціна зафіксована у червні відповідно до проформ, наданих до митного оформлення від 04.06.2014 №№ FG2014-043, FG2014-044.

25.09.2014 декларанту була пред'явлена письмова вимога у вигляді електронного повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, а саме виписку з бухгалтерської документації.

Також було зазначено, що відповідно до п.3 ст.53 Митного кодексу України декларант за власним бажанням може подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

30.09.2014 позивач надав відповідачу додаткові документи, а саме: лист постачальника від 29.09.2014 з поясненнями щодо складу бухгалтерської документації постачальника, та щодо виявлених розбіжностей.

Згідно з вимогами ч.4 ст.57 Митного кодексу України проведено процедуру консультацій між - органом Міністерства доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст.64 цього Кодексу (у формі електронного повідомлення). За результатами проведеної консультації узгоджено та прийнято рішення про визначення митної вартості за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) - 2 б, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ).

30.09.2014 відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000361/1 від 30.09.2014. При винесені зазначеного рішення відповідач використав наявну у нього інформацію щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей за другорядним методом з розрахунку 2,2 доларів США за 1 кг товару.

На підставі цього рішення відповідач оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2014/00615 від 30.09.2014.

В зазначеній картці відмови, як причину у відмові, вказано те, що митним органом проведене коригування митної вартості та винесене відповідне рішення про визначення митної вартості. Також зазначено вимогу, виконання якої забезпечить митне оформлення та пропуск товарів через митний кордон України, а саме: коригування митної вартості товару відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів від 30.09.2014 №112050000/2014/000361/2 та подання нової МД за митною вартістю визначеною митним органом.

Позивач зазначив, що був не згоден з прийнятим рішенням відповідача, але з метою випуску у вільний обіг швидкопсувних товарів скористався правом наданим ч.3 ст.52 Митного кодексу України та оформив 30.09.2014 нову МД по формі МД-2 №112050000/2014/021913 сплативши митні платежі згідно із заявленою митною вартістю товарів та надавши гарантію в розмірі різниці між заявленою митною вартістю та митною вартістю визначеною відповідачем (шляхом грошової застави у розмірі 79 177,72 грн.), про що зазначено в графі 47 ВМД.

Протягом дії гарантійних зобов'язань за МД від 30.09.2014 №112050000/2014/021913 декларантом не було надано додаткові документи. Відповідно до статті 313 Митного кодексу України при невиконанні зобов'язання, забезпеченого грошовою заставою, сума митних платежів, що підлягає сплаті, перераховується до державного бюджету із сум грошової застави. Про зазначене ТОВ «Кліон» було проінформовано листом Запорізької митниці Міндоходів від 23.12.2014 № 6355/24/08-70-66-04.

Не погодившись з прийнятим рішенням та карткою відмови позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним рішенням відповідача суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Спірні правовідносини між позивачем та відповідачем з питання митного оформлення товарів, які переміщуються через митний кордон України, регламентуються Митним кодексом України від 13 березня 2012 року №4495-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 50 Митного кодексу України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 ст.51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

Як встановлено з матеріалів справи, при декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, специфікацій, виставлених інвойсів та інших документів постачальника.

Відповідно до ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант який заявляє митну вартість товару зобов'язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з ч. 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Разом з МД позивачем був наданий пакет документів, зазначений вище.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару встановлено, що надані до митного оформлення товарів документи містять розбіжності, у зв'язку з чим була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності надання додаткових документів.

Так, на підтвердження митної вартості товару було запропоновано надати виписку з бухгалтерської документації.

На вимогу податкового органу позивачем було надано лист постачальника фірми- Даліан Фугу Сіфуд Ко., Лімітед, Китай від 29.09.2014 з поясненнями (мова перекладу) «…что бухгалтерским документом нашей компании является инвойс.»

На обґрунтування наявності розбіжностей в поданих документах митний орган зазначив, що в платіжному дорученні №605 дата проформи-інвойсу (04.08.2014) не співпадає з датою проформи-інвойсу (04.06.2014) наданого до митного оформлення. При його дослідженні, судом встановлено, що в ньому є посилання не на проформу-інвойс а на інвойс, який видано саме 04.08.2014, тому дата вказана вірно, а отже розбіжність відсутня.

Також, відповідач зазначив, що у прайс-листі не зазначено реквізитів продавця. На ці зауваження, позивачем було надано лист постачальника фірми- Даліан Фугу Сіфуд Ко., Лімітед, Китай від 29.09.2014 з поясненнями (мова перекладу): «…Сообщаем, что у нас нет фирменного бланка, а в своей работе мы используем документы, заверенные подписью и печатью. Наши реквизиты (адрес, юридическое название, страну продавца) вы можете посмотреть на нашем фирменном сайте: Http.www.frozenfishfillet.com…».

Відповідач зазначає, що в поданому страховому полісі не зазначено вартість страхування. На зазначені зауваження митниці позивач також надав пояснення з посиланням на лист постачальника від 29.09.2014, де постачальник зазначає, (мова перекладу): «…Форма страхового полиса № от 05.08.2014 не содержит графы со стоимостью страхования. Затраты на страхование груза по інвойсу №FG2014-043 от 04.08.2014 видны в калькуляции б/н от 04.08.2014, составляют 100,00 долл США и входят в стоимость товара…».

Також, відповідач зазначив, що висновок ТПП ОИ-532 від 22.09.2014 щодо вартості видано за період липень-вересень 2014 року, а ціна в проформах-інвойсах від 04.06.2014 №№ FG2014-043, FG2014-044 зафіксована в червні 2014 року». Однак, згідно Контракту ціна товару визначається в інвойсі, а інвойс на дану партію товару виписано в серпні, а отже розбіжність також відсутня.

Таким чином, декларантом були надані на всі пункти вимоги про надання додаткових документів пояснення та додаткові документи.

Згідно з ч. 6, 7 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.7 ст.54 Митного кодексу України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично."

В прийнятому відповідачем спірному рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено висновок відповідача, що декларантом не подано в повному обсязі документи, які підтверджують митну вартість товару, а також декларант відмовився від надання додаткових документів в повному обсязі.

Проте, митним органом не зазначено які ж саме відомості про митну вартість товарів залишилися неповними чи недостовірними, адже на кожний пункт запиту додаткових документів відповідні документи були надані.

Судом встановлено, що позивачем надано всі документи, які дозволяють визначити митну вартість за основним (першим) методом без суперечностей та неузгодженостей у числових значеннях контрактної вартості продукції.

Посадові особи Запорізької митниці Міндоходів не обґрунтували того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

За змістом ст.57 Митного кодексу України, якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 59 і 60 цього Кодексу. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 59 і 60 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог статті 62, або обчислена відповідно до вимог статті 63 цього Кодексу вартість товарів.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Крім того, при визначені митної вартості за другорядним методом Митниця не обґрунтувала із посиланням на подані декларантом документи неможливість застосування основного методу визначення митної вартості, заявленої позивачем. Ненадання ж декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за основним методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Зазначений висновок зроблено у постанові Верховного суду України від 11.09.2012 року (реєстраційний № 26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Відмовляючи в митному оформленні товару за першим методом, митний орган послався на неподання позивачем усіх додатково витребуваних документів, що не відповідає обставинам справи, оскільки позивачем відповідно до вищенаведених приписів Митного кодексу України надавались відповідні документи, що підтверджують митну вартість, а у випадку об'єктивної неможливості та відсутності цих документів - письмові пояснення причин їх ненадання.

Як вже зазначалось вище, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30.09.2014 декларантом були надані пояснення на запит митного органу стосовно витребування додаткових документів, в якій надані пояснення з приводу запитуваних та наданих документів, можливість надання яких об'єктивно існувала у позивача на час витребування митницею.

Зважаючи на вищевикладене суд дійшов висновку, що відповідачем не надано переконливих доказів, які підтверджують правомірність прийняття оскаржуваних рішення щодо коригування митної вартості.

З дій відповідача та прийнятих рішень не встановлено наявність потреби витребування у позивача даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товару, наявність виникнення у нього об'єктивних обставин та обґрунтованих сумнівів щодо достовірності поданих декларантом відомостей про митну вартість товару та/або неправильності обрання позивачем методу визначення та обчислення митної вартості товару.

Згідно з частиною 12 статті 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митним органом не дотримано процедуру визначення митної вартості імпортованого товару та його митного оформлення відповідно до вимог митного законодавства. При митному оформленні товару позивачем до митного органу надані всі необхідні документи для визначення митної вартості товару, у зв'язку з чим рішення Запорізької митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000361/1 від 30.09.2014 та, відповідно, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2014/00615 від 30.09.2014 - прийняті необґрунтовано, всупереч вимог діючого законодавства, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 94, 158, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон» до Запорізької митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000361/1 від 30.09.2014 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2014/00615 від 30.09.2014, - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Запорізької митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000361/1 від 30.09.2014 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2014/00615 від 30.09.2014.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон» (вул.Скворцова, буд.236, м.Запоріжжя, 69106, ) судовий збір у розмірі 560 (п'ятсот шістдесят) грн. 28 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В.Садовий