Справа № 688/315/15-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 688/315/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Стаднічук Н.Л.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

28 квітня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П. ,

за участю:секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

позивача: ОСОБА_3

розглянувши в режимі відоеконференції апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області, про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач з таким судовим рішення не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, вивчивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги, вважає, що останню необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має статус члена сім'ї загиблого ветерана війни, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Вподальшому відповідач, дізнавшись про існування у позивача сина, скасував наданий йому статус.

Позивач, вважаючи, що оскільки він ніколи не проживав з своїм сином та його матір'ю не є таким, що створив сім'ю, а тому підстав для позбавлення його статусу члена сім'ї загиблого ветерана війни немає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що дитина належить до сім'ї своїх батьків, навіть, якщо з ними не проживає.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" чинність цього Закону поширюється на: сім'ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов'язків військової служби (службових обов'язків), а також внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів; сім'ї військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, які призивалися на збори військовозобов'язаних Міністерства оборони, органів внутрішніх справ і державної безпеки колишнього Союзу РСР і загинули (померли) під час виконання завдань по охороні громадського порядку при надзвичайних ситуаціях, пов'язаних з антигромадськими проявами; сім'ї загиблих під час Великої Вітчизняної війни осіб із числа особового складу груп самозахисту об'єктових та аварійних команд місцевої протиповітряної оборони, а також сім'ї загиблих внаслідок бойових дій працівників госпіталів, лікарень та інших медичних закладів; сім'ї осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, які загинули або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час участі в антитерористичній операції, захищаючи незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України.

До членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв'язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім'ї, але стали інвалідами до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.

Відповідно до п.4, 13-1 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 12.05.1994 року, особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення члена сім'ї загиблого".

У разі виникнення підстав, за якими особа втрачає право на статус, визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", видане їй раніше посвідчення вилучається уповноваженим на видачу посвідчень органом, з повідомленням органу, який видав таке посвідчення.

Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Як встановлено судом, в грудні 2009 року управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області ОСОБА_3 було надано статус члена сім'ї загиблого ветерана війни та видано посвідчення члена сім'ї загиблого.

В липні 2013 року, відповідачу стало відомо, що в позивача є син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1( свідоцтво про народження Серія НОМЕР_1).

Даний факт позивачем не було повідомлено при наданні докуменів для встановлення статусу члена сім'ї загиблого.

Оскільки, відповідно до норм чинного законодавства дитина є членом сім'ї своїх батьків, незалежно від того, чи проживає з ними то за вищевказаних обставин, позивач не має права на статус члена сім'ї загиблого та на пільги передбачені законом для такої категорії осіб.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у відповідача підстав для позбавлення позивача статусу члена сім'ї загиблого та вилучення відповідного посвідчення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції обґрунтовані, постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 30 квітня 2015 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В.

Курко О. П.