Справа № 0870/2460/12
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" квітня 2015 р. м. Київ К/800/34595/14

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Веденяпіна О.А. (судді-доповідача), Загороднього А.Ф.,

Зайцева М.П.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2012 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 13 травня 2014 року

у справі № 2а-0870/2460/12

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя

про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3.) звернувся в суд з позовом до Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя, в якому просив скасувати рішення Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя про відмову у видачі свідоцтва платника єдиного податку та зобов'язати відповідача видати йому свідоцтво платника єдиного податку згідно поданої заяви, посилаючись не те, що обрана ним господарська діяльність (роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами) повинна проводитися за спрощеною системою оподаткування.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 13 травня 2014 року, адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя №685/10/17-013 від 30 січня 2012 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просив рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ФОП ОСОБА_3 відмовити повністю, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанції у межах касаційної скарги.

У зв'язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, справа розглядається відповідно до статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20 січня 2012 року позивачем до Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя подано заяву про застосування спрощеної системи оподаткування. В розділі «обрані види діяльності згідно КВЕД ДК 009:2005» зазначив: 52.48.2 роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами та 52.12.0 роздрібна торгівля іншими непродовольчими товарами.

Листом №685/10/17-013 від 30 січня 2012 року, посилаючись на абзац 4 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України (далі - ПК України), відповідач відмовив позивачу у видачі свідоцтва платника єдиного податку з 01 січня 2012 року.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з обґрунтованості позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя №685/10/17-013 від 30 січня 2012 року.

Колегія суддів суду касаційної інстанції з таким висновком судів першої та апеляційної інстанцій не погоджується та вважає його помилковими з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 4 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України (в редакції чинній на момент прийняття відповідачем спірного рішення) не можуть бути платниками єдиного податку суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи-підприємці), які здійснюють, зокрема, видобуток, виробництво, реалізацію дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, у тому числі органогенного утворення.

Поняття «видобуток, виробництво, реалізація дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння» у ПК України не визначено.

Згідно пункту 5.3 статті 5 ПК України терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» (далі - Закон) дорогоцінними металами є золото, срібло, платина і метали платинової групи (паладій, іридій, родій, осмій, рутеній) у будь-якому вигляді та стані (сировина, сплави, напівфабрикати, промислові продукти, хімічні сполуки, вироби, відходи, брухт тощо).

Поняття виробу з дорогоцінного металу наведено в Інструкції про здійснення державного експертно-пробірного контролю за якістю дорогоцінних металів, вставок дорогоцінного каміння, виробів з них та матеріалів, що містять дорогоцінні метали та вставки дорогоцінного каміння, затвердженій наказом Міністерства фінансів України № 244 від 20 жовтня 1999 року.

Згідно пункту 1.5 вказаної Інструкції виробом з дорогоцінного металу є будь-який ювелірний (побутовий) виріб, виготовлений із сплавів дорогоцінних металів - золота, срібла, платини, паладію, який використовується як прикраси або предмети побуту.

Таким чином, спеціальним Законом у галузі контролю за операціями з цінними металами віднесено ювелірні вироби до дорогоцінних металів та, відповідно, торгівлю ювелірними виробами - до торгівлі дорогоцінними металами.

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість дій податкового органу щодо відмови ФОП ОСОБА_3 у видачі свідоцтва платника єдиного податку з 01 січня 2012 року.

Відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Враховуючи, що суди повно і правильно встановили фактичні обставини справи, але неправильно застосували норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог та ухвалення нового судового рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області задовольнити.

Скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 13 травня 2014 року в частині визнання протиправним та скасування рішення Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя №685/10/17-013 від 30 січня 2012 року, в задоволенні позову в цій частині відмовити.

В іншій частині судові рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді О.А. Веденяпін

А.Ф. Загородній

М.П. Зайцев