Справа № 815/7250/14
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

27 квітня 2015 року м. Київ К/800/18735/15

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2015 року, відмовлено в задоволенні позову про визнання неправомірним та скасування рішення від 21 листопада 2014 року № 627-14 та зобов'язання прийняти рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином Афганістану, за національністю - таджик, за віросповіданням - іслам, мусульманин-суніт. До України позивач прибув 6 лютого 2012 року пішки перетнувши кордон без дозволу на в'їзд.

Зазначав, що після закінчення курсів урду-мілі в листопаді 2011 року, почав працювати в поліції та як рядовий співробітник був призначений на роботу в пр. Бадахшан, м. Файзобад, де супроводжував вантаж (в основному продукти харчування). Однак, в країні було дуже небезпечно, зокрема, батькові пропонували віддати його талібам та погрожували, а на роботі допомагати відмовились.

При співбесіді з працівниками міграційної служби ОСОБА_1 зазначив, що він з багатодітної родини, близькі родичі позивача: батько, мати, шість сестер та чотири брати залишились проживати на території Афганістану та не змінили свого місця постійного проживання з моменту його виїзду з Афганістану. Випадок переслідування, який вразив найбільше позивача - це декілька разів його зупиняли та відбирали товар. На запитання представника міграційної служби про застосування до нього фізичного насильства, повідомив, що насильство до нього ніколи не застосовувалося.

З огляду на встановлені обставини, суди дійшли висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для надання йому статусу біженця в Україні, не вказують на наявність у нього об'єктивних причин для побоювання стати жертвою переслідувань у країні походження за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань. Також, не вбачається підстав щодо загрози життю позивача, його безпеці чи свободі в країні походження.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на Конвенцію про статус біженця 1951 року, Конвенцію про захист прав людини та основних свобод 1950 року, Закону України "Про біженців та осіб, що потребують додаткового або тимчасового захисту", просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак