Справа № 0617/2а-607/11
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2012-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Справа № 0617/2а-607/11
Головуючий у 1-й інстанції: Невмержицький С.С.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"27" січня 2012 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

ОСОБА_2,

розглянувши в порядку письмового провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області та ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "02" лютого 2011 р. справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації, ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2011 року ОСОБА_4 звернулася до Овруцького районного суду Житомирської області з адміністративним позовом до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області та ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 02 лютого 2011 року позов задоволено частково.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі провести донарахування ОСОБА_4 підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, за період з 01.07.2010 року по 30.11.2010 року в розмірі, визначеному ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, встановленим Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" щомісячно.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації провести донарахування та виплату ОСОБА_4 щомісячної грошової допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства за період з 01.07.2010 року по 30.11.2010 року в розмірі, визначеному ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює 40 % від мінімальної заробітної плати, встановленим Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" щомісячно.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись прийнятим рішенням, ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області та ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову. В апеляційних скаргах відповідачі посилаються на незаконність, необєктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з такого.

Згідно довідки ОСОБА_4 є пенсіонером та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією паспорта.

Відповідно до Переліку населених пунктів Житомирської і Київської областей, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 23.07.91 року №106, та розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.01.93 року №17, вказане село відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Статтями 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон) передбачено, що особи, які проживають на території радіоактивного забруднення, мають право на грошову допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, а також позивачка має право згідно вищенаведених норм на доплату непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення.

Так, у відповідності до ст. 37 цього Закону громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах, а саме у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати.

Ця допомога виплачується щомісячно за місцем роботи, пенсіонерам - органами, які виплачують пенсію, непрацюючим громадянам - місцевими органами державної адміністрації або виконавчими комітетами міських Рад народних депутатів за місцем проживання. Виплата за два і більше місяців забороняється.

Статтею 39 Закону встановлено, що громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати.

Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати.

У спірний період законодавець не вносив до наведених норм Закону змін, якими б установлювались інші, крім мінімальної заробітної плати, критерії нарахування зазначених виплат або обмежувався розмір останніх.

Таким чином, вихідним критерієм нарахування спірних сум виплат виступала мінімальна заробітна плата, розмір якої в зазначений позивачем період змінювався законодавцем.

Розмір мінімальної заробітної плати встановлювався спеціальним законом або законом про Державний бюджет України на відповідний рік (2010 рік). Зміст зазначених законів свідчить про відсутність будь-яких обмежень щодо можливостей застосування цього розміру для реалізації положень статей 37, 39 Закону.

Однак, зазначені виплати проводились позивачу не в розмірах, встановлених Законом, а в сталих сумах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року.

Слід також зазначити, що виплати по ст. 39 Закону проводяться ОСОБА_3 Пенсійного фонду України, а виплати по ст. 37 - ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення.

Згідно з приписами ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та Законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. У разі невідповідності нормативно-правового ату Конституції України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України або в іншому правовому акті суд застосовує правові акти, які мають вищу юридичну силу.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними нормативними актами при визначенні розміру згаданих виплат застосуванню підлягають саме статті 37, 39 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка істотно звужує обсяг установлених законом прав позивача.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обгрунтованність постанови суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційних скарг ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області та ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації та відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області та ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації залишити без задоволення, а постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "02" лютого 2011 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: ОСОБА_5

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1,11100

3- відповідачу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації вул. Леніна, 17,м. Овруч,Овруцький район, Житомирська область,11106

4- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області вул.Леніна, 12,м.Овруч,Овруцький район, Житомирська область,11100