Справа № 2а-2592/11
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2011-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Справа № 2а-2592/11
Головуючий у 1-й інстанції: Діонісьєва Н.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"23" грудня 2011 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "10" травня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області 10 травня 2011 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради в частині не донарахування та недоплати ОСОБА_4 щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2010 рік.

Зобов'язано ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради здійснити ОСОБА_4 донарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за 2010 рік, з урахуванням проведених раніше виплат.

У апеляційній скарзі управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить постанову скасувати та відмовити у задоволенні позову. Відповідач зазначив, що суд не дослідив та не проаналізував постанову Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року, на підставі якої здійснюється нарахування та виплата вказаної вищевказаної допомоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та інвалідом 2-ї групи. Перебуває на обліку в ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради та отримав в 2010 році 120 грн. щорічної допомоги на оздоровлення у розмірах, які визначені постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року.

Відповідно до статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС віднесених до 1-ї категорії, інвалідам 2-ї групи щорічна допомога на оздоровлення виплачується в розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Дія абзацу 2 ч.4 ст.48 зазначеного Закону зупинялася на 2008 рік в частині виплати допомоги на оздоровлення у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік", однак відновлена відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року. В послідуючому не зупинялася та не викладалася в новій редакції, а тому доводи відповідача про те, що така норма не відновлена, є безпідставними.

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Наявність у позивача права на призначення йому щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат є визначальною для вирішення даного спору, крім того це право гарантується Конституцією України (частина 2 статті 46 Конституції України).

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов правильного висновку, що при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення позивачці застосуванню підлягає стаття 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з якої вбачається, що під час визначення розміру виплат за основу їх нарахування береться мінімальна заробітна плата, а не постанова Кабінету Міністрів України N 562 від 12.07.2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав позивачки.

Доводи апелянта щодо правомірності його дій у звязку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Ураховуючи викладене, підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Керуючись ст.ст.197,198, 200,206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради залишити без задоволення, а постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "10" травня 2011 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: ОСОБА_5

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу Лисак Валентин Миколайович вул.С.Бандери,67 б, кв.72,м.Рівне,33000

3- відповідачу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради вул.Соборна,12,м.Рівне,33028