Справа № 2а/1770/1959/2011
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2011-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

іменем України

"17" жовтня 2011 р. Справа № 2а/1770/1959/2011

номер рядка статистичного звіту 8.2.6

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання Феськової М.Ю.

за участю сторін:

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 міжрайонної державної податкової інспекції на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "02" червня 2011 р. у справі № 2а/1770/1959/2011 за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Надра України" до ОСОБА_2 міжрайонної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2011р. ТОВ "Холдингова компанія "Надра України" звернулося з позовом до суду про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ОСОБА_2 міжрайонної державної податкової інспекції №/0 від 26.10.2010 року та №/1 від 23.11.2010 року.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 02.06.2011р. позов задоволено частково. Податкове повідомлення-рішення ОСОБА_2 міжрайонної державної податкової інспекції №/0 від 26.10.2010 року визнано протиправним та скасовано в частині визначення ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Надра України" податкового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 75003,00 грн. в тому числі 50002,00 грн. - за основним платежем та 25001,00 грн. - за штрафними санкціями. В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_2 міжрайонна державної податкова інспекція звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати незаконну, на її думку, постанову від 02.06.2011р. з підстав, наведених у скарзі. На думку скаржника судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, зокрема, п.4 постанови КМУ №118 від 04.02.1998р.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Як свідчать матеріали справи, 23.09.2010 року по 11.10.2010 року відповідачем проведено планову виїзну перевірку ТОВ "Холдингова компанія "Надра України" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2009 року по 30.06.2010 року. Її результати оформлені актом №348/2350/34652576 від 14.10.2010р.

Відповідно до даного акту ТОВ "Холдингова компанія "Надра України" здійснює діяльність з видобування корисних копалин, а саме граніту придатного для виробництва щебеню (гірничої маси). Діяльність здійснюється на карєрі, який розміщений на орендованій ділянці (землі промисловості) на території Жадківської сільської ради площею 11,6 га. На даній ділянці основні засоби 1 групи відсутні.

Крім цього, актом зафіксовано, що на балансі ТОВ "Холдингова компанія "Надра України" рахуються такі основні засоби 1 групи, як: будівля кормоцеху, будівля силосховища, годівниця на 128 шт., залишки обладнання вагової, цегляний паркан, башня Рожновського зі скважиною, асфальтове покриття біля будівель, які не використовуються в господарській діяльності підприємства, однак на які позивачем нараховано амортизацію в сумі 3977,00 грн. Відтак констатовано, що позивачем порушено вимоги пп.8.1.4 п.8.1. ст.8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №334/94-ВР від 28.12.1994 року, внаслідок чого занижено податкове зобовязання з податку на прибуток на суму 994,00 грн.

По господарським операціям ТОВ "Холдингова компанія "Надра України" з Представництвом в Україні компанії "ОСОБА_4 ОСОБА_5 Тіджарет Лімітед Шіркеті" констатовано порушення вимог п.5.1 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №334/94-ВР від 28.12.1994 року, оскільки до складу валових витрат II кварталу 2009 року позивачем віднесено вартість робіт по улаштуванню тимчасової підїзної дороги в сумі 200009,00 грн., в той час як такі видатки, відповідно до п.9.1. ст.9 даного Закону, на переконання податкового органу, необхідно було включити до окремої групи витрат платника податку, на балансі якого перебувають запаси корисних копалин (родовища), що підлягають амортизації. Як наслідок, позивачем занижено податкове зобовязання з податку на прибуток на 50002,00 грн.

Відповідачем на підставі акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення №/0 від 26.10.2010 року, згідно якого позивачу нараховано податкове зобовязання за платежем "податок на прибуток приватних підприємств" в сумі 76494,00 грн. в тому числі за основним платежем 50996,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 25498,00 грн.

Як свідчать матеріали справи, вказане рішення оскаржувались позивачем в адміністративному порядку. Останнім рішенням, прийнятим в рамках процедури адміністративного узгодження - рішення ДПА України №6437/6/25-045 від 04.04.2011 року, скаргу залишено без задоволення. З метою доведення платнику податків нових строків сплати податкового зобовязання, податковим органом виносилось податкове повідомлення-рішення з дробом "1" - №/1 від 23.11.2010 року на ту ж саму суму.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 02.06.2011р., суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Пунктом 5.1 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" ( в редакції чинній на момент існування спірних правовідносин) визначено, що валовими витратами виробництва та обігу є сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до п.5.2.1 вказаної норми до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Приписами пп.5.3.2 п.5.3 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" встановлено обмеження, суть яких полягає у тому, що витрати на придбання, будівництво, реконструкцію, модернізацію, ремонт та інші поліпшення основних фондів та витрати, пов'язані з видобутком корисних копалин , а також з придбанням нематеріальних активів, які підлягають амортизації , згідно із статтями 8 і 9 та пп.7.9.4 цього Закону не включаються до складу валових витрат .

Амортизація витрат, пов'язаних з видобутком корисних копалин регулюється ст.9 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п.9.1. даної норми, будь-які витрати на розвідку (дорозвідку), облаштування та розробку будь-яких запасів (родовищ) корисних копалин (за винятком витрат, передбачених у пп.5.2.16 п.5.2 ст.5 цього Закону щодо нафтових та газових родовищ), включаються до окремої групи витрат платника податку, на балансі якого перебувають такі запаси (родовища), та підлягають амортизації.

Підпункт 9.2 ст.9 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" містить відсилочну норму, згідно якої Перелік витрат, що включаються до окремої групи витрат платника податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №118 від 04.02.1998 року затверджено Перелік витрат на розвідку (до розвідку) та облаштування будь-яких запасів (родовищ) корисних копалин з відповідними витратами на їх розробку, що включаються до окремої групи витрат платника податку, які підлягають амортизації.

Даний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Його зміст вказує на те, що до витрат на розвідку (до розвідку) та облаштування будь-яких запасів (родовищ) корисних копалин з відповідними витратами на їх розробку, що включаються до окремої групи витрат платника податку, які підлягають амортизації, включаються лише ті видатки, які повязані з роботами по підготовці родовищ до введення в експлуатацію, але аж зовсім не ті, що стосуються забезпечення самого процесу видобування корисних копалин, що вже триває.

Згідно з п.5 Положення про проектування гірничодобувних підприємств України та визначення запасів корисних копалин за ступенем підготовленості до видобування, затвердженого наказом Міністерства промислової політики України №221 від 07.05.2004 року, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 07.07.2004 року за №846/9445 роботи по улаштуванню тимчасової підїзної дороги до місця розробки в карєрі для можливості підїзду до добутої гірничої маси відносяться до допоміжних робіт, які забезпечують безпосередньо процес видобутку корисних копалин.

До витрат, що здійснюються на розвідку (дорозвідку) та облаштування родовищ відносяться лише гірничорозвідувальні та гірничо-капітальні витрати, які відповідно і вважаються тими витратами, які підлягають амортизації.

Аналіз вказаних норм свідчить на користь того, що витрати видобувних підприємств, понесені в ході добування корисних копалин з введеного в експлуатацію родовища, не включаються до окремої групи витрат платника податку, які підлягають амортизації, а відтак підлягають віднесенню до складу валових витрат відповідного платника податків на загальних підставах.

На думку суду, позивач оплачуючи Представництву в Україні компанії "ОСОБА_4 ОСОБА_5 Тіджарет Лімітед Шіркеті" роботи по улаштуванню тимчасової підїзної дороги до місця розробки в карєрі для можливості підїзду до добутої гірничої маси, не здійснював витрат, які входять до Переліку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №118 від 04.02.1998 року, та які мають обліковуватись згідно із п.9.1 ст.9 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №334/94-ВР від 28.12.1994 року, оскільки розвідка та облаштування Корецького родовища проведена ще у 1982 році, а введення його в експлуатацію здійснено в 1988 році. Згідно спеціального дозволу позивач має право лише на такий вид користування надрами, як видобування, що відповідає головному виду його діяльності згідно довідки ЄДРПОУ, і відповідачем ні під час податкової перевірки, ні під час судового розгляду не було доведено, що ТОВ "Холдингова компанія "Надра України" впродовж 2009 року здійснювала будь-які гірничорозвідувальні роботи чи гірничо-капітальні роботи. Навпроти, і актом перевірки, і матеріалами справи доведено, що позивач в 2009 році займався видобуванням і реалізацією гірничої маси.

Також, в акті перевірки відсутні відомості про наявність у позивача обєктів, на які проводились амортизаційні відрахування за ст.9 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №334/94-ВР від 28.12.1994 року. Навпаки, зазначено, що на земельній ділянці, де розміщено карєр, основні засоби 1 групи взагалі відсутні.

З огляду на викладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що вартість робіт по улаштуванню підїзної дороги позивач правомірно відніс до складу валових витрат, як суми видатків, сплачених у зв'язку з підготовкою, організацією та веденням виробництва. Відтак, нарахування позивачу податкового зобовязання з податку на прибуток в розмірі 50002,00 грн. основного платежу та штрафної санкції в розмірі 50% основного платежу є протиправним заходом.

За наведених умов, податкове повідомлення-рішення №/0 від 26.10.2010 року в частині нарахування 75003,00 грн. в тому числі 50002,00 грн. - за основним платежем та 25001,00 грн. - за штрафними санкціями правомірно визнано протиправним та скасовано судом першої інстанції.

З приводу нарахування позивачу податкового зобовязання з податку на прибуток в розмірі 994,00 грн. основного платежу та 50% штрафної санкції на підставі висновків податкового органу про безпідставне нарахування амортизації в сумі 3977,00 грн. на основні засоби 1 групи, які не використовуються позивачем в господарській діяльності, слід вказати наступне.

Відповідно до пп.8.1.4 п.8.1. ст.8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" витрати на придбання, ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення невиробничих фондів не підлягають амортизації та провадяться за рахунок відповідних джерел фінансування. Під терміном "невиробничі фонди" розуміються капітальні активи, які не використовуються у господарській діяльності платника податку. До таких невиробничих фондів відносяться, зокрема, капітальні активи (або їх структурні компоненти), які підпадають під визначення групи 1 основних фондів згідно із підпунктом 8.2.2 цієї статті, включаючи орендовані.

З огляду на те, що відповідачем встановлено, а позивачем не спростовано того факту, що за I півріччя 2009 року, за 9 місяців 2009 року, за 2009 рік, I квартал 2010 року та I півріччя 2010 року ТОВ "Холдингова компанія "Надра України" нараховувалася амортизація на основні засоби 1 групи, які не використовувалися і не використовуються в господарській діяльності, висновки ОСОБА_2 МДПІ про порушення позивачем вимог пп.8.1.4 п.8.1 ст.8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" є правомірними.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення №/0 від 26.10.2010 року в частині нарахування позивачу податкового зобовязання в розмірі 1491,00 грн. в тому числі 994,00 грн. - за основним платежем та 497,00 грн. - за штрафними санкціями скасуванню не підлягає.

Податкове повідомлення-рішення з дробом "1" за своєю правовою суттю не є повторним визначенням податкового зобов'язання, а тому підстав для його скасування відсутні.

Так, згідно п.6.1 ст.6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (в редакції чинній на момент спірнихправовідносин), у разі коли сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом відповідно до ст.4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов'язань, сума податку чи збору (обов'язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов'язання (штрафних санкцій за їх наявності).

Згідно п.4.3 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платниками податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом ДПА України №253 від 21.06.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 06.07.2001 року за №567/5758, що також був чинним на час винесення спірних податкових повідомлень-рішень, номер податкового повідомлення складається з таких частин: порядковий номер у межах відділу, номер відділу, який склав повідомлення, через дріб номер скарги, щодо якої надсилається податкове повідомлення. Пунктом 5.3 цього Порядку визначено, що з метою доведення до платника податків граничного строку сплати податкового зобов'язання, зазначеного в раніше надісланому податковому повідомленні (у разі, якщо сума податкового зобов'язання за результатами розгляду скарги збільшується або залишається без змін, а раніше надіслане податкове повідомлення не відкликається), податковим органом складається та надсилається (вручається) платнику податків податкове повідомлення, яке має номер первинного податкового повідомлення, при цьому через дріб проставляється номер скарги, щодо якої воно складене (1 - для першої, 2 - для другої тощо), крім того, таке податкове повідомлення містить новий граничний термін сплати податкового зобов'язання. Аналогічні дії здійснюються у разі подання платником податків повторної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подавалися скарги на рішення податкового органу, які залишалися без задоволення.

Підстави та порядок відкликання податкових повідомлень-рішень були встановлені п.п.6.4 - 6.6 ст.6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", і ними не передбачалося випадків їх відкликання в разі складання та надсилання платнику податків податкових повідомлень, які мають номер первинного податкового повідомлення, а через дріб проставлено номер скарги, щодо якої воно складене та доведено новий граничний термін сплати податкового зобов'язання.

На думку суду апеляційної інстанції, відповідачем податкове повідомлення-рішення з дробом "1" винесене з дотриманням вимог Порядку, воно не встановлює нові підстави для прийняття, не є повторним визначенням зобовязань, а відтак для захисту прав позивача достатньо скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 26.10.2010 року у відповідній частині, і додатково скасовувати аналогічне рішення, прийняте в рамках процедури адміністративного узгодження не потрібно.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч.1 ст.200 КАС України).

Суд першої інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, постановив обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи.

Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому апеляційна задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,205,206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 міжрайонної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 02.06.2011р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: І.Ф.Бондарчук

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Надра України" вул.Перемоги, 2/1,с.Гвіздів,Корецький район, Рівненська область,34706

3- відповідачу ОСОБА_2 міжрайонна державна податкова інспекція вул. Незалежності, 31,смт. Гоща,35400