Справа № 810/441/15
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/441/15 Головуючий у 1-й інстанції: Панова Г.В.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Безименної Н.В., Федотова І.В.,

при секретарі: Погорілій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 24.02.2015 року по справі за позовом Приватного підприємства «Кастл Лайт» до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ПП «Кастл Лайт» звернулися до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ДПІ у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області про визнання дій щодо відмови у прийнятті податкової звітності з ПДВ за грудень 2014 року протиправними та визнання податкової декларації такою, що подана у день її фактичного отримання.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 24.02.2015 позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення (лист) від 21.01.2015 року № 1068/10/10-13-15-01. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ДПІ у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати незаконну, на їх думку, постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову та постановити нову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. При цьому апелянт посилався на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Апеляційна інстанція не може підтримати таку правову позицію з огляду на слідуюче.

З матеріалів справи вбачається, що 19.01.2015 позивачем було подано до ДПІ в Києво-Святошинському районі Київської області податкову звітність з податку на додану вартість за звітний період - грудень 2014 року із додатками. Зазначену декларацію отримано відповідачем 19.01.2015 року, про що свідчить штамп податкового органу (а.с. 19-38).

21.01.2015 року ДПІ в Києво-Святошинському районі було повідомило позивача, що податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року надано статус неподаткової звітності, оскільки вона не відповідає вимогам наказу Міністерства фінансів України від 23.09.2014 року № 966 Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.10.2014 року за № 1267/26044.

Підставами для направлення позивачу вказаного повідомлення про відмову у прийнятті його податкової звітності за грудень 2014 року стали відсутність підпису особи відповідальної за ведення бухгалтерського обліку в додатковій декларації, а також не встановлення місцезнаходження платника податків відповідно до бази даних ІС «Податковий блок».

Вирішуючи питання щодо правомірності дій податкового органу, які виявилися у неприййнятті податкової звітності позивача з ПДВ за грудень 2014 року, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Згідно п. 48.1 ст. 48 ПК України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями п. 46.5 ст. 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

За п. 48.2 ст. 48 ПК України обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Пунктом 48.3 ст. 48 ПК України визначено обов'язкові реквізити, які повинна містити податкова декларація, а саме: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Згідно з п. 48.4. ст. 48 ПК України у окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

В силу приписів п. 49.1 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Пунктом 49.3 статті 49 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація подається до органу державної податкової служби за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

При цьому, відповідно до пункту 49.8. ст. 49 ПК України, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 ст. 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають (п. 49.8 ст. 49 ПК України).

Слід зауважити, що посада головного бухгалтера на підприємстві не передбачена з моменту державної реєстрації і по сьогоднішній день, а тому єдиною відповідальною особою за ведення бухгалтерського і податкового обліку позивача є саме директор (посада головного бухгалтера на підприємстві відсутня).

Згідно з пунктом 49.9 статті 49 Податкового кодексу України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобовязана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За п. 49.11 статті 49 Податкового кодексу України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Таким чином, законодавцем чітко визначено випадки при наявності яких контролюючий орган має право відмовити у прийнятті декларації, поряд з цим до вказаних підстав не відноситься відсутність підпису особи відповідальної за ведення бухгалтерського обліку в додатковій декларації, а також не встановлення місцезнаходження платника податків відповідно до бази даних ІС «Податковий блок».

При цьому, як встановлено пунктом 49.10 статті 49 Податкового кодексу України, відмова посадової особи органу державної податкової служби прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття, забороняється.

Отже, у відповідності до зазначених норм уповноважена посадова особа контролюючого органу зобов'язана перевірити наявність обов'язкових реквізитів передбачених пунктом 48.3 і пунктом 48.4 статті 48 Податкового кодексу України, та зареєструвати податкову декларацію у день її отримання, якщо декларація відповідає вимогам вищевказаних пунктів ПК України.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на встановлене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо неправомірності відмови у прийнятті податкової звітності позивача є правильною, проте апеляційна інстанція не може погодитися з висновком суду першої інстанції щодо визнання протиправним та скасування листа податкового органу від 21.01.2015 року № 1068/10/10-13-15-01 «Про надання інформації», оскільки вказаний лист не є рішенням в розумінні ст. 17 КАС України та носить виключно інформаційний характер.

За таких обставин в силу положень ст. 195 КАС України, а також зважаючи на судову практику, яка склалася по аналогічним спорам, в даному випадку мали місце саме неправомірні дії відповідача щодо неприйняття податкової декларації позивача з ПДВ за грудень 2014 року. При цьому, слід зауважити, що належним чином оформленого рішення апелянтом з даного питання не приймалося.

Задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій податкового органу щодо невизнання податкової декларації означає, що відповідне рішення відповідача не створило жодних правових наслідків для позивача, а спірна податкова декларація є поданою. Таке рішення суду сприяє належному відновленню порушених прав платника.

Дана правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 02.02.2015 року у справі № К/9991/22625/11.

При цьому суд апелційної інстанції виходить з того, що п. 49.13 ст. 49 ПК України передбачено: у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Дана правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 09 лютого 2015 року у справі № К/9991/90592/11.

Наведене вище свідчить, що визнання податкової декларації такою, що подана у день її фактичного отримання за умови встановлення в установленому законодавством порядку факту неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, не вимагається, оскільки така декларація вважається прийнятою у день її фактичного отримання даним контролюючим органом в силу закону (п. 49.13 ст. 49 ПК України).

За ч. 1 ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин Окружним адміністративним судом міста Києва зроблено по суті правильний висновок щодо неправомірності відмови відповідача у прийнятті податкової звітності позивача, проте обрано помилковий спосіб захисту порушеного права, а тому постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині задоволення позову, зокрема, зазначення про визнання неправомірними дій щодо відмови у прийнятті податкової декларації позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 41, 199, 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області - задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 24.02.2015 року - змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини постанови наступним чином:

«Визнати неправомірними дії Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області щодо неприйняття податкової декларації Приватного підприємства «Кастл Лайт» з податку на додану вартість за грудень 2014 року».

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Безименна Н.В.

Федотов І.В.