Справа № 2-а-3844/10
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2011-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"28" березня 2011 р. Справа № 2-а-3844/10

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Лугинської райдержадміністрації Житомирської області на постанову Лугинського районного суду Житомирської області від "27" грудня 2010 р. у справі № 2-а-3844/10 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Лугинської райдержадміністрації Житомирської області про визнання дій неправомірними та стягнення невиплачених коштів, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Лугинського районного суду від 27.12.2010 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Лугинської райдержадміністрації Житомирської області (далі - УПСЗН) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_2 коштів у відповідності до ст.ст.37, 39 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон №796-ХІІ). Зобов'язано УПСЗН провести перерахунок та виплатити ОСОБА_2 допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у відповідності до ст.37 Закону №796-ХІІ у розмірі 40% від розміру мінімальної заробітної плати щомісяця, за період з 01.06.2010 по 30.11.2010 року, з урахуванням встановленого розміру мінімальної заробітної плати у кожен місяць даного періоду, визначеного на підставі ст.53 ЗУ "Про державний бюджет України на 2010 рік", та фактично отриманих коштів. Зобов'язано УПСЗН провести перерахунок та виплатити ОСОБА_2 доплату, до заробітної плати у відповідності до ч.1 ст.39 Закону №796-ХІІ у розмірі двох мінімальних заробітних плат щомісяця, за період з 30.05.2010 по 30.11.2010 року, з урахуванням встановленого розміру мінімальної заробітної плати, визначеного на підставі ЗУ "Про державний бюджет України на 2010 рік", та фактично отриманих коштів. Зобов'язано УПСЗН провести перерахунок та виплатити ОСОБА_2 доплату, як працюючому пенсіонеру, у відповідності до ч.2 ст.39 Закону №796-ХІІ у розмірі 25% мінімальної заробітної плати щомісяця, за період з 30.05.2010 по 30.11.2010 року, з урахуванням встановленого розміру мінімальної заробітної плати, визначеного на підставі ЗУ "Про державний бюджет України на 2010 рік", та фактично отриманих коштів.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову в частині проведення перерахунку та виплати належних сум за певні періоди та закрити провадження у справі за безпідставністю і необґрунтованістю позовних вимог. ОСОБА_2 вказану постанову не оскаржує.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Позивач звернулася до суду із позовом у листопаді 2010 року, як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії, проживає та працює у зоні гарантованого добровільного відселення. ОСОБА_2 отримує допомогу у звязку із обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, передбачену ст.37 Закону №796-ХІІ (довідка-а.с.9), та доплату відповідно до ч.ч.1, 2 ст.39 Закону №796-ХІІ (довідка - а.с.10), але у розмірах, встановлених постановою КМУ.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 30 процентів від мінімальної заробітної плати; у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати.

Згідно ч.1 ст. 39 вказаного Закону передбачено, що громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати.

Частиною 2 ст. 39 Закону №796-ХІІ передбачено, що пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати.

Водночас суми, з яких здійснювався розрахунок виплат позивачу, передбачених Законом № 796-XII, визначалися згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи». Зазначеною постановою, всупереч вимогам Закону № 796-ХІІ, який встановлює розмір доплати як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати, установлено конкретні розміри доплат у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру таких доплат застосуванню підлягають саме ст.ст.37, 39 Закону №796-ХІІ, а не постанова КМУ від 26.07.1996 р. за №836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав. Ці кошти мають бути виплачені Управлінням праці та соціального захисту населення Лугинської райдержадміністрації Житомирської області згідно із Порядком використання коштів державного бюджету для використання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою КМУ від 20.09.2005 р. № 936.

Постанову ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Лугинської райдержадміністрації Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Лугинського районного суду Житомирської області від "27" грудня 2010 р. без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.С. Котік

ОСОБА_1