Справа № 2а-8135/12/0170/1
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2015 року м. Київ К/800/50994/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Федорова М.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Керченської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Автономній Республіці Крим (далі - ДПІ) на постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 23 травня 2013 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2013 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Суднобудівний завод «Залів» (далі - Товариство) до ДПІ,

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2012 року Товариство звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ № 000024100 від 31.05.2012 року.

Після відкриття провадження в адміністративній справі 15.02.2013 року Товариство уточило позовні вимоги та просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ № 000024100 від 31.05.2012 року, № від 14.08.2012 року.

На обґрунтування позову зазначило, що господарські операції із контрагентом виконані у повному обсязі, що підтверджується належним чином оформленими первинними документами наявними у Товариства.

Крім того норми Податкового кодексу України не ставлять в залежність виникнення у платника податку права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання.

23 травня 2013 року постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2013 року, позов задоволено.

Податкові повідомлення-рішення ДПІ № 000024100 від 31.05.2012 року, № від 14.08.2012 року визнані протиправними та скасовані.

Мотивуючи рішення, суди першої та апеляційної інстанцій зазначили, що господарські операцій були реально здійсненні, наявність первинних документів, в тому числі виданих зареєстрованим платником податку на додану вартість податкових накладних, надало Товариству право на формування податкового кредиту.

ДПІ звернулася із касаційною скаргою про скасування постанови Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим та ухвали Севастопольського апеляційного адміністративного суду і ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, з 15.02.2012 року до 6.03.2012 року ДПІ була здійснена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства щодо достовірності нарахування бюджетного відшкодування з податку на додану варітьсь за грудень 2011 року, за наслідками якої 6.03.2012 року був складений акт перевірки.

У акті перевірки зазначено, що Товариством у порушення вимог пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України завищена сума бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2011 року, у розмірі 4 006 991,00 грн.

20 березня 2012 року ДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення № щодо зменшення Товариству суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2011 року, у розмірі 4 006 991,00 грн., та нарахування штрафних (фінансових) санкцій, у розмірі 2 003 495,50 грн.

26 березня 2012 Товариство звернулося до Державної податкової адміністрації в Автономній Республіці Крим зі скаргою щодо скасування податкового повідомлення - рішення ДПІ № від 20.03.2012 року.

23 травня 2012 року Державна податкова адміністрація в Автономній Республіці Крим прийняла рішення № 1447/10/10-0223 про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ № від 20.03.2012 року.

31 травня 2012 року ДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення № щодо зменшення Товариству суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2011 року, у розмірі 2 721 909,00 грн., та штрафних (фінансових) санкцій, у розмірі 1 360 954,50 грн.

1 червня 2012 року Товариство звернулося до Державної податкової служби України зі скаргою щодо скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ № від 31.05.2012 року.

25 червня 2012 року Державна податкова служба України прийняла рішення №11153/6/10-2115 щодо часткового скасування податкового повідомлення-рішення № від 31.05.2012 року.

14 серпня 2012 року ДПІ прийняла нове податкове повідомлення-рішення № щодо зменшення Товариству суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2011 року, у розмірі 1 879 858,00 грн., та штрафних (фінансових) санкцій, у розмірі 939 929,00 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що 1.01.2011 року між Товариством та ТОВ «Залів - Метал» був укладений договір № 5/2011, предметом якого є постачання металопродукції.

На підтвердження виконання зазначеного договору Товариством надані товарно-транспортні накладні, податкові накладні, реєстри отриманих податкових накладних за грудень 2011 року, платіжні доручення, вимоги на відпуск у виробництво за період з 1.11.2011 року до 14.06.2012 року, оборотно-сальдові відомості обліку руху товарно-матеріальних цінностей за період з 1.11.2011 року до 14.06.2012 року списання товарно-матеріальних цінностей.

Податкові накладні оформлені згідно з вимогами діючого законодавства, надійшли до Товариства у відповідних періодах та на підставі яких Товариством включені до податкового кредиту суми податку на додану вартість у розмірі 1 603 081,95 грн.

1 березня 2011 року між Товариством та ТОВ «Маком+» був укладений договір № 01, предметом якого є забезпечення Товариства електроенергією, технологічними газами, стислим повітрям, станочним обладнанням, спец. оснасткою, транспортом, вентиляцією, освітленням, зварювальними та витратними матеріалами.

Для підтвердження виконання зазначеного договору Товариство надало додаткові угоди, акти виконаних робіт, податкові накладні, реєстри отриманих податкових накладних за грудень 2011 року.

Таким чином, документами первинного бухгалтерського та податкового обліку підтверджено правильне формування Товариством податкового кредиту з податку на додану вартість у грудні 2011 року за податковими накладними, отриманими від ТОВ «Маком +», на загальну суму 214 913,68 грн.

Крім того, у грудні 2011 року Товариством до складу податкового кредиту включені суми ПДВ, у розмірі 57 748,49 грн., на підставі податкових накладних, які отримані від наступних контрагентів: ТОВ «УПЕК», ТОВ «Трансчермет» ПВП «Інструмент - Сервіс», ТОВ «Тріада ЛТД», ТОВ «Камиш-Бурун», ТОВ «Атан-Крим», ТОВ «Авісметіз».

На підтвердження правомірності включення зазначених сум до податкового кредиту Товариством надані авансові звіти, видаткові накладні, акти виконаних робіт, фіскальні чеки, вимоги на відпуск матеріалів.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли до обґрунтованого висновку щодо належного підтвердження формування Товариством податкового кредиту з податку на додану вартість у грудні 2011 року, у розмірі 57 748,49 грн.

Висновком судової економічної експертизи №173/12 від 29.04.2013 року (далі-Висновок №173/12) при співставленні Додатку 5 до Податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2011 року та даних Реєстру отриманих податкових накладних за грудень 2011 з даними первинних документів бухгалтерського та податкового обліку встановлено, що сума розбіжності у податковій звітності (завищення податкового кредиту Товариства та заниження податкових зобов'язань контрагентом) за грудень 2011 року становить 0,06 грн.

Крім того, відповідно до цього висновку фактичне виконання зобов'язань між Товариством та його контрагентами, підтверджується видатковими накладними, актами виконаних робіт, фіскальними чеками, готельними рахунками та їх відображенням у бухгалтерському обліку, податковий кредит та податкове зобов'язання за угодами з його контрагентами Товариством визначений правильно. Товари, отримані від контрагентів, використані у власній господарській діяльності, що підтверджується актами виконаних робіт, вимогами на відпуск матеріалів та їх відображенням у бухгалтерському обліку.

Згідно з п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили, що матеріалами адміністративної справи підтверджено придбання Товариством товарів (робіт, послуг) у контрагентів, підтверджено їх подальше використання у власній господарській діяльності і доведено правомірність формування сум бюджетного відшкодування у грудні 2011 року у розмірі 1 879 858,00 грн.

Висновки судів попередніх інстанцій про задоволення позову є обґрунтованими.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суди першої та апеляційної інстанцій не врахували наступного.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України під час прийняття постанови суд вирішує питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 цього Кодексу якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Згідно з абзацом 3 пункту 26 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 3.08.2011, судові витрати, штрафні санкції безспірно списуються за відповідним кодом економічної класифікації видатків бюджету.

Однак, судом першої інстанції зазначені положення не враховано та стягнуто на користь Товариства судовий збір, у розмірі 2 146,00 грн., та судові витрати з проведення судово-економічної експертизи, у розмірі 29 480,00 грн., з Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунку Державної податкової інспекції у м. Керчі Автономної Республіки Крим Державної податкової служби

Судом апеляційної інстанції зазначена помилка не усунута.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення судів попередніх інстанцій в частині розподілу судових витрат необхідно змінити.

Відповідно до ст. 225 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а судове рішення, яке змінюється, є помилковим тільки в частині.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 225, 229, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИЛА :

Касаційну скаргу Керченської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Автономній Республіці Крим задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 23 травня 2013 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2013 року змінити в частині розподілу судових витрат стягнути з Державного бюджету на користь Публічного акціонерного товариства «Суднобудівний завод «Залів» судовий збір, у розмірі 2 146,00 грн., та судові витрати з проведення судово-економічної експертизи, у розмірі 29 480,00 грн.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 23 травня 2013 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2013 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть учать у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К

Федоров М.О.