Справа № 826/1098/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 квітня 2015 року № 826/1098/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держземагенства у м. Києві

про визнання протиправними та скасування наказу №2/0/13-14 від 03.07.2014 та

рішення оформленого листом від 16.12.2014 та зобов'язання вчинити дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Держземагенства у м. Києві про визнання протиправними та скасування наказу №2/0/13-14 від 03.07.2014 та рішення оформленого листом від 16.12.2014 та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у видачі довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) відносно земельної ділянки, що зазначена на доданих до заяви графічних матеріалах.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі. В обґрунтування заперечень відповідач зазначає, що дії відповідача ґрунтуються на положеннях законодавства, а підстави для скасування наказу Головного управління Держземагентства у місті Києві від 03.07.2014 № 2/0/13-14 "Про затвердження Інформаційних та Технологічних карток до кожної адміністративної послуги, які надаються Головним управлінням Держземагентства у місті Києві" відсутні, оскільки останній втратив чинність згідно з наказом відповідача від 19 грудня 2014 року № 30/01/13-14. Крім того, відповідач зазначає, що позивачу було запропоновано звернутися повторно до Головного управління Держземагенства у м. Києві та надати докази оплати послуг за надання відомостей з Державного земельного кадастру.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, заслухавши у судовому засіданні 06.04.2015 року представників позивача та відповідача, суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

В С Т А Н О В И В:

25 листопада 2014 року ОСОБА_1 надіслав на адресу Головного управління Держземагентства у місті Києві повідомлення від 17 листопада 2014 року про те, що ним на розгляд відповідача надаються:

1) заява про надання відомостей з Державного земельного кадастру (за формою згідно з додатком № 42 до Порядку ведення Державного земельного кадастру;

2) копія документа, що посвідчує особу (паспорт на ім'я ОСОБА_1.);

3) графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки;

4) клопотання про отримання довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) довільної форми;

5) графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

У заяві про надання відомостей з Державного земельного кадастру позивач запитував відомості щодо земельної ділянки, яка розташована в Деснянському районі м. Києва (хутір Биківня) і зазначена на доданих до заяви графічних матеріалах.

Вищезазначені документи отримані відповідачем 02 грудня 2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та не заперечується сторонами.

16 грудня 2014 року Головне управління Держземагентства у місті Києві листом за №31-26-0.21-7236/2-14 повідомило ОСОБА_1, що позивачем не додано документу, який підтверджує оплату послуг з надання витягу з Державного земельного кадастру та не надано копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (за наявністю) або копії рішень уповноважених органів про передачу земельної ділянки власність/користування (у випадку якщо земельна ділянка передана до 2013 року); копія дозволу на розроблення проекту землеустрою та подані документи повертаються без розгляду.

ОСОБА_1 вважаючи відповідь відповідача необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суть офіційного з'ясування всіх обставин у справі визначена в частинах четвертій та п'ятій статті 11 цього Кодексу, якими встановлено, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Принцип офіційного з'ясування всіх обставин справи зобов'язує суд встановити обставини справи для забезпечення прийняття правосудного рішення, в тому числі незалежно від посилань чи доводів сторін.

В частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Держземагентства у місті Києві оформлене листом від 16.12.2014 про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 щодо надання йому довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) відносно земельної ділянки, що зазначена на доданих до заяви графічних матеріалах, суд зазначає наступне.

Пунктом 166 постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 "Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру" встановлено, що для отримання витягу з Державного земельного кадастру, довідки, що містить узагальнену інформацію про землі (території), викопіювання з кадастрової карти (плану) та іншої картографічної документації Державного земельного кадастру, засвідченої копії документа Державного земельного кадастру та витягу з нього заявник або уповноважена ним особа за дорученням власника земельної ділянки, або нотаріус відповідно до пункту 17 частини першої статті 34 Закону України "Про нотаріат" під час вчинення правочину щодо земельної ділянки подає Державному кадастровому реєстраторові: 1) заяву за формою згідно з додатком 42; 2) документ, що підтверджує оплату послуг з надання витягу з Державного земельного кадастру або довідки, що містить узагальнену інформацію про землі (території), або викопіювання з кадастрової карти (плану) та іншої картографічної документації Державного земельного кадастру, або засвідченої копії документа Державного земельного кадастру та витягу з нього (крім випадків, визначених пунктом 165 цього Порядку); 3) документ, який підтверджує повноваження діяти від імені заявника (у разі подання заяви уповноваженою заявником особою).

Відповідно до частини третьої статті 50 Закону України "Про землеустрій", проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають, серед іншого, довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями.

Правові засади реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері надання адміністративних послуг визначаються Законом України "Про адміністративні послуги" від 06 вересня 2012 року № 5203-VI.

Згідно статті 1 Закону України "Про адміністративні послуги", адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб'єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов'язків такої особи відповідно до закону.

Частиною другою статті 3 Закону України "Про адміністративні послуги", встановлено, що надання адміністративних послуг здійснюється відповідно до цього Закону з урахуванням особливостей, визначених законами, які регулюють суспільні відносини у відповідних сферах.

Відповідно до частини третьої статті 3 вказаного України "Про адміністративні послуги", вимоги цього Закону поширюються на надання суб'єктом надання адміністративних послуг витягів та виписок з реєстрів, свідоцтв, довідок, копій, дублікатів документів та інші передбачені законом дії, у результаті яких суб'єкту звернення, а також об'єкту, що перебуває в його власності, володінні чи користуванні, надається або підтверджується певний юридичний статус та/або факт.

Статтею 5 наведеного Закону визначено, що виключно законами, які регулюють суспільні відносини щодо надання адміністративних послуг, встановлюються перелік та вимоги до документів, необхідних для отримання адміністративної послуги.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про адміністративні послуги" передбачено, що суб'єктом надання адміністративних послуг на кожну адміністративну послугу, яку він надає відповідно до закону, затверджуються інформаційна і технологічна картки, а у разі якщо суб'єктом надання є посадова особа, - органом, якому вона підпорядковується.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України "Про адміністративні послуги", інформаційна картка адміністративної послуги містить інформацію про: 1) суб'єкта надання адміністративної послуги та/або центр надання адміністративних послуг (найменування, місцезнаходження, режим роботи, телефон, адресу електронної пошти та веб-сайту); 2) перелік документів, необхідних для отримання адміністративної послуги, порядок та спосіб їх подання, а у разі потреби - інформацію про умови чи підстави отримання адміністративної послуги; 3) платність або безоплатність адміністративної послуги, розмір та порядок внесення плати (адміністративного збору) за платну адміністративну послугу; 4) строк надання адміністративної послуги; 5) результат надання адміністративної послуги; 6) можливі способи отримання відповіді (результату); 7) акти законодавства, що регулюють порядок та умови надання адміністративної послуги. Інформаційна картка адміністративної послуги розміщується суб'єктом надання адміністративних послуг на його офіційному веб-сайті та у місці здійснення прийому суб'єктів звернень.

З аналізу вищезазначених норм права, а також в інформаційній картці, визначено перелік документів, необхідних для отримання адміністративної послуги, порядок та спосіб їх подання.

Наказом Головного управління Держземагентства у м. Києві від 03 липня 2014 року №2/0/13-14 "Про внесення змін до наказу Головного управління Держземагентства у м. Києві від 08 квітня 2013 року № 40", який був чинним на момент звернення позивача до відповідача та надання відповідачем відповіді на зазначене звернення, внесено зміни до інформаційних та технологічних карток адміністративних послуг, які надаються Головним управлінням Держземагентства у м. Києві.

Пунктом 9 затвердженої вказаним вище наказом інформаційної картки адміністративної послуги - надання довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) передбачено, що підставою для одержання адміністративної послуги є відповідна заява з додатками.

Крім того, пунктом 10 вказаної інформаційної картки визначено вичерпний перелік документів, необхідних для отримання адміністративної послуги, зокрема, для фізичних осіб: копія паспорта та ідентифікаційного коду заявника; копія документа, що підтверджує повноваження діяти від імені заявника (у разі подання заяви уповноваженої заявником особи); копія паспорта та ідентифікаційного номеру (у разі подання заяви уповноваженою особою); копія документа, що посвідчує право на земельну ділянку (за наявності) або копії рішень уповноважених органів про передачу земельної ділянки у власність/користування (у випадку, якщо земельна ділянка передана до 2013 року); копія дозволу на розроблення проекту землеустрою; графічні матеріали, на яких зазначено місце розташування земельної ділянки.

Оскільки позивачем не було додано вичерпного переліку документів, встановленого пунктом 10 інформаційної картки, й, зокрема, копії документа, що посвідчує право на земельну ділянку (за наявності) або копії рішень уповноважених органів про передачу земельної ділянки у власність/користування (у випадку, якщо земельна ділянка передана до 2013 року) та копії дозволу на розроблення проекту землеустрою, суд приходить до висновку про правомірність залишення відповідачем документів позивача без розгляду.

При цьому з відповіді Головного управління Держземагентства у м. Києві від 16 грудня 2014 року № 31-26-0.21-7236/2-14 вбачається, що позивачу запропоновано повторно звернутися з відповідною заявою та необхідними документами, що в свою чергу свідчить, проте, що відповідач не відмовляв позивачу в його проханні, а лише запропонував подати у відповідності до законодавства всі необхідні документи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині щодо визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Держземагентства у місті Києві оформлене листом від 16.12.2014 про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 щодо надання йому довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) відносно земельної ділянки, що зазначена на доданих до заяви графічних матеріалах є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держземагентства у місті Києві від 03 липня 2014 року № 2/0/13-14, суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки спірний наказ втратив чинність, згідно наказу Головного управління Держземагенства у місті Києві від 19.12.2014 № 30/0/13-14. Таким чином, спірний наказ є таким, що не порушує охоронюваних законом прав позивача, що, в свою чергу, виключає можливість судового реагування в рамках даних правовідносин.

В частині позовних вимог щодо зобов'язання відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення суд зазначає, що у відповідності до положень статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України це право суду, у випадку ухвалення рішення в адміністративній справі не на користь суб'єкта владних повноважень, зобов'язувати його подати до суду звіт про виконання судового рішення, внаслідок чого позовні вимоги в даній частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Зважаючи на вищенаведене, виходячи з наявних матеріалів справи, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі.

З огляду на викладене, керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов