Справа № 2а/2370/3611/12
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2015р. м. Київ К/800/2590/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Білуги С.В., Заїки М.М.
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2012 року у справі за його позовом до Черкаської міжрайонної виконавчої дирекції Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, третя особа: ОСОБА_4 про скасування акту і рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство звернулось до Черкаського окружного адміністративного судуіз позовом до Черкаської міжрайонної виконавчої дирекції Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, третя особа: ОСОБА_4про скасування акту перевірки та рішення про відмову у фінансуванні заяви-розрахунку на виплату матеріального забезпечення, та зобов'язання відповідача здійснити таке фінансування.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2012 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, позов задовольнити.

Відповідач у письмових запереченнях на вказану касаційну скаргу, які надійшли до Вищого адміністративного суду України просить її залишити без задоволення, а оскаржувані нею рішення - без змін.

Третя особа письмових заперечень до суду не надала.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга заявника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що відповідачем проведено позапланову документальну перевірку позивача по коштах Фонду згідно заявки - розрахунку від 06.06.2012 року (допомога по вагітності то пологах нарахована ОСОБА_4 на підставі листків непрацездатності серії АВЗ № 634728 за період непрацездатності з 07.05.2012 р. по 18.05.2012 р. та № 635394 виданої на період непрацездатності з 21.05.2012 р. по 23.09.2012 р.), за наслідками якої складено акт №127 від 14.08.2012 року, де встановлено, що заробітна плата третій особі нараховувалась позивачем з порушенням ст. ст. 96, 97 КЗпП України (перевищення розміру середньоденної допомоги по тимчасовій втраті працездатності над розміром середньоденної заробітної плати у 2,23 рази), що призвело до порушення вимог ст. ст. 35, 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 року №2240-ІІІ та безпідставного нарахування допомоги в розмірі 57310 грн. 74 коп.

За наслідками вказаного акту відповідачем прийнято рішення № 640/03-1-10 від 16.08.2012 року, яким СТОВ ім. Шевченка відмовлено у фінансуванні згідно заяви -розрахунку від 06.06.2012 року на суму 57310 грн. 74 коп.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку, з яким погоджується колегія суддів Вищого адміністративного суду України, що дії відповідача про неприйняття до зарахування витрат, пов'язаних з загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, в розмірі 53567,64 грн. (допомога по вагітності та пологах) та 3743,10 грн. є правомірними, так як позивачем не дотримано вимог КЗпП України в частині забезпечення рівності трудових прав, диференціації заробітної плати.

Пунктом 3 частини 1 статті 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 № 2240-III (далі - Закон № 2240) передбачено, що застраховані особи мають право отримувати у разі настання страхового випадку матеріальне забезпечення та соціальні послуги, передбачені цим Законом.

Стаття 34 Закону № 2240 передбачає види матеріального забезпечення та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, зокрема, згідно з пунктом 2 - допомогу по вагітності та пологах.

Згідно ч. 1 ст. 38 Закону № 2240 допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами.

Відповідно до частини 1 статті 51 Закону № 2240 підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

Пунктом 3 статті 13 Закону № 2240 передбачено, що виконавча дирекція Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності здійснює матеріальне забезпечення та надає соціальні послуги за цим Законом, що кореспондується з пунктом 1 частини 2 Закону статті 27, яким передбачено, що страховик зобов'язаний забезпечувати фінансування матеріального забезпечення та надання соціальних послуг відповідно до цього Закону.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ст. 21 Закону № 2240 підставою для фінансування страхувальників робочими органами відділення Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

3 1 січня 2011 року, після внесення змін до законодавства, фінансування Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності страхувальників для надання ними матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється на підставі заяв-розрахунків, які подаються страхувальниками до робочих органів Фонду.

Порядком фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду, затвердженим постановою правління Фонду від 22.12.2010 № 26 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.01.2011 року за № 111/188493, затверджено форму заяви-розрахунку.

З метою посилення контролю за достовірністю інформації, зазначеної страхувальниками в заявах-розрахунках для здійснення фінансування матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду, та недопущення їх нецільового використання Виконавчою дирекцією Фонду 19.04.2011 року затверджена Методика опрацювання заяв-розрахунків робочими органами Фонду.

Зазначеною методикою передбачено, що при опрацюванні заяв-розрахунків робочі органи Фонду:

1) перевіряють правильність заповнення страхувальниками реквізитів згідно облікових даних за реєстраційною карткою страхувальника Реєстру страхувальників Фонду та відповідність форми заяви-розрахунку Порядку;

2) до надання Пенсійним фондом України даних про сплату страхувальником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюють перевірку сплати єдиного внеску, при необхідності, на підставі поданої страхувальником копії платіжного доручення.

У разі несплати страхувальником єдиного внеску, робочі органи Фонду повідомляють органи Пенсійного фонду України для вжиття заходів щодо сплати страхувальником єдиного внеску.

Методикою опрацювання заяв-розрахунків передбачено, що у разі оформлення страхувальниками-роботодавцями неналежним чином заяв-розрахунків, робочі органи повертають страхувальникам такі заяви без виконання.

До реєстрації заяви-розрахунку повернення здійснюється особисто під підпис представника страхувальника із зазначенням дати. Копія повернутої заяви-розрахунку з підписом представника страхувальника зберігається в робочому органі Фонду.

Після реєстрації заяви-розрахунку повернення здійснюється поштовим відправленням або особисто представнику страхувальника під підпис із зазначенням причин повернення.

Пунктам 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою КМ України від 26.09.2001 року № 1266 (далі - Порядок), передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі - страхові виплати) у разі настання страхового випадку, а також оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства, установи, організації чи фізичної особи, яка використовує працю найманих працівників.

Пунктом 7 Порядку передбачено, що середня заробітна плата (грошове забезпечення) застрахованої особи обчислюється виходячи з нарахованої заробітної плати за видами виплат, що включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати (у тому числі в натуральній формі), які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про оплату праці» (грошового забезпечення, розмір якого визначається згідно з нормативно-правовими актами, що регулюють порядок та умови його виплати), та підлягають обкладанню податком з доходів фізичних осіб, не враховуючи передбачені законодавством пільги щодо сплати зазначеного податку чи суми, на які цей дохід зменшується, з яких сплачувалися страхові внески до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Стаття 6 Закону України «Про оплату праці» та стаття 96 Кодексу законів про працю України визначають, що основою організації оплати праці є тарифна система, яка включає такі чотири елементи: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники). Тарифна система оплати праці використовується для розподілу робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від їх кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою формування та диференціації розмірів заробітної плати.

Тарифна ставка визначається як виражений в грошовій формі розмір оплати праці працівника за одиницю робочого часу (година, день, місяць).

Згідно ст. 6 Закону України «Про оплату праці» та статті 96 Кодексу законів України про працю тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі: тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати; міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).

Отже, для формування тарифної сітки застосовуються тарифна ставка робітника першого розряду та міжкваліфікаційні (міжпосадові) співвідношення розмірів тарифних ставок (посадових окладів).

Виходячи з вказаного посадовий оклад, який був визначений позивачем його працівнику не відповідає встановленим лімітам тарифної сітки, визначеної згідно штатного розкладу на підприємстві, що було правомірно встановлено відповідачем, та стало підставою для прийняття оскаржуваного рішення, яке на думку колегії суддів Вищого адміністративного суду України є цілком законним.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2012 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: С.В. Білуга

М.М. Заїка