Справа № 0670/4372/11
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2011-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Справа № 0670/4372/11
Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"18" листопада 2011 р. м. Житомир

ОСОБА_2 апеляційний адміністративний суд у складі колегіі:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_3,

при секретарі Бєляєвій Т.В. ,

за участю сторін:

розглянувши апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Будпослуги №2 Приватного підприємства Будпослуги №1 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "04" липня 2011 р. у справі за позовом Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Дочірнього підприємства Будпослуги №2 Приватного підприємства Будпослуги №1 про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів ,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2011 року ОСОБА_2 обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось з позовом до Дочірнього підприємства Будпослуги №2 Приватного підприємства Будпослуги №1 ( далі -ДП Будпослуги №2 ПП Будпослуги №1 ) про стягнення 4799,18 грн. адміністративно-господарських санкцій та пені за недотримання у 2010 році нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, передбаченого ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні ".

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 04 липня 2011 року позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ДП Будпослуги №2 ПП Будпослуги №1 звернулось з апеляційною скаргою, в якій порушує питання про скасування постанови Житомирського окружного адміністративного суду з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням матеріального права.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного адміністративного суду приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»передбачено, що з метою реалізації творчих і виробничих здібностей інвалідів та з урахування індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, не забороненою законом. Право інвалідів на працю, їх працевлаштування реалізується шляхом створення спеціального робочого місця, адаптацією основного й додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей інваліда.

Статтею 18 вказаного Закону України встановлено обов"язок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації та забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством; надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Відповідно до частин 2 та 3 зазначеної статті Закону роботодавці самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першої цієї статті, та самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць.

Наказом Держкомстату України від 06.07.98 р. № 244 (далі - Наказ № 244) затверджена форма звітності № 3-ПН "Звіт про наявність вільних робочих місць (вакантних посадах) і потребу в працівниках". Дана звітність подається в державний фонд зайнятості юридичними особами за місцем їхньої реєстрації.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10.02.2007 року № 42 затверджена форма звітності № 10-ПІ «Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів»та Інструкція щодо її заповнення. Згідно п. 3.1. Інструкції, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за рік визначається відповідно до п. 3.2. Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 28.09.2005 року № 1442/11722. За таким же правилом визначається середньооблікова кількість штатних працівників за рік. яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність.

Суд встановив, що протягом 2010 року відповідач не повідомляв місцевий центр зайнятості щомісячно ( звіт форми 3-ПН) про наявність вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів і звітів за вказаною формою не складав.

Згідно звіту відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2010 рік середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу підприємства у 2010 році становила 12 осіб, тобто, відповідно до вимог закону, відповідач у 2010 році повинен був створити одне робоче місце для працевлаштування інваліда. Відповідно даних звіту форми № 10-ПІ, середньооблікова чисельність інвалідів- штатних працівників на підприємстві становила 1 особу, який працював на підприємстві протягом двох місяців- листопад-грудень 2010 року.

Що стосується порядку розрахунку показників середньооблікової чисельності, то обчислюються вони відповідно до Інструкції зі статистики чисельності працівників, зайнятих в народному господарстві України, затвердженої наказом Мінстату України від 07.07.95 р. № 171. У тексті цієї Інструкції слова "середньоспискова" замінено на "середньооблікова" відповідно до наказу Держкомстату України від 18.02.99 р. № 67.

Інструкція вказує на те, що при визначенні середньооблікової чисельності слід враховувати кількість відпрацьованого часу у році.

На підставі наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що середньооблікова чисельність штатних працівників-інвалідів, у 2010 році складала 0.2 ( 2 відпрацьованих інвалідом місяці ділиться на 12 місяців у році).

Таким чином, судом встановлено, що до листопада 2010 року відповідачем не було вжито жодних заходів зі створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, не повідомлено відповідні органи про створення таких місць, не виконано вимоги чинного законодавства щодо складання звітності про наявність вільних робочих місць, а тому погодитись з доводами відповідача, що нормативи робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2010 році підприємством виконані- неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст.20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" - підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Вказаною нормою закріплено обовязок суб'єктів господарювання щодо дотримання ними нормативів по створенню визначеної Законом кількості робочих місць для інвалідів та забезпечення працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу; щодо сплати ними адміністративно-господарських санкцій за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач не виконав нормативу по працевлаштуванню 1 інваліда, тому обгрунтовано задовольнив позовні вимоги про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам закону, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст195,196,198,200,205,206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Будпослуги №2 Приватного підприємства Будпослуги №1 залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 04 липня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: ОСОБА_4

ОСОБА_3

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_2 обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів вул.Домбровського, 38,м.Житомир,10029

3- відповідачу ОСОБА_5 підприємство Будпослуги №2 Приватного підприємства Будпослуги №1 вул.Промислова, 27,м.Олевськ,Житомирська область,11001