Справа № 2-а-72/11
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2011-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"13" травня 2011 р. Справа № 2-а-72/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.1

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Мацького Є.М.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційні скарги ОСОБА_2 пенсійного фонду в Гощанському районі Рівненської області та ОСОБА_3 на постанову Гощанського районного суду Рівненської області від "02" березня 2011 р. у справі № 2-а-72/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 пенсійного фонду в Гощанському районі Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2011 року позивачка звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом та в обґрунтування вимог зазначила, що відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Посилаючись на те, що такі виплати не проводяться у розмірі, встановленому вказаною статтею, позивачка просила відновити пропущений строк для звернення до суду, визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати останнього провести перерахунок та виплату щомісячної соціальної допомоги як дитині війни за період 2006-2010 р.р. в сумі 7035,30 грн.

Постановою Гощанського районного суду Рівненської області від 02 березня 2011 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ОСОБА_2 пенсійного фонду в Гощанському районі Рівненської області щодо невиплати ОСОБА_3 підвищення до пенсії відповідно до вимог ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Зобовязано ОСОБА_2 пенсійного фонду в Гощанському районі Рівненської області здійснити перерахунок та провести виплату ОСОБА_3 підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком на підставі ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 09.08.2010р. по 09.02.2011р. з урахуванням фактично проведених виплат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 пенсійного фонду в Гощанському районі Рівненської області просить постанову суду скасувати. Зазначає, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону України "Про соціальний захист дітей війни", здійснюється за рахунок Державного бюджету, а кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Вважаючи, що постанова суду першої інстанції від 02.03.2011р. є незаконною та такою, що прийнята з порушенням норм процесуального і матеріального права, позивач - ОСОБА_3 просила її скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах, передбачених статті 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Як було встановлено судом, позивачка є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" і відповідно до ст. 6 цього ж Закону має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.03р. - мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

З матеріалів справи вбачається, що нарахування коштів проводилось у розмірах, встановлених пунктом 8 постанови КМ України від 28.05.2008р. № 530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян".

Державні соціальні гарантії дітям війни встановлені Законом України "Про соціальний захист дітей війни" та не можуть бути обмежені іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 3 статті 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що права позивачки порушені та підлягають відновленню.

Доводи апеляційної скарги про те, що Пенсійний фонд не може проводити виплату спірних сум, оскільки такі кошти є бюджетними, та їх не вистачає на фінансування видатків, передбачених статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, є необґрунтованими.

Відповідно до Положення "Про Пенсійний фонд України", затвердженого Указом Президента України № 121/2001 від 01.03.2001 року, саме на територіальні управління Пенсійного фонду України покладені такі функції і питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору.

Вихідним критерієм обрахунку доплати до пенсії дітям війни виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої, згідно зі статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм обрахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає. А відтак, положення ч.3 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини для обрахування доплат, передбачених ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а тому, доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування вище вказаних норм, є безпідставними.

Також, є безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 з приводу того, що закон не обмежує будь-яким строком виплату пенсії, оскільки кошти, які підлягають виплаті відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" є соціальною гарантією, а не основним видом пенсії.

З урахуванням викладеного, постанова суду ухвалена з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ч.10 ст.183-2, ст.ст. 195,197,200,206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 пенсійного фонду в Гощанському районі Рівненської області та ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Гощанського районного суду Рівненської області від "02" березня 2011 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: Н.М. Малахова

ОСОБА_4

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 с.Угольці,Гощанський район, Рівненська область,35442

3- відповідачу ОСОБА_2 пенсійного фонду в Гощанському районі Рівненської області вул.Незалежності 35,смт.Гоща,Рівненська область,35400