Справа № 2-а-160/11
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2012-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Волощука В.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"23" жовтня 2012 р. Справа № 2-а-160/11

Житомирський апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційні скарги ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області, ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області на постанову Олевського районного суду Житомирської області від "03" лютого 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області, ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 03.02.2011р. позов ОСОБА_4 задоволено: визнано дії ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області ( далі - УПСЗН) щодо виплати позивачу допомоги не у відповідності із ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" протиправними; визнано дії ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області ( далі - УПФ) щодо виплати позивачу доплати не у відповідності із ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" протиправними; стягнуто з УПСЗН на користь позивача 2123 грн. заборгованості по допомозі як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.05.2010 р. по 01.11.2010 р.; стягнуто з УПФ на користь позивача 10615 грн. заборгованості по доплаті до пенсії як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.05.2010 р. по 01.11.2010 р.

В апеляційних скаргах відповідачі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати вищевказану постанову суду та відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання сторони не з'явилися. Про час, дату та місце повідомлені належним чином. Отже, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Згідно ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Позивач звернувся до Олевського районного суду з позовом 06.12.2010 р.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 є потерпілим від наслідків Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії, що підтверджується відповідним посвідченням, а також він проживає у зоні гарантованого добровільного відселення. Позивач отримує допомогу у звязку із обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та доплату до пенсії, передбачені ст.ст.37,39 Закону №796-ХІІ, але у розмірах, встановлених постановою КМУ. Вказані обставини підтверджуються довідкою УПСЗН № 679 від 26.11.2010 р. та довідкою УПФ № 5794/02 від 26.11.2010 р.

Відповідно до ст.37 Закону України від 28.02.1991р. №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у таких розмірах: - у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 30 процентів від мінімальної заробітної плати; у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів мінімальної заробітної плати; у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - 50 процентів від мінімальної заробітної плати.

Згідно частини 3 цієї ж статті ця допомога виплачується щомісячно органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації.

Згідно ст.39 вищевказаного Закону пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірі, передбаченому для громадян, які працюють на територіях радіоактивного забруднення: у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати; у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати; у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Постановою №836 від 26.07.1996р. "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", всупереч Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановлено конкретні розміри доплат в твердій грошовій сумі.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств та відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

При цьому, визначаючи базову величину, з якої розраховується сума допомоги згідно зі ст.ст.37,39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в чинній редакції (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 01.07.1992р. №2532-12, у редакції Закону України від 06.06.1996р. №230/96-ВР), відповідачу слід керуватися розміром мінімальної заробітної плати, а не сумою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року №836.

Виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору в частині того, яка сума підлягає стягненню з відповідача за визначений позивачем період, застосуванню підлягають саме статті 37 та 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду" на органи Пенсійного фонду України покладено обов'язок щодо виплати пенсій та доплат до пенсій, які передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року №936 "Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплата щомісячної грошової допомоги громадянам, які проживають на території зон радіоактивного забруднення, у зв'язку із обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства відповідно до ч.1 ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", проводиться управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) адміністрацій за місцем реєстрації громадян.

Таким чином, обов'язок проводити нарахування та виплату доплат, передбачених ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відноситься до відання органів праці та соціального захисту населення, а доплат, передбачених ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", - до відання органів Пенсійного фонду України, а отже, відповідачі у справі є належними.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи позов за період з 01.05.2010р. по 01.11.2010р. не врахував наступне.

Згідно ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Враховуючи, що позовну заяву було подано 06.12.2010р., суд приходить до висновку про пропущення позивачем строку звернення до суду за захистом свого права щодо отримання соціальних виплат за період з 01.05.2010р. по 05.06.2010р., що з врахуванням приписів ст.100 КАС України є підставою для залишення позову у вказаній частині без розгляду й відповідно зміни постанови суду першої інстанції.

При цьому, судом встановлено, що постановою суду першої інстанції було стягнуто з відповідачів на користь позивача допомогу та доплату до пенсії встановлені ст.ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.05.2010 року по 01.11.2010 року, проте судова колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно положень статей 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю, тобто, адміністративний суд визнає дії суб'єкта владних повноважень незаконними (протиправними) і зобов'язує відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до Закону, а не ухвалює рішення про стягнення визначених сум, оскільки суд не може перебирати на себе функцію здійснення нарахування соціальних виплат замість органу, якому надані такі повноваження.

Відповідно до ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є: правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

За наведеного, постанову Олевського районного суду від 03.02.2011 року в частині стягнення з відповідачів на користь позивача невиплаченої допомогу та доплату до пенсії встановлені ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.05.2010 року по 01.11.2010 року слід змінити, зобов'язавши відповідачів нарахувати та виплатити позивачу соціальні виплати , передбачені ст.ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 06.06.2010 року по 01.11.2011 року.

Позовні вимоги за період з 01.05.2010 р. по 05.06.2010 р. слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 195, 197, 198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області, ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області задовольнити частково. Постанову Олевського районного суду Житомирської області від "03" лютого 2011 р. в частині стягнення з ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області на користь позивача 2123 грн. заборгованості по допомозі як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.05.2010 р. по 01.11.2010 р. та стягнення з ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області на користь позивача 10615 грн. заборгованості по доплаті до пенсії як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.05.2010 р. по 01.11.2010 р. змінити.

Зобов'язати ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 допомогу як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 06.06.2010 р. по 01.11.2010 р. та зобов'язавши ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області нарахувати та виплатити доплату до пенсії як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 06.06.2010 р. по 01.11.2010 р.

Позовні вимоги за період з 01.05.2010 р. по 05.06.2010 р. залишити без розгляду.

В решті постанову Олевського районного суду Житомирської області від 03.02..2011 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: ОСОБА_5

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1 - в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 вул.Леніна,18,с.Жубровичі,Олевський район, Житомирська область,11042

3- відповідачу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області вул. Привокзальна, 5,м. Олевськ,Житомирська область,11002

4 - відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Олевському районі,

вул. Свято-Миколаївська, 31, м. Олевськ, Житомирська область,11000