Справа № 2а-6798/10/0670
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2011-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Справа № 2а-6798/10/0670
Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк М.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"07" листопада 2011 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегіі:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Кузьменко Л.В.

ОСОБА_2,

при секретарі Бєляєвій Т.В. ,

за участю сторін:

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 хлібозавод" на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "27" липня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 хлібозавод" до ОСОБА_4 об"єднаної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2008 року ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 хлібозавод" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 об"єднаної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення рішення від 28 березня 2008 року № /0 (від 25 квітня 2008 року № /1). Обгрунтовуючи доводи позивач зазначав, що підставою для винесення податкового повідомлення-рішення податковим органом стали пояснення голови правління ЗАТ "ОСОБА_4 хлібозавод" ОСОБА_5, який пояснив, що не був присутнім при отриманні товару , а також висновок податкового органу про те, що договори поставки № ФК-30507 від 03.05.2007 року та відповідального зберігання № б/н від 03.05.2007 року, укладені між позивачем та ТОВ "Феллер і Компані", є укладеними з метою, завідомо суперечною інтересам господарської діяльності підприємства та отримання прибутку, а отже нарахування таких угод та первинних документів за такими угодами при формуванні податкового кредиту платника податків є перевищенням встановленої законом компетенції відповідача.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останньою постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 27 липня 2011 року в позові ТОВ "ОСОБА_4 хлібозавод" відмовлено.

У апеляційній скарзі ТОВ "ОСОБА_4 хлібозавод " порушує питання про скасування постанови у зв"язку з її невідповідністю норм матеріального та процесуального права. На думку позивача, суд дав неправильну юридичну оцінку встановленим обставинам справи, що призвело до неправильного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи , колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_4 ОДПІ проведена планова виїзна документальна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ЗАТ "ОСОБА_4 хлібзавод" вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2007 р. по 31.12.2007 р.

За результатами перевірки складено акт від 14.03.08 р. № 670/2301/33394612 та винесено податкове повідомлення-рішення від 28 березня 2008 року № /0 про сплату 1144575,00 грн. податку на додану вартість і 572288,00 грн. застосованої штрафної санкції.

Позивач скористався правом на оскарження податкового повідомлення-рішення, проте за результатами розгляду скарги, остання була залишена без задоволення і винесено податкове повідомлення-рішення № /1 від 25.04.2008 року.

Як вбачається з акту перевірки , в червні 2007 року ЗАТ «ОСОБА_4 хлібозавод» включило до складу податкового кредиту суму 1144575,00 грн. за податковими накладними, виписаними ТОВ «Феллер і Компані», №929 від 14 червня 2007 року на суму податку на додану вартість 1144500,00 грн. та № 1653 від 30 червня 2007 року на суму податку на додану вартість 75,00 грн.

Вказані податкові накладні були виписані на підставі договору поставки № ФК № 30507 від 03 травня 2007 року сухого молока в кількості 381500,00кг на суму 6867450,00 грн., в якому вказана адреса : м.Київ, вул..Московська,1, з умовою оплати коштами протягом 30 банківських днів, за підписом голови правління ЗАТ «ОСОБА_4 хлібозавод» ОСОБА_5, та договору відповідального зберігання від 03 травня 2007 року сухого молока з ТОВ «Феллер і Компані» : м.Київ, вул..Московська,1, термін дії договору до 31 грудня 2007 року, за підписом голови правління ОСОБА_5

Згідно акту перевірки, на виконання вказаних операцій ЗАТ «ОСОБА_4 хлібозавод» отримало слідуючі документи : видаткову накладну № 140608 від 14.06.2007р., на суму 5722500,00 грн., ПДВ 1144500,00 грн.; специфікацію №2 від 14.06.07р., на молоко сухе 381500,00 кг, з вказівкою адреси- м.Київ, вул..Московська,7, за підписом голови правління ОСОБА_5 про отриманні товару; акт приймання-передачі по договору відповідального зберігання від 03.05.07 р., складений 14.06.07р., із зазначенням адреси зберігача м.Київ, вул..Московська,1 , за підписом голови правління ОСОБА_5; акт № 300602 від 30.06.07р. здачі-приймання робіт по зберіганню майна на суму 375,00грн., ПДВ 75 грн., за підписом голови правління ОСОБА_5

Вирішуючи спір і відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що вважав встановленим факт заниження позивачем податку на додану вартість у червні 2007 року на суму 1144575,00 грн. за рахунок віднесення до податкового кредиту суми податку на додану вартість з вартості придбаного сухого молока та послуг по його зберіганню відповідно до податкових накладних, які не засвідчують права платника податку на податковий кредит , а саме,- ні факту списання коштів з банківського рахунку платника в оплату товарів(робіт, послуг), ні факту придбання платником податку товарів(робіт, послуг), з огляду на те, що дані товари не можуть бути використані у господарській діяльності підприємства через відсутність факту їх придбання.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного адміністративного суду, виходячи з наступного .

Так, матеріалами справи доведено, що розрахунки за сухе молоко ЗАТ «ОСОБА_4 хлібозавод» і ТОВ «Феллер і Компані» не проводились і згідно оборотно-сальдової відомості підприємства (рахунок 37.7 2контрагенти за 2007 рік») станом на 1.08.2008 року на підприємстві рахується кредиторська заборгованість в сумі 6867450 грн.

Встановленими є факти відсутності будь-яких документів , які б вказували на факт транспортування сухого молока в кількості 381500 кг. З пояснень представника позивача в процесі апеляційного розгляду справи встановлено, що транспортування сухого молока не здійснювалось.

Безспірним є факт відсутності довіреності на отримання товару у ТОВ «Феллер і Компані». Між тим,довіреність для постачальника є підставою для відпуску товарів одержувачу і цей порядок врегульовано «Інструкцією про порядок реєстрації виданих, повернених і використаних довіреностей на отримання цінностей», затвердженою наказом Міністерства фінансів України №99 від 16.05.1996року. За п.2 цього наказу товари відпускаються покупцям або передаються безоплатно тільки за довіреністю. Представник позивача підтвердив факт відсутності довіреності, посилаючись при цьому на те, що оскільки від імені покупця діяв особисто голова правління, то не було необхідності видавати довіреність.

Вимоги до застосування довіреностей встановлено Інструкцією № 99, чинність якої поширюється на підприємства, установи та організації, їхні відділення, філії, інші відокремлені підрозділи та представництва іноземних субєктів господарської діяльності. На сьогодні довіреність не є бланком суворої звітності.

У п. 2 Інструкції № 99 встановлено, що сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери (далі цінності) відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів. Інакше кажучи, Інструкція № 99 не надає керівнику підприємства право самостійно визначати доцільність застосування довіреностей на конкретному підприємстві, а зобовязує їх використовувати у наведених випадках.

У разі відпуску цінностей довіреність залишається у постачальника. Зазвичай її скріплюють з накладною та зберігають разом.

Як зазначено у постановах Вищого господарського суду України (далі ВГСУ) (від 01.07.2008 р. у справі № 2/570-07, від 13-20.06.2007 р. у справі № 21/515), довіреність на одержання цінностей є первинним документом, що фіксує рішення уповноваженої особи (керівника) підприємства про уповноваження конкретної фізичної особи одержати для підприємства визначені перелік та кількість цінностей. Без довіреності не може бути створено інший первинний документ (накладну-вимогу, товарно-транспортну накладну), який є дозволом для здійснення господарської операції з відпуску цінностей. Слід мати на увазі, що при виникненні фінансових спорів факт отримання товару саме покупцем або уповноваженими ним особами продавець повинен підтвердити первинними документами, зокрема, довіреностями. Розяснення аналогічного змісту надав також Мінфін України (лист від 29.08.2005 р. № 31-04200-30/23-7454/6784).

Відтак, Інструкція № 99 вимагає наявність довіреності при відпуску цінностей будь-якій особі, в тому числі і директору товариства.

Згідно матеріалів зустрічної перевірки ТОВ «Феллер і Компані», що проведена ДПІ у Печерському районі міста Києва з питань взаємовідносин з ТОВ «ОСОБА_4 хлібозавод», було встановлено, що згідно податкових накладних та накладних на відпуск товару продукцію було відвантажено, розрахунки за неї не проводились.

Відповідно до статті 1 Закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов»язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об»єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Суд першої інстанції вірно встановив, що позивач не отримував та не оплачував товар, будь-яких реальних змін майнового стану платника податків не відбувалося, що свідчить про безтоварність зазначених договорів і операцій.

Отже, суд першої інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, постановив обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 хлібозавод" залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 27 липня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Л.В. Кузьменко

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 хлібозавод" вул.Червона,4,м.Бердичів,Житомирська область,13304

3- відповідачу ОСОБА_4 об"єднана державна поджаткова інспекція вул. Б. Хмельницького,24-а,м.Бердичів,Житомирська область,13312