Справа № 2а/1670/2580/11
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2015р. м. Київ К/9991/94532/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області

на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2011

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2011

у справі № 2а-1670/2580/11

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК НАСА»

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2011, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2011, позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 09.07.2010 № /0/2235, від 29.09.2010 № /1/3248, від 30.12.2010 № /2/4496.

Кременчуцька ОДПІ Полтавській області подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову. Посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права: п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7, п. 9.8 ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР, ст.ст. 9, 11, 69, 86, 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою для визначення позивачу за податковим повідомленням-рішенням від 09.07.2010 № /0/2235 податкового зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 1571152,86 грн., в т.ч. 1246578,52 грн. основного платежу та 324574,34 грн. штрафних (фінансових) санкцій, слугували висновки планової виїзної перевірки, викладені в акті від 29.06.2010 № 3380/15 522/24567183, про порушення вимог п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР. Порушення цих норм полягало в неправомірному віднесенні до складу податкового кредиту податку на додану вартість за березень-травень 2010 року за операціями з придбання товарів у ТОВ «Лек-Оіл», ТОВ «ІНТЕРДНІПРО», ТОВ «Тефія-СК», ТОВ «Фірма «М-Нафта» та ПП «ТК ВІМ».

Відповідач вважає, що позивач не має права на податковий кредит, оскільки свідоцтва платників податку на додану вартість анульовані, в т.ч. 27.05.2010 щодо ТОВ «ІНТЕРДНІПРО» та 15.06.2010 щодо ТОВ «Фірма «М-Нафта». Крім того, відповідач вказує на неподання контрагентами позивача податкової звітності (ТОВ «ІНТЕРДНІПРО», ТОВ «Фірма «М-Нафта» та ПП «ТК ВІМ»), а також на невизнання поданої звітності податковою звітністю (ТОВ «Лек-Оіл», ТОВ «ІНТЕРДНІПРО», ТОВ «Тефія-СК»). Також посилається на те, що згідно з поданою декларацією ТОВ «Тефія-СК» за травень 2010 року у вказаного контрагента відсутні основні фонди та трудові ресурси для здійснення фінансово-господарської діяльності.

За результатами адміністративного оскарження податковим органом складено податкові повідомлення-рішення від 29.09.2010 № /1/3248 та від 30.12.2010 № /2/4496.

При перевірці правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, повноти встановлення обставин та їх правової оцінки суд касаційної інстанції виходить з такого.

Для надання правової оцінки щодо формування платником податку на додану вартість податкового кредиту з такого податку за операціями з придбання товарів, робіт та послуг необхідно застосовувати положення п.п. 7.2.6 п. 7.2, п.п. 7.4.5 п. 7.4, п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» 03.04.1997 № 168/97-ВР (далі - Закону № 168/97 ВР), якими регламентувався порядок визначення податкового кредиту на час виникнення спірних правовідносин.

За умови реального здійснення платником податку господарської операції з придбання товарів, робіт та послуг, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів такого платника (покупця), у межах господарської діяльності, за відсутністю з боку такого платника порушення вимог вказаних норм Законів, підстави для позбавлення його права податковий кредит відсутні.

Актом перевірки та судами попередніх інстанцій не було виявлено порушень вказаних норм Закону № 168/97-ВР, які б позбавляли позивача права на формування податкового кредиту.

В результаті дослідження питання щодо фактичного придбання позивачем товарів у ТОВ «Лек-Оіл», ТОВ «ІНТЕРДНІПРО», ТОВ «Тефія-СК», ТОВ «Фірма «М-Нафта» та ПП «ТК ВІМ» судами попередніх інстанцій встановлено, що такі операції мали реальний характер, підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, які оцінені судами як такі, що відповідають дійсності. Товар придбано позивачем з метою використання у власній господарській діяльності.

Судами попередніх інстанцій достовірно встановлено, що на момент здійснення господарських операцій контрагенти позивача були зареєстровані у Єдиному державному реєстрі, мали свідоцтво про реєстрацію платниками ПДВ.

Анулювання свідоцтва платників податків контрагентів позивача після вчинення господарських операцій не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту за операціями, вчиненими такими особами, відомості щодо реєстрації яких містилися в Єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та які перебували на обліку в податковому органі платниками податків, зокрема податку на додану вартість, на час здійснення господарських операцій.

Платник податків (покупець), який дотримався вимог закону щодо формування податкового кредиту, не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням постачальником товару вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за порушення такими контрагентами правил ведення фінансово-господарської діяльності та податкової дисципліни, зокрема повнотою декларування податкових зобов'язань. У разі коли вказані контрагенти допустили такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки щодо них, адже законами іншого не передбачено.

За наявності достатніх доказів, що містять відомості про господарську операцію, розкривають її зміст та призначення яких узгоджується з характером господарських операцій, відсутність у юридичної особи основних засобів, не є підставою для висновку про безтоварність господарської операції.

Зважаючи на відсутність підстав для висновку про порушення судами норм матеріального та процесуального права, надану судом правову оцінку встановленим обставинам, касаційна скарга, яка не містить посилань на достатні та допустимі докази, які б поставили під сумнів правильність встановлених судом обставин та їх оцінки, залишається без задоволення, а оскаржувана постанова - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області залишити без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою, поданою в порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун