Справа № 0670/5651/11
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2011-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Справа № 0670/5651/11
Головуючий у 1-й інстанції: Ракалович В.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"07" листопада 2011 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегіі:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Кузьменко Л.В.

ОСОБА_2,

при секретарі Бєляєвій Т.В. ,

за участю сторін:

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 державної інспекції на автомобільному транспорті на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "22" липня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 державної інспекції на автомобільному транспорті про визнання безпідставною відмови у виплаті допомоги на оздоровлення та її стягнення, відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

У червні 2011 року ОСОБА_4-заступник начальника управління-начальник відділу державного контролю територіального управління ОСОБА_3 державної інспекції на автомобільному транспорті, звернувся в суд до останньої з позовом про визнання безпідставною відмови відповідача у виплаті йому матеріальної допомоги на оздоровлення , належної до чергової щорічної відпустки за 2010-2011 роки та просив відшкодувати заподіяну йому моральну шкоду.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 22 липня 2011 року позов задоволено.Бездіяльність ОСОБА_3 державної інспекції на автомобільному транспорті визнано протиправною. Стягнуто з ОСОБА_3 державної інспекції на автомобільному транспорті на користь ОСОБА_4 допомогу на оздоровлення в розмірі посадового окладу 2357 грн. та 300 грн. на відшкодування моральної шкоди.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 державна інспекція на автомобільному транспорті порушує питання про скасування постанови з прийняттям нової про відмову у позові у зв"язку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права. Так, зазначається у апеляційній скарзі, суд не врахував, що у 2011 році до відпустки позивачу була надана матеріальна допомога на оздоровлення, то повторна її виплата до наступної відпустки у цьому ж році законом не передбачена. Крім того, вказує ОСОБА_3 державна інспекція на автомобільному транспорті, суд не мав підстав для стягнення морального відшкодування, оскільки доказів на обгрунтування вимог в цій частині позивачем не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного адміністративного суду приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, з яким позивач перебуває у трудових правовідносинах та на державній службі, порушив вимоги ст.21 Закону України " Про відпустки" та ст.35 Закону "Про державну службу", коли відмовив позивачу надати матеріальну допомогу на оздоровлення до чергової відпустки з 01 червня 2011 року.

Такий висновок відповідає матеріалам справи та грунтується на чинному законодавстві.

Суд встановив, що ОСОБА_4 працював заступником начальника управління-начальником відділу державного контролю територіального управління Голоавтотрансінспекції до звільнення за наказом № 1114-ВК/6 з 16 грудня 2009 року згідно п.6 ст.30 Закону України "Про державну службу" за порушення Присяги державного службовця(а.с.17).

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 15.06.2010 року звільнення ОСОБА_4 визнано незаконним з поновленням на посаді з дня звільнення. Наказом ОСОБА_3 державної інспекції на автомобільному транспорті №1451-ВК/6 від 09.12.2010 року на підставі вказаного судового рішення ОСОБА_4 поновлено на роботі (а.с.18)

Наказом № 50-ВК/6 від 09.02.2011 року ОСОБА_4 надано основну щорічну відпустку тривалістю 30 календарних днів з 15.02. по 17.03.2011 року за відпрацьований період з 24.05.2009 року по 23.05.2010 року і виплачно матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі посадового окладу ( а.с.20).

23.05.2011 року ОСОБА_4 подав заяву про надання йому частини відпустки, тривалістю 14 календарних днів за 2010-2011 роки та матеріальної допомоги на оздоровлення (а.с.33)

Наказом №292-ВК/6 від 24.5.2010 року ОСОБА_4 надано частину щорічної відпустки з 01.06. по 15.06.2011 року включно. У наданні матеріальної допомоги на оздоровлення відмовлено.

Відповідно до ст.35 Закону України "Про державну службу" державним службовцям надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законодавством не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури,судів та інших органів" передбачено, що під час формування фонду оплати праці на відповідний бюджетний рік для кожного працівника передбачається одна допомога на оздоровлення.

Міністерство праці та соціальної політики своїм листом № 671/13-84-10 від 19.07.2010 року роз"яснило, що у випадку, коли працівник не був у відпустці і має намір використати своє право на відпустку у поточному році за попередній рік, то виплата допомоги на оздоровлення за відпрацьований період проводиться за рахунок економії фонду оплати праці.

Відтак, до відпустки, наданої з 01.06.2011 року відповідач зобов"язаний був надати ОСОБА_4 допомогу на оздоровлення з фонду оплати праці на 2011 рік.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що позивач не використав відпустки за попередні роки не з власної вини, а внаслідок неправомірних дій відповідача і тому його право на одержання належної допомоги на оздоровлення має бути захищено.

Правильним є висновок суду і щодо обгрунтованості вимог позивача про відшкодування моральної шкоди. Суд зазначив у рішенні, що такі дії відповідача, як ненадання відпустки в грудні 2010 року, а надання її лише в лютому 2011 року, несвоєчасна виплата відпускних сум у червні 2011 року, безпідставна відмова у виплаті допомоги на оздоровлення у червні 2011 року- є порушенням трудових прав працівника, що відповідно до положень ст.237-1 КЗпП України дає право на моральне відшкодування.

Розмір морального відшкодування визначений судом з урахуванням обставин справи, характеру і розміру моральних страждань позивача і є достатньою сатисфакцією за шкоду.

Отже, суд першої інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, постановив обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст.ст195,196,198,200,205,206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 державної інспекції на автомобільному транспорті залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 22 липня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Л.В. Кузьменко

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1,10000

3- відповідачу ОСОБА_3 державна інспекція на автомобільному транспорті пр. Перемоги,14,м.Київ,01135