Справа № 522/23550/14-а
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2015 р. Справа № 522/23550/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Донцов Д.Ю.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Градовського Ю.М.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання відмови неправомірною та зобов'язання нарахування пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про:

- визнання протиправним рішення відповідача №139 від 08.10.2014 року про відмову у переході з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника (в переведенні на інший вид пенсії) зобов'язано відповідача призначити їй пенсію у розмірі 90% від 8 231,36 грн., яку щомісячно отримував її покійний чоловік, ОСОБА_3, що складає 7408,22 грн.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання відмови неправомірною та зобов'язання нарахування пенсії - задоволено частково.

Визнано рішення Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси № 139 від 08 жовтня 2014 року про відмову у переході непрацездатної ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника (в переведенні на інший вид пенсії) після смерті її чоловіка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 - протиправним.

Зобов'язано Управління пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси призначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію у розмірі 4115,68 грн. (чотири тисячі сто п'ятнадцять гривень 68 копійок), щомісячно з ІНФОРМАЦІЯ_3.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФ України в Приморському районі м. Одеси ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом першої інстанції не було досліджено обставини справи, що мають значення для справи, наслідком чого стало постановлення необґрунтованого та неправомірного рішення суду.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції

може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб 30 квітня 1976 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 02 вересня 2014 року, актовий запис № 8956.

На день смерті ОСОБА_3 позивач була непрацездатною та знаходилась на утриманні чоловіка, отримувала у нього допомогу, яка була для неї постійним та основним джерелом засобів до існування, тому у зв'язку із його смертю, ОСОБА_2 здобула право на отримання пенсії у зв'язку із втратою годувальника згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

30 вересня 2014 року позивач звернулася до УПФ України в Приморському районі м. Одеси із заявою про переведення її на пенсію по втраті годувальника.

УПФ України в Приморському районі м. Одеси прийнято рішення № 139 від 08 жовтня 2014 року про відмову у переході з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на отримання пенсії у розмірі 4115,68 грн. щомісячно у відповідності до Закону "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування", а тому рішення відповідача № 139 від 08 жовтня 2014 року є протиправним.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції, погоджується частково, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено види пенсійних виплат і соціальних послуг, зокрема в частині першій зазначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Розділом V вказаного Закону визначено умови призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника (стаття 36), розмір такої пенсії (стаття 37), період, на який вона призначається, зміна розміру (стаття 38), призначення однієї пенсії у зв'язку з втратою годувальника на всіх членів сім'ї, виділення частки пенсії (стаття 39).

Як вбачається із матеріалів справи, а саме, згідно довідки УПФУ в Приморському районі м. Одеси від 16.01.2015 р. ОСОБА_3 на момент смерті отримував пенсію за вислугою років працівникам льотних екіпажів у розмірі 8231,36 грн.

Чоловік померлої, ОСОБА_3, отримував пенсію за вислугу років відповідно до ст.54 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що визнається і відповідачем.

Рішенням № 139 від 08 жовтня 2014 року Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси позивачу відмовлено у переведенні на пенсію по втраті годувальника підставою для відмови слугувало те, що відповідно до ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" перехід на пенсію по втраті годувальника працівників авіації і льотно - випробного складу не передбачено, а також те, що недоцільно переводити на пенсію по втраті годувальника, оскільки розмір пенсії до перерахунку складає 1 069 грн. 60 коп., а після перерахунку буде складати 949 грн. 00 коп.

Так, право на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника закріплено, зокрема, статтею 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії а в разі смерті пенсіонера. А також передбаченого статтею 26 цього Закону до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Згідно положень ч. 3 ст. 36 цього Закону, до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.

Відтак, колегія суддів вважає, хибними посилання відповідача на обґрунтованість відмови на те, що перехід на пенсію по втраті годувальника працівників авіації і льотно - випробного складу не передбачено, оскільки не узгоджується з приписами чинного законодавства.

Щодо доводів апелянта про неможливість призначення позивачу пенсії у розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, оскільки померлий отримував пенсію за вислугою років, то колегія суддів не приймає їх до уваги та зазначає, що на момент смерті ОСОБА_3 отримував пенсію за вислугою років, а отже відповідно пенсія за віком не була призначена, й відповідно отримана не була.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов цілком вмотивованого висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії у відповідності до ст. 37 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування".

На підставі зазначеного, колегія судів вважає, що судом першої інстанції було вірно визначено, що відповідач при відмові ОСОБА_2 в призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника діяв необґрунтовано та при помилковому розумінні норм законодавства.

Разом з тим, варто звернути увагу на те, що вирішуючи спір суд першої інстанції безпідставно обрав такий спосіб захисту порушених прав позивача, як зобов'язання УПФ України в Приморському районі м. Одеси призначити ОСОБА_2 пенсію в конкретно визначеній грошовій сумі, оскільки суд не може перебирати на себе функцію органу, на який законодавством покладено повноваження щодо нарахування такої доплати.

При цьому суд першої інстанції не врахував те, що з огляду на положення статей 21, 105, 162 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішенням, дією або бездіяльністю.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 № 713 "Про внесення змін до п.7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації". Пунктом 7 Порядку було встановлено, що у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої зарплати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії.

Отже, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що адміністративний суд повинен визнавати рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень протиправними і зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про визначення конкретних сум.

Відтак, колегія суддів вважає, обґрунтованими доводи апеляційної скарги, що здійснення розрахунку пенсії належить виключно до компетенції органів пенсійного фонду України, й відповідно хибним висновок суду першої інстанції в частині зобов'язання відповідача призначити пенсію у розмірі 4115,68 грн. щомісячно.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В той же час, відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірності прийнятих ним рішень.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів до уваги не приймає та вважає такими, які ґрунтуються на помилковому застосуванні апелянтом норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Враховуючи, що судом першої інстанції, при вирішенні справи, порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним, скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти по справі нову постанову, якою частково задовольнити позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.3 ч.1 ст. 198, п.п.3, 4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст.205, ст.207, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2015 року в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання Управління пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси призначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію у розмірі 4115,68 грн. (чотири тисячі сто п'ятнадцять гривень 68 копійок), щомісячно з ІНФОРМАЦІЯ_3 скасувати.

В цій частині прийняти по справі нову постанову, якою зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси призначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 30 вересня 2014 року пенсію у зв'язку з втратою годувальника та розрахувати її відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 09.08.2005 року № 713 "Про внесення змін до п. 7 Порядку призначення та виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно - випробного складу цивільної авіації".

Постанова апеляційного суду набирає законної сили набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: О.В. Лук'янчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: К.В. Кравченко