Справа № 1715/1739/12
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2012-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Музичук Н.Ю.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"13" грудня 2012 р. Справа № 1715/1739/12

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

при секретарі Кошиль О.Ю. ,

за участю представника особи,

яка подала апеляційну скаргу

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "29" травня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання здійснити призначення пенсії за українським пенсійним законодавством ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 Пенсійного Фонду України в м.Рівне та просив зобовязати відповідача здійснити призначення пенсії за українським пенсійним законодавством, нарахування і виплату недоплаченої пенсії.

В обґрунтування позову зазначав, що з 24.04.2007 р. перебуває як пенсіонер на обліку в УПФУ в місті Рівне. Тоді йому була призначена "комбінована" пенсія відповідно до "Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення» від 15.01.1993 р.

Досягнувши встановленого пенсійного 60-річного віку, він 25 листопада 2011 року звернувся до відповідача із заявою та відповідними документами на проведення призначення йому пенсії, згідно ст.ст.24, 26, 27, 40 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV відповідно до зазначених статей Закону, з урахуванням останнього абзацу ст.З Тимчасової Угоди, а також ст.ст.6, 7 "Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р.».

На думку позивача при призначенні пенсії до його страхового стажу має бути включений весь період його роботи у Російській Федерації включно по січень 2011 року, а до періодів заробітної плати зарахована заробітна плата, яку він отримував, працюючи у Російській Федерації. Проте працівники УПФУ в місті Рівне провели не призначення, а перерахунок пенсії, застосувавши показник середньої заробітної плати за 2006 рік 928, 81 грн., а також не включили до стажу позивача період роботи в Російській Федерації з 01.04.2007 року по 31.01.2011 року, а до періодів заробітної плати не включили заробітну плату, отриману за роботу в Російській Федерації за зазначений період.

На думку позивача в такий спосіб було суттєво занижено його страховий, індивідуальний коефіцієнт заробітку та розмір пенсії. Вважав, що дії відповідача порушують його інтереси і є неправомірними.

Крім того, листом від 23.12.2011 р. №4158/11 позивачу було вказано на відсутність підстав в зарахуванні пільгового обчислення стажу за період роботи в районах Крайньої Півночі із 01.04.2007 р. по 31.01.2011 р., що вважає необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 29.05.2012 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з цим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи просить його скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст.195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ст.200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Правильне по суті судове рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань.

Оскільки, постанову від 29.05.2012 р. Рівненським міським судом Рівненської області винесено відповідно до позовних вимог з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції у справі.

Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують. Суд першої інстанції надав належну правову оцінку позовним вимогам ОСОБА_3, а доводи апеляційної скарги фактично дублюють ці позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "29" травня 2012 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: ОСОБА_5

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "18" грудня 2012 р.

Роздруковано та надіслано: р.л.п.

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул.Херсонська,9,м.Рівне,33023

3- відповідачу ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області вул.Відінська,41,м.Рівне,33018