Справа № 810/7097/14
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 року (14:48 год.) м. Київ 810/7097/14

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Луценко К.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» до Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції в Київській області, державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції в Київській області Борискевича Максима Ігоровича про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

за участю представників сторін:

позивача - Залунін К.В., довіреність від 22.01.2015 № 15;

відповідача-1 - не з'явився

відповідача-2 - не з'явився

Суть спору: Публічне акціонерне товариство «Київобленерго» (далі - позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції в Київській області (далі - відповідач-1), державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції в Київській області Борискевича Максима Ігоровича (далі - відповідач-2), у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції в Київській області Борискевича Максима Ігоровича від 25 липня 2014 року №14691814;

зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції в Київській області повторно розглянути подану Публічним акціонерним товариством «Київобленерго» заяву про державну реєстрацію права власності Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» на нерухоме майно - будівлю ЗТП №479, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул Лобановського, буд. 3 та прийняти належне у відповідності до чинного законодавства рішення, а саме вчинити реєстраційні дії щодо реєстрації права приватної власності Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» на нерухоме майно - будівлю ЗТП №479, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул Лобановського, буд. 3.

9 січня 2015 року позивач звернувся із заявою про уточнення позивних вимог, з урахуванням якої просив:

визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції в Київській області Борискевича Максима Ігоровича від 25 липня 2014 року №14691814;

зобов'язати Реєстраційну службу Обухівського міськрайонного управління юстиції в Київській області повторно розглянути подану Публічним акціонерним товариством «Київобленерго» заяву про державну реєстрацію права власності Публічного акціонерного товариства на нерухоме майно - будівлю ЗТП №479, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул Лобановського, буд. 3 та прийняти належне у відповідності до чинного законодавства рішення, а саме вчинити реєстраційні дії щодо реєстрації права приватної власності Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» на нерухоме майно - будівлю ЗТП №479, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул Лобановського, буд. 3.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем-2 безпідставно і протиправно відмовлену позивачу у державній реєстрації права власності на нерухоме майно, незважаючи на відповідність і достатність поданих документів. Зокрема, позивач наголошує, що об'єкт нерухомості - господарська будівля ЗТП №479 належить йому на праві власності, що підтверджено рішенням Господарського суду міста Києва та Переліком нерухомого майна ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго», правонаступником якого є ПАТ «Київобленерго».

Позивач також звертав увагу суду, що відповідачем-2 при розгляді заяви про державну реєстрацію були витребувані документи, наявність яких не передбачена законодавством, а саме передавальний акт, затверджений засновниками (учасниками) юридичної особи або органом, який прийняв рішення про злиття, приєднання або перетворення юридичної особи. За таких обставин позивач вважає, що підстав для відмови у державній реєстрації вказаного об'єкту нерухомості не було.

Відповідач-1 та відповідач-2 позов не визнали, надили суду письмові заперечення у яких зазначили, що рішення про відмову у державній реєстрації прав не нерухоме майно є законним та обґрунтованим. Наголосили, що підставою прийняття оскаржуваного рішення стала відсутність необхідних документів, зокрема тих, що встановлені пунктом 53 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень - передавального акта, затвердженого засновниками (учасниками) юридичної особи або органом, який прийняв рішення про злиття, приєднання або перетворення юридичної особи. Водночас виходячи з положень вказаного порядку, так і відповідно до наказу Міністерства палива та енергетики України від 21 листопада 2006 №452, зазначені документи є обов'язковими.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Відповідач-2, який одночасно є представником відповідача-1 у судове засідання 22 квітня 2015 року не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. 21 січня 2015 року до суду надійшло клопотання, яким відповідач-2 просив здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Частиною 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за відсутністю представників відповідачів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Київобленерго» зареєстроване Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області 25 лютого 2004 року як юридична особа, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серія АБ № 993605 (т.1, а.с. 28).

Як зазначає позивач та не заперечувалось представником відповідачів, 1 липня 2014 року ПАТ «Київобленерго» подало до Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області заяву про державну реєстрацію права власності на будівлю ЗТП №479, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул Лобановського, буд. 3.

До вказаної заяви позивачем доданий пакет документів для проведення державної реєстрації, а саме: технічний паспорт на виробничий будинок - будівлю ЗТП №479, довідку про знаходження на балансі ПАТ «Київобленерго» будівлі ЗТП №479 від 16 червня 2014 року №11/200/3162, рішення Господарського суду м. Києва від 17 березня 2005 року у справі №39/91, Перелік нерухомого майна, що увійшло до Статутного фонду ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» під час його корпоратизації станом на 1 липня 1995 року, рішення Козинської селищної ради від 29 листопада 2013 року про присвоєння поштової адреси ЗТП №479 та документи, що підтверджують реорганізацію позивача (т.1, а.с. 15-35).

У свою чергу, державним реєстратором Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції в Київській області видано позивачу картку прийому заяви №141131982 від 1 липня 2014 року (т.1, а.с. 10).

За результатами розгляду заяви та доданих до неї матеріалів, державним реєстратором Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції в Київській області Борискевичем М.І. було прийнято рішення від 16 липня 2014 року №14468933 про зупинення розгляду заяви ПАТ «Київобленерго» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (т.1, а.с. 11), яке отримано уповноваженим представником позивача засобами поштового зв'язку 18 липня 2014 року (т.2, а.с. 4)

З вказаного рішення вбачається, що державний реєстратор під час розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень встановив відсутність у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, визначених пунктом 53 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, а саме: відсутність передавального акту, затвердженого засновниками (учасниками) юридичної особи або органом, який прийняв рішення про злиття, приєднання або перетворення юридичної особи.

Крім того, зазначене рішення містить посилання на пункт 1 наказу Міністерства палива та енергетики України від 21 листопада 2006 року №452, яким затверджено Перелік нерухомого майна, що увійшло до статутного фонду ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» під час його корпоратизації, з якого відповідач-2 дійшов висновку про необхідність подання акту приймання-передавання майна згідно із вказаним переліком.

23 липня 2014 року ПАТ «Київобленерго» направило на адресу відповідачів письмові пояснення, у яких позивач зазначив, що разом із заявою про державну реєстрацію прав на будівлю ЗТП №479 було подано усі необхідні документи для її проведення, зокрема, рішення Господарського суду міста Києва від 17 березня 2005 року у справі №39/91, наказ Міністерства палива та енергетики України від 21 листопада 2006 №452 та Перелік нерухомого майна, що увійшло до статутного фонду ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго».

25 липня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції в Київській області Борискевичем М.І. прийнято рішення №14691814 про відмову у задоволенні заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, у зв'язку із тим, що після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав останнім не усунено обставини, які були підставою для прийняття такого рішення (т.1, а.с.36).

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся до суду.

Відносини, пов'язані із державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952-ІV).

За визначенням, наведеним у частині першій статті 2 Закону №1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною першою статі 4 Закону України №1952 встановлено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

За приписами частини першої статті 6 цього ж Закону систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Орган державної реєстрації прав: проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації; забезпечує ведення Державного реєстру прав; надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом; забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України (стаття 8 Закону №1952).

За нормами пункту 1 частини другої статті 9 Закону №1952-ІV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень визначено статтею 15 Закону №1952-IV, відповідно до якої державна реєстрація прав та їх обтяжень включає такі етапи:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

У силу положень частини 4 статті 15 Закону №1952-IV, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до статті 16 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно здійснюється на підставі заяви. Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Згідно статті 19 Закону №1952-IV державна реєстрація прав проводиться, у тому числі, на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону, рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

При цьому відповідно до пункту 53 Порядку для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва у зв'язку з передачею у власність юридичним особам об'єктів нерухомого майна у результаті реорганізації юридичної особи або виділу з неї нової юридичної особи заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає передавальний акт, затверджений засновниками (учасниками) юридичної особи або органом, який прийняв рішення про злиття, приєднання або перетворення юридичної особи, та документ, що підтверджує факт передачі такого майна юридичній особі.

За змістом статті 22 Закону №1952-ІV у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п'ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника. Якщо заявник протягом п'яти робочих днів після отримання письмового повідомлення виконав вимоги державного реєстратора, загальний строк розгляду заявленого права продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

У силу вимог пункту 16 Порядку №868 у разі подання документів, необхідних для проведення державної реєстрації речових прав, не в повному обсязі державний реєстратор приймає рішення про зупинення розгляду заяви, яке містить рекомендації щодо усунення обставин, що були підставою для його прийняття. Орган державної реєстрації прав, нотаріус у день прийняття рішення про зупинення розгляду заяви видає таке рішення особисто або надсилає поштою заявникові з повідомленням про вручення. Заявник усуває обставини, що були підставою для прийняття державним реєстратором рішення про зупинення розгляду заяви, у строк, що не перевищує п'яти робочих днів з моменту отримання відповідного рішення.

Якщо протягом п'яти робочих днів після отримання заявником рішення про зупинення розгляду заяви до органу державної реєстрації прав, нотаріуса не надійшли документи, які підтверджують усунення в повному обсязі обставин, що були підставою для прийняття такого рішення, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Наведене положення відповідає пункту 5-4 частини 1 статті 24 Закону №1952-ІV, у силу якої у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення.

Таким чином, особа, зацікавлена у здійсненні державної реєстрації права власності на нерухоме майно подає державному реєстратору за місцезнаходженням майна заяву, до якої додає правовстановлюючий документ, перелік яких встановлено статтею 19 Закону №1952-IV.

Водночас, при здійсненні державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва у зв'язку з передачею у власність юридичним особам об'єктів нерухомого майна у результаті реорганізації юридичної особи, Закон, поміж іншого, зобов'язує заявника крім документів, передбачених статтею 19 Закону №1952-IV надати документ, що підтверджує факт передачі такого майна юридичній особі у вигляді передавального акту, затвердженого засновниками (учасниками) юридичної особи або органом, який прийняв рішення про злиття.

Відсутність передавального акту, у свою чергу, є підставою для зупинення розгляду заяви.

Як встановлено судом, Публічне акціонерне товариство «Київобленерго» є новим найменуванням Публічного акціонерного товариства «АЕС Київобленерго», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства «А.Е.С. Київобленерго». У свою чергу, Закрите акціонерне товариство «А.Е.С. Київобленерго» є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «А.Е.С. Київобленерго». Відкрите акціонерне товариство «А.Е.С. Київобленерго» засноване відповідно до Указу Президента України від 4 квітня 1995 року №282/95 та наказу Міністерства енергетики і електрифікації України від 2 серпня 1995 року №141 шляхом перетворення Державного підприємства «Київобленерго» у Державну акціонерну енергопостачальну компанію «Київобленерго» у формі відкритого акціонерного товариства, яка за рішенням загальних зборів акціонерів від 16 листопада 2011 року змінила назву на Відкрите акціонерне товариство «А.Е.С. Київобленерго».

Відповідно до матеріалів справи, у березні 2004 року ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго», правонаступником якого є позивач, звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Міністерства палива та енергетики України про визнання права власності ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» на нерухоме майно, що увійшло до статутного фонду ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» в процесі корпоратизації та зобов'язання Міністерства палива та енергетики України видати позивачу наказ засновника з додатком - переліком об'єктів нерухомого майна та акт приймання-передавання майна, визначеного відповідно до переліку.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17 березня 2005 року у справі №39/91 у задоволенні вимог позивача в частині визнання права власності ЗАТ «АЕС Київобленерго» на нерухоме майно, що увійшло до статутного фонду позивача у процесі корпоратизації та вимог про видачу акту приймання-передавання майна - відмовлено (т.1, а.с. 15-23).

Зі змісту зазначеного рішення суду вбачається, що на момент розгляду справи у ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» були відсутні необхідні документи, на підставі яких можливо визнати право власності, так само, як і документи, що підтверджують передачу конкретного майна до статутного фонду позивача.

В іншій частині позов задоволено та зобов'язано Міністерство палива та енергетики України надати ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» для реєстрації права власності на нерухоме майно, що увійшло до статутного фонду товариства - наказ засновника із додатком - переліком об'єктів нерухомого майна про передачу цих об'єктів у власність позивачу.

Відповідно до вказаного рішення, 21 листопада 2006 року Міністерством палива та енергетики видано Наказ №452, яким вирішено затвердити Перелік нерухомого майна, що увійшло до статутного фонду ЗАТ "А.Е.С. Київобленерго" під час його корпоратизації (далі - Перелік), згідно з додатком до цього наказу.

Абзацом другим пункту 1 наказу № 452 було передбачено, що передачу Переліку нерухомого майна, що увійшло до статутного фонду ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго», необхідно було оформити відповідним актом приймання-передавання майна (т.1, а.с. 24).

Будівлю ЗТП №479, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул Лобановського, буд. 3 включено до Переліку нерухомого майна, що увійшло до статутного фонду ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» під час його корпоратизації станом на 1 липня 1995 року (т.2, а.с. 30-33).

Разом з тим, на виконання пункту 1 Наказу №452 від 21 листопада 2006 року, акт примання-передавання майна згідно з Переліком між Міністерством палива та енергетики України та ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» складено не було, що підтверджується листом від 24 березня 2015 року №17/0632 Мінрегіонвугілля України (т.2, а.с. 44).

Відповідач у ході розгляду справи також підтвердив відсутність у ПАТ «Київобленерго» відповідного акту приймання-передавання майна, згідно з Переліком.

Натомість доводи позивача про те, що необхідності у складанні такого акта не існувало та не існує, суд відхиляє.

Так, згідно з пунктом 2.1 Положення про впорядкування передачі об'єктів нерухомого майна, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу або переданих до статутного фонду господарського товариства, затвердженого Наказом Фонду державного майна України від 25 листопада 2003 року № 2097, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2003 року за №1201/8522, при створенні відкритого акціонерного товариства (при перетворенні підприємства у відкрите акціонерне товариство) у процесі приватизації (корпоратизації) передача об'єктів нерухомого майна проводиться на підставі наказів засновників відкритих акціонерних товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації) з актом приймання-передавання нерухомого майна до статутного фонду відкритого акціонерного товариства, який готується за окремою формою, що наведена в додатку 1.

Викладене кореспондує приписам пункту 52 Порядку, яким встановлений аналогічний перелік документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно у випадках державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва у зв'язку з передачею нерухомого майна у власність юридичної особи як внесок (внесення майна до статутного (складеного) капіталу (статутного фонду).

Отже, доводи представника позивача з приводу того, що актом приймання-передавання повинна оформлюватись саме передача Переліку, а не самого майна, є необґрунтованими.

Докази, наявні у матеріалах справи, свідчать про те, що ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» в подальшому було реорганізовано в ПАТ «Київобленерго»

Таким чином, суд зазначає, що при здійсненні державної реєстрації права власності на будівлю ЗТП №479, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул Лобановського, буд. 3 позивач зобов'язаний був надати державному реєстратору передавальний акт, що підтверджує факт передачі зазначеного майна від ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» до ПАТ «Київобленерго» у ході реорганізації.

Проте, доказів, що підтверджували б передачу будівлі ЗТП №479 в порядку, встановленому законом, позивач при зверненні до Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції в Київській області та у ході розгляду справи не надав, а також не навів підстав, що обґрунтовано підтверджували б неможливість подання таких доказів.

При цьому суд критично оцінює посилання представника позивача на Перелік, оскільки останній, по-перше, не є документом, що засвідчує передачу нерухомого майна від ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» до ПАТ «Київобленерго» у процесі реорганізації в розумінні Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

По-друге, зазначений Перелік за своїм змістом є підтвердженням складу та вартості майна, що передається до статутного фонду ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго», однак власне факт передачі майна повинний бути оформлений актом приймання-передавання.

За таких обставин суд зазначає, що позивачем при зверненні із заявою про державну реєстрацію права власності на будівлю ЗТП №479 належних доказів, що підтверджували б факт передачі такого майна від Міністерства палива та енергетики України у власність ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» та від ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» до ПАТ «Київобленерго» у процесі реорганізації, подано не було.

Таким чином, позивачем не спростовано доводів відповідача-2 щодо неповноти поданих документів, зокрема щодо відсутності у додатках до заяви про державну реєстрацію документів, передбачених пунктом 53 Порядку, а саме: передавального акту та документів, що підтверджують факт передачі такого майна ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго».

Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідч-2 правомірно відмовив позивачу у здійсненні державної реєстрації права власності, відтак вимога позивача про визнання рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції в Київській області Борискевича Максима Ігоровича від 25 липня 2014 року №14691814 протиправним є необгрунтованою і задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції в Київській області повторно розглянути подану

ПАТ «Київобленерго» заяву про державну реєстрацію права власності на будівлю ЗТП №49, то такі дії можуть вчинятися лише за наявності протиправного рішення, дій чи бездіяльності, тобто є похідними від вимог про визнання рішення про відмову у державній реєстрації протиправним, а тому, відмова у задоволенні первинних вимог є підставою для відмови у задоволенні і похідних від них вимог.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідачем-2, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність свого рішення.

Водночас, доводи та докази, подані позивачем, не підтверджують обставини, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог та були спростовані відповідачами.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 73,08 грн. відповідно до положень статті 94 КАС поверненню не підлягають.

Судом 22 квітня 2015 року проголошені вступна та резолютивна частина постанови. Повний текст судового рішення виготовлено 27 квітня 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.