Справа № 0670/740/11
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2011-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"11" липня 2011 р. Справа № 0670/740/11

номер рядка статистичного звіту 8.2.1

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_1,

з участю секретаря с/з ОСОБА_2

з участю представників сторін

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 об"єднаної державної податкової інспекції на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "21" квітня 2011 р. у справі № 0670/740/11 за позовом ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю " ОСОБА_3 солодова компанія " до ОСОБА_3 об"єднаної державної податкової інспекції про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 солодова компанія" звернулося з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції №000111/2301/3 від 24.01.2011 року, яким ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 солодова компанія" визначено податкові зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 120961,00 грн. основного платежу та 24192,00 грн. фінансових санкцій.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2011 року позов задоволено і скасовано податкове повідомлення - рішення, яким ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 солодова компанія" визначено податкові зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 120961,00 грн. основного платежу та 24192,00 грн. фінансових санкцій.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 ОДПІ подала апеляційну скаргу в якій просять суд апеляційної інстанції скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2011 року та постановити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "ОСОБА_3 солодова компанія".

Підставою для скасування постанови суду першої інстанції скаржник зазначає те, що під час проведення невиїзної документальної перевірки з питань правомірного формування позивачем податкових зобов'язань та податкового кредиту, що зазначені в його декларації з податку на додану вартість за квітень 2010 року, шляхом автоматизованого співставлення податкових зобов'язань позивача та його контрагентів: (TOB "Райдо транс" та TOB "Агро-зерновий союз") було встановлено, що контрагенти не підтвердили вказані податкові зобов'язання. TOB "Райдо транс" та TOB "Агро - зерновий союз" свої податкові зобов'язання з позивачем підтвердили лише в червні 2010 року , господарські операції позивача з ЗАТ "Український мобільний зв'язок" взагалі не пов'язані з господарською діяльністю. По цій причині було ухвалено відповідне податкове повідомлення - рішення, а за результатами розгляду повторної скарги позивача було ухвалено оскаржуване рішення. Вказане податкове повідомлення - рішення на думку відповідача, ухвалено в повній відповідності до вимог чинного законодавства.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи правовідносини щодо визначення платників податку на додану вартість, об'єкта, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету регулюються ОСОБА_5 України "Про податок на додану вартість" ( надалі - ОСОБА_5), що був чинним на час виникнення спірних правовідносин. Як визначено в п. 1.7 ст. 1 ОСОБА_5 податковий кредит сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду» визначена згідно з цим ОСОБА_5. Порядок обчислення і сплати податку на додану вартість визначається правовими нормами статті 7 ОСОБА_5.

В період з 18.06.2010 року по 22.06.2010 року працівниками ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції, була проведена невиїзна документальна перевірка зазначеного товариства з питань правомірного формування податкових зобов'язань та податкового кредиту, що зазначені в декларації по податку на додану вартість за квітень 2010 року. За результатами перевірки був складений акт та винесено відповідне податкове повідомлення - рішення. Дане податкове повідомлення-рішення було оскаржено платником, позивачем по даній справі в адміністративному порядку. За результатами розгляду повторної скарги 24.01.2011 року було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, яким ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 солодова компанія" визначено податкові зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 120 961,00 грн. основного платежу та 24 192,00 грн. фінансових санкцій.

Як зазначено в даному оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні податкові зобов'язання позивачу з податку на додану вартість відповідачем ( контролюючим органом) були визначені на підставі положень підпункту "б" пункту 4.2.2 ст. 4 ОСОБА_5 України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами". Застосування фінансових санкцій мотивоване положеннями пп.17.1.3. п. 17.1 ст.17 зазначеного вище ОСОБА_5.

Відповідно до вимог підпункту "б" пп.4.2.2. ст.4 ОСОБА_5 України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" відповідач, як контролюючий орган, зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях. Як зазначено в пп. 17.1.3. п. 17.1. ст. 17 цього ж ОСОБА_5 у разі коли контролюючий орган самостійно до нараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього ОСОБА_5, то податковий орган має право застосувати до платника податків, штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зоюбов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору, обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше десяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Судова колегія прийшла до висновку, що суд першої інстанції правильно взяв до уваги ті обставини, що відповідач мав вказані повноваження виключно на період дії ОСОБА_5 України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами". З 01 січня 2011року з набуттям чинності Податковим кодексом України ОСОБА_5 України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" втратив чинність. Станом на 24.01.2011 року, тобто на день винесення оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, вказаний ОСОБА_5 не був чинний, а порядок та підстави визначення податкових зобов'язань платнику та застосування до нього фінансових санкцій вже регулювалися Податковим кодексом України.

Крім того, оскаржуване податкове повідомлення - рішення відповідача мотивоване тим, що позивачем при визначенні розміру податкового кредиту не були дотримані вимоги підпунктів.7.4.1 та 7.4.5 п.7.4 ст.7 ОСОБА_5 України "Про податок на додану вартість", що були чинними на день виникнення спірних правовідносин. Така позиція ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства та обставинам справи, тому суд першої інстанції правильно обґрунтував зазначені обставини тим, що відповідно до вимог пп.7.4.1.Закону України "Про податок на додану вартість", що були чинними на день виникнення спірних правовідносин, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього ОСОБА_5, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Невиїзна документальна перевірка податковим органом була зведена виключно до автоматизованого співставлення показників податкових зобов'язань та податкового кредиту позивача в розрізі контрагентів: на рівні ДПА України за квітень 2010 року. За результатами такого співставлення було встановлено, що контрагенти позивача TOB "Райдо транс" та TOB "Агро-зерновий союз" не своєчасно задекларували свої податкові зобов'язання. При цьому податковий орган ОСОБА_3 ОДПІ не перевірила наявність відповідних документів бухгалтерської та податкової звітності щодо взаємовідносин між даними господарюючими суб'єктами, що мали місце в квітні 2010 року. В ході дослідження в судовому засіданні бухгалтерських та податкових документів (податкових, видаткових та товарно - транспортних накладних, актів прийому - передачі судом першої інстанції встановлено наявність господарських операцій між позивачем ТОВ "ОСОБА_3 солодова компанія" та TOB "Райдо транс", а також ТОВ "Агро-зерновий союз", що мали місце в квітні 2010 року і на підставі яких ТОВ "ОСОБА_3 солодова компанія" було сформовано податковий кредит на вказану суму за вказаний період.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції надав правильної оцінки, тим обставинам, що позивач податковий кредит в квітні 2010 року, по отриманим послугам у TOB "Райдо транс" в сумі 1074,83грн. ПДВ та придбанню товарів у TOB "Агро-зерновий союз" в сумі 119453,9 грн. ПДВ, сформував у повній відповідності до вимог пп. 7.4.1. ОСОБА_5 України "Про податок на додану вартість", що був чинним на день виникнення спірних правовідносин. Несвоєчасне подання податкової

звітності з податку на додану вартість іншими суб'єктами господарювання (контрагентами

не може бути підставою для нарахування податкових зобов'язань позивачу та застосування

до нього фінансових санкцій.

При розгляді справи в суді першої інстанції не знайшли свого підтвердження пояснення представників позивача ТОВ "ОСОБА_3 солодова компанія" щодо правомірності включення до податкового кредиту в квітні 2010 року податку на додану вартість в сумі 432,71 грн. по отриманим послугам ЗАТ "Український мобільний зв'язок", тому судом правильно прийнято рішення про відмову у задоволенні вимог позивача у цій частині.

В пп. 7.4.4. ст.7 ОСОБА_5 України "Про податок на додану вартість" встановлено, що якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається складу податкового кредиту. Всупереч зазначеним вимогам чинного законодавства представники позивача не надали суду належних доказів, що послуги ЗАТ "Український мобільний зв'язок" на суму 432,71 грн. ПДВ були пов'язані із господарською діяльністю позивача. Крім того позивач у податковій звітності самостійно зазначив про невиробниче використання таких послуг. Таким чином, зазначена сума податку на додану вартість не підлягає включенню до податкового кредиту позивача за квітень 2010 року.

Підсумовуючи вищевказане, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткову не правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення №000111/2301/3 від 24 січня 2011 року на підставі, у межах повноважень, що передбачені законодавством України.

Приписами ст.198 КАС України визначено повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанову суду першої інстанції слід залишити без змін як таку, що винесена з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та відповідно не спростовують висновків, покладених в основу оскарженої постанови, тому за наведених умов, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 200, 205, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано рек. з пов.:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю " ОСОБА_3 солодова компанія " вул.Б.Хмельницького 24а,м.Бердичів,Житомирська область,13312

3- відповідачу ОСОБА_3 об"єднана державна податкова інспекція вул. Б. Хмельницького,24-а,м.Бердичів,Житомирська область,13312