Справа № 2а-12820/12/2070
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" квітня 2015 р. м. Київ К/800/14692/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого судді - Черпіцької Л.Т.
Суддів -Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.
при секретарі -Гуловій О.І.
за участю представника:позивача - Бартоша С.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за касаційною скаргоюТовариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Диліжанс"
напостанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.12.2012р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2013р.
у справі№ 2-а-12820/12/2070
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Диліжанс"
доХарківської обласної митниці
проскасування рішення

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Диліжанс" звернулось з позовом до Харківської обласної митниці про скасування рішення про коригування заявленої митної вартості товарів № 807000003/2012/003060/2 від 23.07.2012 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність дій митниці щодо самостійного визначення митної вартості та необґрунтованим витребуванням у позивача додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21.12.2012р., залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2013р., в задоволенні позову відмовлено.

На постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.12.2012р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2013р. надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Диліжанс", в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 21.06.2012р. до митного поста «Харків - центральний» Харківської обласної митниці декларантом ТОВ «Євро-Диліжанс» подано митну декларацію №807100000/2012/425337 від 21.06.2012 (далі - МД). Дана ВМД стосується товару «бамбукові палички для їжі».

Товар надійшов на адресу ПП «Гешефт Плюс» за зовнішньоекономічною угодою № 260511 від26.15.2011р., укладеною з фірмою «Ningbo Hiking Import & Export CO/ LTD», Китай, доповненням до зовнішньоекономічного угоди № 4 від 20.11.11, інвойсом № НЗ:11ЕЬ230/2 від 20.11.2011р. По даній партії товару митницею вже було прийнято Рішення про коригування заявленої митної вартості товару від 24.04.2012р. № 807000003/2012/001910/2, яке проігноровано декларантом разом з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України. У зв'язку з чим, підрозділом митного оформлення було складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 22.06.2012 №807100000/2012/01626, в якій є посилання на вимоги п. 3 ч. 6 ст. 54 МК України, а саме: невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару.

У зв'язку з спрацюванням профілю ризику АСАУР (автоматизованої системи аналізу управління ризиками) за кодом форми контрою 121, з митного поста «Харків - центральний» до відділу митних платежів направлений запит № 2339 від 10.07.2012 щодо вирішення спірного питання визначення митної вартості товару.

Під час контролю за правильністю визначення митної вартості товарів ТОВ «Євро-Диліжанс» митним органом відповідно до ст. 54 МК України проведено перевірку документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю; співставлено рівні заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, в результаті чого з'ясовано, що заявлена митна вартість товару складає 0,82 дол. США/кг., а вартість подібних (аналогічних) товарів з врахуванням країни походження коливалась у межах від 2,40 до 8,12 дол. США/кг. (згідно даних, які містяться у ЦБД ЄАІС Держмитслужби України), в зв'язку з чим, митним органом проведена процедура консультації з декларантом, що підтверджується підписом декларанта ТОВ «Євро-Диліжанс» ОСОБА_6 на зворотному боці декларації митної вартості (далі - ДМВ) №807100000/2012/428337 від 11.07.2012р. та згідно п.2 ч.5 ст. 54 МК України митниця витребувала у декларанта додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, про що зроблено запис на зворотному боці ДМВ № 807100000/2012/428337 від 11.07.2012р. з зазначенням чіткого переліку документів, проставленням дати, посади та прізвища посадової митниці.

Декларантом ОСОБА_6 зроблено запис про ознайомлення з переліком витребовуваних документів 11.07.2012 року, про що свідчить власноручний підпис.

У графі «Для відміток митного органу» Декларації митної вартості .№807100000/2012/428337 від 11.07.2012р. зазначено, що для підтвердження заявленої вартості ТОВ «Євро-Диліжанс» необхідно надати додаткові документи, а саме: 1) каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару (з зазначенням Інтернет адреси або інших даних про джерело інформації, що дає можливість для перевірки даних митним органом); 2) копію вантажної митної декларації країни відправлення, а в разі, коли в такій країні товар розміщувався в митному режимі, яким не передбачено сплату податків і відповідно до якого товар перебував під митним контролем - копія вантажної митної декларації, оформленої в попередній експорту митний режим; 3) інформацію про транспортні витрати від міста завантаження порту - Ningbo, Китай до місця призначення - м. Харків, Україна, яка підтверджена документально (для можливості перевірки всіх числових значень митної вартості товару). Також декларанту запропоновано подати за власним бажанням інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів.

Однак, в передбачений законодавством термін декларант ТОВ «Євро-Диліжанс» не надав додаткових документів митному органу, про що було складено акт про ненадання декларантом додаткових документів у передбачений законодавством термін від 23.07.2012р.

Отже, предметом даного спору є правомірність визначення митної вартості товару.

Розглядаючи справу та відмовляючи в задоволенні позовних вимог суди попередніх інстанцій виходили з того, що декларантом (позивачем) на вимогу митного органу не були надані додаткові документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених частиною 3 статті 53 Митного кодексу України, які необхідні для визначення митної вартості товарів, а отже митна вартість імпортованих товарів не могла бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Однак колегія суддів вважає такі висновки судів передчасними, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України від 13.03.2012р. (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного Кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Аналізуючи зміст наведених законодавчих норм слід дійти висновку, що митний орган має право вимагати надання додатковий документів лише у разі, якщо документи, зазначені у ч.2 ст. 53 МК України містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Між тим, суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що витребовуючи додаткові документи митним органом не було зазначено будь-яких підстав для такого витребування, передбаченого ч.3 ст. 53 МК України.

Отже, суди не дослідили наявність підстав витребування додаткових документів.

Поза увагою судів залишилося те, що митним органом не було надано доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Крім того, відповідно до ч.4 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч.7 ст. 54 МК України).

Щодо посилання митного органу на відомості спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України щодо іншої вартості подібних товарів, то самі по собі відомості згаданої системи не є достатньою підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості, за умови відсутності сумнівів у достовірності наданих декларантом документів та їх повноти.

Судова колегія дійшла висновку, що рішення судів вимогам ст. 159 КАС України не відповідають. Неповнота у встановленні фактичних обставин справи не дає можливості суду касаційної інстанції визначитись в правильності правової оцінки позовних вимог, проведеної судами попередніх інстанцій. Відповідно до приписів ст. 220 КАС України допущені порушення не можуть бути перевірені і усунуті судом касаційної інстанції.

З огляду на викладене, судові рішення, ухвалені у даній справі, підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового розгляду справу суду належить врахувати недоліки, викладені у мотивувальній частині ухвали і правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Диліжанс" задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.12.2012р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2013р. скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: