Справа № 2а-1788/10
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2011-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"07" червня 2011 р. Справа № 2а-1788/10

номер рядка статистичного звіту 11.5

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Євпак В.В.

ОСОБА_1,

при секретарі Сидоруку Р.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2,

від відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "31" травня 2010 р. у справі № 2а-1788/10 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 Державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та відшкодування моральної шкоди ,

ВСТАНОВИЛА:

07 серпня 2009 року ОСОБА_4 звернувся до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з адміністративним позовом до ОСОБА_5 Державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.06.2009р.

24 лютого 2010 року ОСОБА_4 подано доповнення до адміністративного позову, в якому позивач просив стягнути з ОСОБА_5 Державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції за рахунок державного бюджету моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31.05.2010 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Скасовано постанову ОСОБА_5 Державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження №15163807 від 11.06.2009 року. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач звернувся до суд з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти рішення по суті адміністративного позову. Також просив стягнути моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В апеляційній скарзі позивач посилається на незаконність, необєктивність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі. Вважає постанову суду незаконною та необгрунтованою. Просить її скасувати та прийняти нову про задоволення адміністративного позову.

Представник відповідача - ОСОБА_5 Державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги. Вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши правильність застосування місцевим судом першої інстанції норм процесуального законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

21 грудня 2008 року інспектором Броварського взводу ДПС Київської області щодо ОСОБА_4 винесена постанова АІ №029886 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 грн.

Відповідно до статті 298 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова про накладення адміністративного стягнення є обов'язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Згідно статті 299 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України. При оскарженні або опротестуванні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги або протесту без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Статтею 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі відсутності самостійного заробітку в осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративне правопорушення, штраф стягується з батьків або осіб, які їх замінюють.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

Відповідно до ч.1 статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно реєстраційного вхідного номеру дана постанова отримана відділом ДВС Коростенського міськрайонного управління юстиції 09.06.2009р. 11 червня 2009р. була винесена оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Статтею 22 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки, а саме, посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців.

Згідно ч.1 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод, інтересів фізичних осіб, прав, інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних повноважень, управлінських функцій на основі законодавства.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів, вважає, що ДВС не дотримано строків, у межах яких відкривається виконавче провадження за примусовим виконанням, а тому суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що постанова про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Разом з тим, не вбачається навмисних порушень посадовими особами державної виконавчої служби немайнового права позивача, пов'язаного з рекомендацією звернутись до суду. Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з чинним законодавством моральна шкода може полягати, зокрема: в приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справи про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Також підлягають з'ясуванню, чим підтверджується факт заподіяння моральної шкоди чи фізичних страждань немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі оцінюється заподіяна моральна шкода.

Належних доказів для задоволення моральної шкоди позивачем не надано. А тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Заява ОСОБА_6 та ОСОБА_2 про підтримання ними позовних вимог про відшкодування моральної шкоди не може бути прийнято до уваги, оскільки заявники не є позивачами у даній справі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги про допущені судом першої інстанції помилки у судовому рішенні, то колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 1 статті 169 КАС України суд може з власної ініціативи або за заявою особи, що брала участь у справі, чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Колегія суддів не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали суду щодо відповідача та органу ДАІ, оскільки судовим рішенням постанову про відкриття виконавчого провадження скасовано. Окрема ухвала є реакцією суду на ті порушення, що не усуненні судовим рішенням. Крім того, у даній справі не оскаржується постанова працівника ДАІ по справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції, відповідає матеріалам справи, а підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4 відсутні.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31.05.2010 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: В.В. Євпак

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1,11500

3- відповідачу ОСОБА_5 Державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції вул. Сосновського, 28-г, м.Коростень, Коростенський район, Житомирська область, 11500