Справа № 2а/1770/2226/2012
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2012-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Щербаков В.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"01" листопада 2012 р. Справа № 2а/1770/2226/2012

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "27" червня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_4 особи-підприємця ОСОБА_5 до ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 особа-підприємець ОСОБА_5 звернувся з позовом до ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень форми «Р» від 16.03.2012 р. № з податку з доходів фізичних осіб в сумі 23346,45 грн. та № з штрафних санкцій за порушення встановлених законодавством строків зберігання документів в сумі 510,00 грн..

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду позов задоволено повністю, визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Рівненської області від 16.03.2012 року № та № НОМЕР_1.

Присуджено на користь позивача ОСОБА_4 особи-підприємця ОСОБА_5 з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 238,56 грн.

Не погоджуючись з цим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне зясування обставин справи, просить його скасувати та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позовних вимог.

Представники сторін в судове засідання не зявились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. З урахуванням приписів ч.4 ст.196 та п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд апеляційної скарги колегією суддів здійснюється за відсутності сторін та в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст.195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ст.200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Правильне по суті судове рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань.

Оскільки, постанову від 27.06.2012 р. Рівненським окружним адміністративним судом винесено відповідно до позовних вимог з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції у справі.

Доводи апеляційної скарги висновки суду апеляційної інстанції не спростовують.

Як вбачається з матеріалів справи, з 07.02.2012 р. по 27.02.2012 р. ОСОБА_3 об'єднаною державною податковою інспекцією проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання позивачем вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2010 р. по 31.12.2011 р. Її результати оформлені актом №8/17-38/НОМЕР_2 від 03.03.2012 р. згідно якого вбачається, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець Радивилівською райдержадміністрацією 28.08.2006 року, свідоцтво ВО1 №661621, і з 28.08.2006 р. перебуває на податковому обліку в Радивилівському відділенні ОСОБА_3 ОДПІ; платником ПДВ не реєструвався; в охоплений перевіркою період здійснював такий вид діяльності як роздрібна торгівля транспортними засобами та агрегатами. Протягом перевіряємого періоду ФОП ОСОБА_5 здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування.

Під час перевірки ОСОБА_3 ОДПІ використано книгу обліку доходів і витрат підприємця, звіти по єдиному податку, інформацію з БТІ, інформацію Львівської митниці, Рівненської митниці, Ягодинської митниці про митну та фактурну вартість ввезених на територію України ФОП ОСОБА_5 транспортних засобів, інформацію ВРЕР м.Дубно про поставлені позивачем та зняті з обліку для реалізації транспортні засоби, вантажно-митні декларації, довідки-рахунки, відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, квитанції про сплату транспортного податку.

Крім вказаної документації ОСОБА_3 ОДПІ при перевірці використані відомості з наступних баз даних: "АІС Облік податків та платежів" (ТАХ), АРМів "БЕСТ ЗВІТ"; "Митниця", "Транспорт", "Земля", "Касові апарати", "АБПР", "Стан", ЦБД ДРФО.

За період з 01.04.2010 року по 31.12.2012 року, що підлягав перевірці ФОП ОСОБА_5 задекларовано виручку на рівні 270000,00 грн., а за період: 01.01.2011 року по 31.12.2011 року обсяг виручки становить 495000,00 грн.

На підставі відомостей ВРЕР м.Дубно податковим органом було встановлено, що в цей період ФОП ОСОБА_5 були зняті з обліку для реалізації транспортні засоби. На підставі інформації митних органів про митну та фактурну вартість транспортних засобів, ревізор ОСОБА_3 ОДПІ зробив висновки про те, що за даними перевірки дохід ФОП ОСОБА_5 у 2-4 кварталі 2010 року становить 361135.0 грн. Оскільки обсяг виручки позивача не перевищив 500000,00 гри., то вказана розбіжність (91135,00 грн.) не призвела до порушення податкового законодавства.

У 2011 році ФОП ОСОБА_5 задекларував дохід в розмірі 495000,00 грн. Відповідач констатував, що фактично валовий дохід позивача за вказаний період склав 623151,00 грн.

Вказана сума була обрахована шляхом додавання митної та фактурної вартості автомобілів, знятих позивачем для реалізації впродовж 2011 року. Оскільки вказана сума перевищує встановлену Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» від 3.07.1998 р. №727/98 межу - 500000.0 грн., яка дозволяє перебувати на спрощеній системі оподаткування, податковий орган зазначив, що у 2011 році дохід ФОП ОСОБА_5 за останні 12 місяців перевищив допустимий рівень і склав 623150,63 грн. Разом з тим, позивач не перейшов на загальну систему оподаткування і продовжував здійснювати свою господарську діяльність сплачуючи єдиний податок.

Крім того, ОСОБА_3 ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення № від 16.03.2012 р. на суму 510,00 грн. штрафних санкцій за порушення встановлених законодавством строків зберігання документів, яким зафіксовано порушення п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України.

За змістом пунктів 1, 2 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» від 3.07.1998 р. №727/98, для субєктів малого підприємництва - фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень запроваджується спрощена система оподаткування, обліку та звітності, при чому, виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Ставка єдиного податку для субєктів малого підприємництва - фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць. Пункт 6 Указу стверджує, що субєкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником податку з доходів фізичних осіб. Крім того, п.1 підрозділу 8 Перехідних положень Податкового кодексу України у редакції, яка діяла до 01.01.2012 р. стверджує, що платники єдиного податку - фізичні особи-підприємці не є платниками податку з доходів фізичних осіб.

Крім того, п.1 підрозділу 8 Перехідних положень Податкового кодексу України (редакція дійсна до 01.01.2012 р.), зазначає, що з 1 січня 2011 р. до внесення змін до розділу XIV Податкового кодексу України, в частині оподаткування суб'єктів малого підприємництва застосовуються Указ Президента України від 3 липня 1998 р. №727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» (з наступними змінами) та абзаци шостий - двадцять восьмий пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року №13-92 «Про прибутковий податок з громадян».

За змістом п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, обєктом оподаткування податком з доходів фізичних осіб є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

П.1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» від 3 липня 1998 року №727/98 стверджує, що виручкою є фактично отримана субєктом підприємницької діяльності сума коштів. Вказана норма не містить вимог до визначення виручки не нижче оціночної, митної чи фактурної вартості майна. П.1.20 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», на який посилається податковий орган, визначено, що звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін.

За таких обставин, висновок податкового органу щодо визначення доходу від продажу транспортних засобів виходячи з фактурної чи статистичної митної вартості не грунтується на вимогах чинного законодавства про оподаткування, а відтак і визначення податкового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб за даними РЕР м.Дубно УДАІ та даних електронної бази «Митниця» про зняті з реєстраційного обліку транспортні засоби, вартість яких визначена податковим органом з митної статистичної або фактурної вартості транспортних засобів, проведено неправомірно.

Згідно вимог п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки. Проте, податковим органом в акті перевірки не наведено фактів відмови платника податків від надання документів, що стосуються діяльності у перевіреному періоді, крім того, податковим органом зазначено на с.17 акта перевірки, що книга обліку доходів і витрат за ф.№10 №2069 від 12.09.2006 р. ФОП ОСОБА_5 велась.

Відповідно до п. 121.1 ст.121 Податкового кодексу України, передбачається накладення штрафних санкцій за незабезпечення платником податків зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно акта перевірки (с.5-6 акта перевірки), матеріали позивачем надані. Крім того, як вбачається із матеріалів справи, нарахування податковим органом здійснене із джерел інших, ніж звітність або первинні документи, в тому числі, використовуючи дані митних декларацій при ввезені транспортних засобів на територію України та інформацію з бази даних "Митниця". Податковим органом не зазначено яких саме первинних документів не надано податковому органу, а також не надано суду звернень податкового органу до позивача щодо надання документів та документа, який би фіксував факт ненадання вказаних документів.

Оскільки наведені в акті перевірки позивача обставини щодо порушення позивачем вимог п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України не знайшли свого підтвердження, рішення суб'єкта владних повноважень, в основу яких покладено ці висновки, є неправомірними.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "27" червня 2012 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: ОСОБА_6

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано: р.л.п.

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 особа-підприємець ОСОБА_5 вул. Першотравнева,11,с.Пустоіваннє,Радивилівський район,Рівненська область,35500

3- відповідачу ОСОБА_3 об'єднана державна податкова інспекція вул.Грушевського,134,м.Дубно,Дубенський район, Рівненська область,35600