Справа № 826/14875/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2015 року м. Київ К/800/11198/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В.
Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г.
провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою Київського міського центру зайнятості на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2013 року у справі № 826/14875/13-а за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_4 про стягнення коштів, -

встановила:

Київський міський центр зайнятості звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення незаконно отриманих коштів у розмірі 16186 грн. 78 коп.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, Київський міський центр зайнятості звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь Київського міського центру зайнятості кошти у розмірі 16186 грн. 78 коп.

В запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_4 зазначає, що матеріалами справи спростовуються посилання позивача щодо його роботи та отримання грошової винагороди під час знаходження на обліку у відповідача, тому вважає позовні вимоги безпідставними, судові рішення законними та просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 10 лютого 2012 року ОСОБА_4 подав заяву до Голосіївського районного центру зайнятості з проханням надати статус безробітного. На підставі Наказу Голосіївського районного центру зайнятості № НТ120210 від 10.02.2012 року, згідно ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення», Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 2.1. Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року № 307, відповідачу був наданий статус безробітного з призначенням допомоги по безробіттю з 10.02.2012 р.

Наказом № НТ 121003 від 03.10.2012 р. Голосіївським районним центром зайнятості відповідача було знято з обліку, відповідно до абз. 18 пп.1 п.20 «Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних» у зв'язку з відмовою від двох пропозицій проходження професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації.

На запит Голосіївського РЦЗ від 21.05.2013 року Печерським РЦЗ здійснена перевірка на ДП НСК «Олімпійський» та встановлено, що відповідач надавав послуги стюарта з 03.03.2012 року по 03.10.2012 року, отримував винагороду. Відповідачу нарахована та виплачена допомога по безробіттю у розмірі 16 186,78 грн., які він повинен повернути, як незаконно отримані.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем не доведено порушення відповідачем умов перебування на обліку, відповідач не вчинив дій, які б свідчили про умисне невиконання своїх обов'язків та зловживання ними.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду.

По справі встановлено, що Наказом Голосіївського районного центру зайнятості в м. Києві від 03.10.2012 року №НТ121003 відповідачу було припинено виплату допомоги по безробіттю.

Виплата допомоги по безробіттю відповідачу розпочата 10.02.2012 року та припинена 02.10.2012 року, що підтверджується даними, занесеними у трудову книжку.

Колегія судів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відповідач отримував допомогу по безробіттю до 02.10.2012 року включно.

Згідно ч.2, ч.3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, дію договору б/н від 03.03.2012 року, укладеного ДП НСК «Олімпійський» з відповідачем було припинено 03.03.2012 року за згодою сторін, про що свідчить додаткова угода №1. Крім того, довідкою ДП НСК «Олімпійський» №195 від 18.09.2013 року підтверджується факт ненарахування та невиплати відповідачу коштів за договором цивільно-правового характеру за період з 03.03.2012 року по 02.10.2012 року.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 220-1, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Київського міського центру зайнятості відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: