Справа № 2а/0614/994/11
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2011-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"23" вересня 2011 р. Справа № 2а/0614/994/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Житомирі апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Малинському районі та Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської райдержадміністрації на постанову Малинського районного суду від 21.03.2011р. у справі № 2а/0614/994/11 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Малинському районі, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської райдержадміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Малинського районного суду від 21.03.2011р. позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Малинської районної державної адміністрації щодо виплати ОСОБА_2 допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства за період з 28.08.2010р. по 31.01.2011р. у меншому розмірі, ніж передбачено ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-XII). Зобовязано управління праці та соціального захисту населення здійснити Малинської районної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 щомісячної грошової допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, відповідно до ст. 37 Закону № 796-XII у розмірі 30 процентів від мінімальної заробітної плати за період з 28.08.2010р. по 31.01.2011р. з урахуванням проведених виплат. Визнано неправомірними дії у правління Пенсійного фонду України в Малинському районі щодо виплати ОСОБА_2 доплати до пенсії за період з 28.08.2010р. по 31.01.2011р., у розмірах менших, ніж визначено ст.ст.39, 51 Закону № 796-XII та ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Малинському районі здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 доплати до пенсії відповідно до ст. 39 Закону № 796-XII у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткову пенсію відповідно до ст. 51 цього Закону в розмірі 15% мінімальної пенсії за віком, яка розраховується залежно від розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 28.08.2010р. по 31.01.2011р. та державної соціальної допомоги як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 28.08.2010р. по 31.01.2011р. з урахуванням проведених виплат.

Позивач звернувся до суду із позовом у лютому 2011 року, зокрема, як потерпілий від наслідків Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії, що проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю. Згідно довідки (а.с.8) ОСОБА_2 отримує допомогу у звязку із обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, передбачену ст.37 Закону №796-ХІІ, але у розмірах, встановлених постановою КМУ.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом № 796-XII.

Відповідно до ст. 37 Закону № 796-XII громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 30 процентів від мінімальної заробітної плати.

Водночас суми, з яких здійснювався розрахунок виплат позивачу, передбачених Законом № 796-XII, визначалися згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи. Зазначеною постановою, всупереч вимогам Закону № 796-ХІІ, який встановлює розмір доплати як величину кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати, установлено конкретні розміри такої доплати в твердій грошовій сумі.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру доплати застосуванню підлягає саме ст.37 Закону №796-ХІІ, а не постанова КМУ від 26.07.1996 р. за №836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав. Ці кошти мають бути виплачені Управлінням праці та соціального захисту населення Малинської райдержадміністрації Житомирської області згідно із Порядком використання коштів державного бюджету для використання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою КМУ від 20.09.2005р. №936.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має статус дитини війни, що підтверджується відповідним посвідченням (а.с.6).

Відповідно до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», у відповідній редакції, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

При розгляді справи судом враховано, що зміни, які вносилися Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік...» до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» визнані рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року такими, що не відповідають Конституції України. Законом України «Про державний бюджет на 2010 рік» норму цієї статті не зупинено і не змінено.

Обчислення підвищення до пенсії, виходячи з розміру, встановленого постановою КМУ №530 від 28.05.2008 року, є порушенням засад пріоритету законів над підзаконними актами, а тому розрахунок такого підвищення повинен здійснюватися з розміру, встановленого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Вихідним критерієм обрахунку підвищення до пенсії виступає мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, згідно ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм вирахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає.

Суд першої інстанції повно та обєктивно зясував обставини справи, врахував вказані положення та дійшов обґрунтованого висновку про незаконність дій відповідача, зобовязавши УПФ здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Крім того, позивач, є пенсіонером, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991р. віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю, а також є потерпілою від аварії на ЧАЄС 4-ї категорії, що підтверджується відповідними доказами (5,6,7). ОСОБА_2 отримує підвищення до пенсії та додаткову пенсію, передбачені ст.ст.39,51 Закону №796-ХІІ, але у розмірах, встановлених постановами КМУ (довідка - а.с.7).

Відповідно до статті 39 Закону № 796-XII громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Згідно із ст. 51 Закону №796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 4, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком.

Водночас суми, з яких здійснювався розрахунок виплат позивачу, передбачених Законом № 796-XII, визначалися згідно постанов Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та №530 від 28.05.2008 р. "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян". Зазначеними постановами, всупереч вимогам Закону № 796-ХІІ, який встановлює розмір доплати як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати або пенсії, визначеної Законом на час здійснення виплати, установлено конкретні розміри доплат в твердій грошовій сумі та у розмірах до прожиткового мінімуму.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру доплат до пенсії та додаткової пенсії застосуванню підлягають саме статті 39, 51 Закону №796-ХІІ, а не постанови КМУ за №836 від 26.07.1996 р., та за №530 від 28.05.2008 р., які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Щодо періоду, за який має бути нараховано та виплачено доплату, то суд правильно визначив його відповідно до ч.2 ст.99 КАС України - в межах строку звернення до суду.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого рішення. Воно постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212 КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області та Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської райдержадміністрації залишити без задоволення, а постанову Малинського районного суду від "21" березня 2011 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: І.Ф.Бондарчук

ОСОБА_1