Справа № 808/7176/14
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року 10:45Справа № 808/7176/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складісудді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Заболотньої Н.Ю. та представників

позивача: ОСОБА_2,

відповідача: Лактіонової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

до 1. Запорізької митниці Міндоходів

2. Головного управління Державної казначейської служби України у

Запорізькій області

про скасування рішення суб'єкта владних повноважень та стягнень надмірно сплачених сум податку на додану вартість

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2014 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_5 (далі - позивач або ФОП ОСОБА_5) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Запорізької митниці Міндоходів (далі - відповідач 1 або Запорізька митниця) та до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (далі - відповідач 2) в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці про корегування митної вартості товарів №112050000/2014/000275/1 від 17.07.2014, №112050000/2014/000308/1 від 12.08.2014; №112050000/2014/000312/1 від 19.08.2014; №112050000/2014/320/2 від 27.08.2014;

- стягнути з державного бюджету України на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_5 надмірно сплачені за митними деклараціями №112050000/2014/016680 від 18.07.2014, №112050000/2014/018403 від 12.08.2014; №112050000/2014/018821від 19.08.2014; №112050000/2014/019330 від 27.08.2014 суми податку на додану вартість в розмірі 166957,18 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивачем надано всі необхідні документи на підтвердження митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлення при перевірці розбіжностей є безпідставними. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, просили суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись нате, що позивачем не було надано усіх витребуваних документів, що зумовило відсутність підстав для оформлення товару за першим методом. Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 22.10.2012 між позивачем та компанією RachanaSeedsIndustriesPrivateLimited (Індія) укладено контракт №15, відповідно до умов якого продавець зобов'язується поставити, а покупець сплатити та прийняти товар - арахіс сирий у ядрах.

Відповідно до базисних умов поставки (п.3.1.) відвантаження товару здійснюється товарними партіями згідно умов укладених між сторонами специфікацій, в яких зазначається ціна за одиницю товару, умови оплати, вага. Такі специфікації є невід'ємною частиною контракту. Умови поставки товару CIF Одеса (Інкотермс 2010).

22.04.2014 сторонами підписана специфікація №11 відповідно до якої продаваць зобов'язується поставити, а покупець сплатити та прийняти товар - арахіс бланширований в ядрах розміром 50/60, сорту Bold, врожаю 2013 року, в кількості 38 тон (нетто) за ціною 1290 доларів США за тону. Поставка товару здійснюється на умовах CIFОдеса.

16.07.2014 до митного посту «Запоріжжя - центральний» Запорізької митниці Міндоходів, для здійснення митного оформлення товару, подано митну декларацію №112050000/2014/016542, в якій декларантом визначено митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості.

Разом з вантажно-митною декларацією позивачем для оформлення товару надано пакет документів, а саме:

- картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 17.10.12 № 112/2012/0000126;

- міжнародна автомобільна накладна (СМR) №276242 від 15 072014;

- коносамент (BillofLanding) №MSCUIP419238 від 08.06.2014;

- заява на відкриття документарного акредитиву від 12 05 2014;

- лист 81/07-340 від 12.05.2014;

- лист 81/07-423 від 26.06.2014;

- платіжне доручення №019 від 12.05.2014;

- бухгалтерська виписка 117від 09.07.2014;

- інвойс RSIPL/021/14-15 від 02.06.2014;

- пакувальний лист б/н від 02.06.2014;

- зовнішньоекономічний контракт №15 від 22.10.2012;

- специфікація №11 від 22.04.2014;

- дозволи різних видів супутнього контролю;

- фіто санітарний сертифікат від 09.06.2014р. № 52РС426665;

- сертифікат про походження товару загальної форми від №10266 від 09 06 2014;

- сертифікат якості 082830А від 17.06.2014;

- платіжне доручення, що підтверджує сплату митних платежів від 307 № 08.07.2014.

Згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення, не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості товару, а саме:

- встановлено, що документи, зазначені у частині другій ст. 53 МКУ не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Відповідно до ст.53 Митного кодексу України (якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, до митного оформленні одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи що підтверджують митну вартість зокрема страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування). Заявлений до митного оформлення товар переміщується відповідно до умов Інкотєрмс «СIF-UA Одеса». До митного оформлення жодного документа, що містить відомості про вартість страхування заявленого товару не надано;

- у заяві на відкриття акредитиву від 12.05.2014 № 0408008 (гр.59) визначає бенефіціаром «RachanaSeedsIndustriesPrivateLimited», що суперечить даним платіжного доручення, в якому бенефіціаром зазначений ФОП ОСОБА_5

У зв'язку із встановленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, митницею Міндоходів направлено повідомлення декларанту, із зазначенням про наявність у поданих до митного оформлення документах розбіжностей та про необхідність надати наступні додаткові документи:каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару;копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні тавартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта.

На виконання вимог митного органу позивачем додатково надано письмові пояснення щодо встановлених розбіжностей та документи:

1. страховий поліс від 08.06.2014 № F689592452 (у якому вказані умови та вартість страхування);

2. витяг з Положення Постанови правління НБУ №514 від 03.12.2003;

3. прайс-лист виробника товару за квітень 2014року;

4. копію митної декларації країни відправлення від 03.06.2014 №3084190;

5. висновок Запорізької ТПП №ОИИ-312 від 09.07.2014;

6. комерційна пропозиція від іншого виробника від 21.04.2014;

7. комерційна пропозиція від іншого виробника від 21.04.2014;

8. комерційна пропозиція від іншого виробника від 22.04.2014;

9. цінова інформація з інтернет-ресурсу від 17.07.2014;

10. інформація про стан обмінного курсу валют з офіційного джерела за 2014.

11. лист про цінову інформацію на даний товар №126 від 17.07.2014.

Після розгляду наданих позивачем митному органу вантажно-митних декларацій та додаткових документів відповідачем 17.07.2014 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000275/1, яким відповідачем визначено митну вартість за шостим методом визначення митної вартості, у зв'язку з чим позивачем сплачено митні платежі в більшому розмірі, а саме на 10 688,37 грн.

Крім того, з матеріалів справи судом встановлено, що 20.06.2014 року між позивачем (покупець) та компанією ShreenathjiEnterprise(Індія), укладено контракт №63,відповідно до умов якого продавець зобов'язується поставити, а покупець сплатити та прийняти товар «арахіс сирий уядрах».

Відповідно до базисних умов поставки (п.3.1.) відвантаження товару здійснюється товарними партіями згідно до умов укладених між сторонами специфікацій, в яких зазначається ціна за одиницю товару, умови оплати, вага. Такі специфікації є невід ємною частиною контракту. Умови поставки товару СІF Одеса (Інкотермс 2010).

20.06.2014 сторонами підписана Специфікація №1відповідно до якої продавець зобов'язується поставити, а покупець сплатити та прийняти товар: арахіс сирий в ядрах розміром 50/60 сорту Воld, врожаю 2013 року, в кількості 76 тон(нетто) за ціною 980 доларів США за тону. Поставка здійснювалася на умовах СІF Одеса (Інкотермс 2010). Загальна вартість товару за специфікацією складає 74480,00 доларів США.

11.08.2014 до митного посту «Запоріжжя - центральний» Запорізької митниці Міндоходів, для здійснення митного оформлення товару, подано митну декларацію №112050000/2014/018309, в якій декларантом визначено митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості.

Разом з вантажно-митною декларацією позивачем для оформлення товару надано пакет документів, а саме:

- картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 17.10.12 № 112/2012/0000126;

- міжнародна автомобільна накладна (СМR) №276251 від 07.08.2014;

- коносамент (BillofLanding) №MSCUIU69895 від 06.07.2014;

- платіжне доручення 037 від 29.07.2014;

- бухгалтерська виписка 138 від 05.08.2014;

- інвойс 004/2014-15 від 30.06.2014;

- пакувальний лист 004/2014-15 від 30.06.2014;

- зовнішньоекономічний контракт №63 від 20.06.2014;

- специфікація №1 від 20.06.2014;

- дозволи різних видів супутнього контролю;

- фіто санітарний сертифікат від 04.07.2014р. № 52РС607848;

- сертифікат про походження товару загальної форми №15684 від 14.07.2014;

- сертифікат якості G4-115 від 03.07.2014;

- фумігаційний сертифікат GDM/ALP/СТ від 07.07.2014;

- платіжне доручення, що підтверджує сплату митних платежів від №368 від 20.08.2014.

Згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення, не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості товару, а саме:

- документи, зазначені у частині другій ст.53 МКУ не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Заявлений до митного оформлення товар переміщується відповідно до умов Інкотермс «СІF-UA Одеса». До митного оформлення жодного документа, що містить відомості про вартість страхування заявленого товару не надано;

- в платіжному дорученні від 29.07.14 №037 як номер рахунку банку бенефіціару вказано №612, а в контракті від 20.06.14 №63, зазначено лише номер рахунку: 28510, що не дає змоги впевнитись, що даний платіжний документ стосується оцінюваного товару.

У зв'язку із встановленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, митницею Міндоходів направлено повідомлення декларанту, із зазначенням про наявність у поданих до митного оформлення документах розбіжностей та про необхідність надати наступні додаткові документи: каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта.

На виконання вимог митного органу позивачем додатково надано письмові пояснення щодо встановлених розбіжностей та документи:

- страховий поліс від 06.07.2014 №F689610057;

- лист від ПАТ «КБ «Хрещатик» від 12.08.2014 №81/07-500;

- прайс-лист виробника товару від 20.06.2014;

- копію митної декларації країни відправлення від 01.07.2014;

- висновок Запорізької ТПП №ОИ-404 від 06 серпня 2014;

- комерційна пропозиція від іншого виробника від 16 червня 2014;

- комерційна пропозиція від іншого виробника від 20 червня 2014;

- цінова інформація з інтернет-ресурсу від 08 серпня 2014;

- цінова інформація з інтернет ресурсу від 08 серпня 2014;

- інформація про стан обмінного курсу валют з офіційного джерела за 2014;

- лист про цінову інформацію на даний товар №144 від 12 серпня 2014;

Після розгляду наданих позивачем митному органу вантажно-митних декларацій та додаткових документів відповідачем 12.08.2014 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000308/1, яким відповідачем визначено митну вартість за шостим методом визначення митної вартості, у зв'язку з чим позивачем сплачено митні платежі в більшому розмірі, а саме на 41 915,30 грн.

Також, судом встановлено, що20.06.2014 року між позивачем (покупець) та компанією ShreenathjiEnterprise(Індія), укладено контракт №63,відповідно до умов якого продавець зобов'язується поставити, а покупець сплатити та прийняти товар «арахіс сирий уядрах».

Відповідно до базисних умов поставки (п.3.1.) відвантаження товару здійснюється товарними партіями згідно до умов укладених між сторонами специфікацій, в яких зазначається ціна за одиницю товару, умови оплати, вага. Такі специфікації є невід ємною частиною контракту. Умови поставки товару СІF Одеса (Інкотермс 2010).

20.06.2014 сторонами підписана Специфікація №1відповідно до якої продавець зобов'язується поставити, а покупець сплатити та прийняти товар: арахіс сирий в ядрах розміром 50/60 сорту Воld, врожаю 2013 року, в кількості 76 тон (нетто) за ціною 980 доларів США за тону. Поставка здійснювалася на умовах СІF Одеса (Інкотермс 2010). Загальна вартість товару за специфікацією складає 74480,00 доларів США.

18.08.2014 до митного посту «Запоріжжя - центральний» Запорізької митниці Міндоходів, для здійснення митного оформлення товару, подано митну декларацію №112050000/2014/018755, в якій декларантом визначено митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості.

Разом з вантажно-митною декларацією позивачем для оформлення товару надано пакет документів, а саме:

- картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 17.10.12 №112/2012/0000126;

- міжнародна автомобільна накладна (СМR) №276254 від 14.08.2014;

- коносамент (BillofLanding) №MSCUIU158789 від 19.07.2014;

- платіжне доручення 038 від 07.08.2014;

- бухгалтерська виписка 142 від 11.08.2014;

- інвойс 005/2014-15 від 14.07.2014;

- пакувальний лист 005/2014-15 від 14.07.2014;

- страховий поліс F689622083 від 15.07.2014;

- зовнішньоекономічний контракт №63 від 20.06.2014;

- специфікація №1 від 20.06.2014;

- дозволи різних видів супутнього контролю;

- фіто санітарний сертифікат від 18.07.2014р. №52РС608320;

- сертифікат про походження товару загальноїформи №16265 від 17.07.2014;

- сертифікат якості QSL/РМ/0459/2014-1 від 21.07.2014;

- фумігаційний сертифікат GDM/APL/СТ від 21.07.2014;

- платіжне доручення, що підтверджує сплату митних платежів від №391 від 14.08.2014.

Згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення, не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості товару, а саме:

- встановлено, що документи, зазначені у частині другій ст.53 МКУ не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відповідно до ст. 53 МКУ, (якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару до митного оформлення одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують митну вартість, зокрема страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування). Заявлений до митного оформлення товар переміщується відповідно до умов Інкотермс «CIF-UA Одеса». До митного оформлення жодного документа, що містить відомості про вартість страхування заявленого товару не надано;

- в платіжному дорученні від 07.08.2014 №038 як номер рахунку в банку бенефіціара вказано №612. При цьому в контракті від 20.06.2014 №63 та в специфікації від 20.06.2014 №1 зазначено номер рахунку сторони-продавця №28510.

У зв'язку із встановленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, митницею Міндоходів направлено повідомлення декларанту, із зазначенням про наявність у поданих до митного оформлення документах розбіжностей та про необхідність надати наступні додаткові документи: каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта.

На виконання вимог митного органу позивачем додатково надано письмові пояснення щодо встановлених розбіжностей та документи:

- страховий поліс від 15липня 2014року №F689622083;

- лист від ПАТ «КБ «Хрещатик» від 14 серпня 2014року №81/07-507;

- прайс - лист виробника товару від 20 червня 2014 року;

- копію митної декларації країни відправлення від 14 липня 2014 року;

- висновок Запорізької ТПП №ОИ-404 від 06 серпня 2014 року;

- комерційна пропозиція від іншого виробника від 16 червня 2014 року;

- комерційна пропозиція від іншого виробника від 20 червня 2014 року;

- цінова інформація з інтернет -ресурсу від 08 серпня 2014 року;

- цінова інформація з інтернет ресурсу від 08 серпня 2014 року;

- інформація про стан обмінного курсу валют з офіційного джерела за 2014 рік;

- лист про цінову інформацію на даний товар №149 від 12 серпня 2014 року

Після розгляду наданих позивачем митному органу вантажно-митних декларацій та додаткових документів відповідачем 19.08.2014 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000312/1, яким відповідачем визначено митну вартість за шостим методом визначення митної вартості, у зв'язку з чим позивачем сплачено митні платежі в більшому розмірі, а саме на 42 723,58 грн.

Крім того, з матеріалів справи судом встановлено, що 22.10.2012 між позивачем та компанією RachanaSeedsIndustriesPrivateLimited (Індія) укладено контракт №15, відповідно до умов якого продавець зобов'язується поставити, а покупець сплатити та прийняти товар - арахіс сирий у ядрах.

Відповідно до базисних умов поставки (п.3.1.) відвантаження товару здійснюється товарними партіями згідно умов укладених між сторонами специфікацій, в яких зазначається ціна за одиницю товару, умови оплати, вага. Такі специфікації є невід'ємною частиною контракту. Умови поставки товару CIF Одеса (Інкотермс 2010).

20.06.2014 сторонами підписана специфікація №13 відповідно до якої продаваць зобов'язується поставити, а покупець сплатити та прийняти товар - арахіс бланширований в ядрах розміром 50/60, сорту Java, врожаю 2014 року, в кількості 38 тон (нетто) за ціною 1150 доларів США за тону; арахіс сирий в ядрах розміром 50/60 сорту Воld, врожаю 2013 року, в кількості 38 тон(нетто) за ціною 980 доларів США за тону. Поставка товару здійснюється на умовах CIFОдеса.

26.08.2014 до митного посту «Запоріжжя - центральний» Запорізької митниці Міндоходів, для здійснення митного оформлення товару, подано митну декларацію №112050000/2014/09260, в якій декларантом визначено митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості.

Разом з вантажно-митною декларацією позивачем для оформлення товару надано пакет документів, а саме:

- картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 17.10.12 №112/2012/0000126;

- міжнародна автомобільна накладна (СМR) №276256 від 22.08.2014, №276257 від 22.08.2014;

- коносамент (Bill of Landing) №ZIMURQL6009230 від 25.07.2014;

- платіжне доручення №039 від 08.08.2014;

- бухгалтерська виписка 143 від 11.08.2014;

- інвойс RSIPL/048/14-15 від 14.07.2014;

- пакувальний лист б/н від 14.07.2014;

- зовнішньоекономічний контракт № 15 від 22.10.2012;

- специфікація №13 від 20.06.2014;

- дозволи різних видів супутнього контролю;

- фіто санітарний сертифікат від 17.07.2014 №52РС429020;

- сертифікат про походження товару загальної форми від №16187 від 17.07.2014;

- сертифікат якості 099444А від 28.07.2014;

- фумігаційний сертифікат 261545 від 17.07.2014;

- платіжне доручення, що підтверджує сплату митних платежів №398 від 20.08.2014;

Згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення, не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості товару, а саме:

- встановлено, що документи, зазначені у частині другій ст.53 МКУ не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відповідно до ст. 53 МКУ, (якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару до митного оформлення одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують митну вартість, зокрема страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування). Заявлений до митного оформлення товар переміщується відповідно до умов Інкотермс «CIF-UA Одеса». До митного оформлення жодного документа, що містить відомості про вартість страхування заявленого товару не надано;

- в платіжному дорученні від 08.08.2014 №039, як номер рахунку банку бенефіціару вказано №, а в специфікації від 20.06.2014 №13, зазначено лише номер рахунку: 003661, що не дає змоги впевнитись, що даний платіжний документ стосується оцінюваного товару.

У зв'язку із встановленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, митницею Міндоходів направлено повідомлення декларанту, із зазначенням про наявність у поданих до митного оформлення документах розбіжностей та про необхідність надати наступні додаткові документи: каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта.

На виконання вимог митного органу позивачем додатково надано письмові пояснення щодо встановлених розбіжностей та документи:

- страховий поліс від 08.06.2014р № Р689631509;

- лист від ПАТ«КБ «Хрещатик» від 21.08.2014 від 81/07-519;

- витяг з Положення Постанови правління НБУ № 514 від 03.12.2003;

- прайс-лист виробника товару за червень 2014 року;

- копію митної декларації країни відправлення від 15.07.2014;

- висновок Запорізької ТПП №ОИ-440 від 21.08.2014;

- комерційна пропозиція від іншого виробника від 16 червня 2014 року;

- комерційна пропозиція від іншого виробника від 20 червня 2014 року;

- цінова інформація з інтернет-ресурсу від 08 серпня 2014 року;

- цінова інформація з інтернет ресурсу від 08 серпня 2014 року;

- інформація про стан обмінного курсу валют з офіційного джерела за 2014 рік;

- лист про цінову інформацію на даний товар №153 від 27 серпня 2014 року.

Після розгляду наданих позивачем митному органу вантажно-митних декларацій та додаткових документів відповідачем 27.08.2014 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000320/1, яким відповідачем визначено митну вартість за шостим методом визначення митної вартості, у зв'язку з чим позивачем сплачено митні платежі в більшому розмірі, а саме на 71 629,93 грн.

Позивач, не погодившись з рішеннями про коригування митної вартості товару №112050000/2014/000275/1 від 17.07.2014, №112050000/2014/000308/1 від 12.08.2014; №112050000/2014/000312/1 від 19.08.2014; №112050000/2014/320/2 від 27.08.2014, звернувся з позовом до суду.

Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. Відповідно ч .1 ст. 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Згідно ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1)декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2)зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3)рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4)якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5)за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6)транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7)копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8)якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1)договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2)рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3)рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4)виписку з бухгалтерської документації;

5)ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6)каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7)копію митної декларації країни відправлення;

8)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок базується на положеннях основного принципу, закріпленого у ст. VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито або аналогічного товару.

Відповідно до приписів ст. 53 Митного кодексу України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в поданих документах. Проте, наявність розбіжностей є суб'єктивною думкою працівників митного органу та може бути спростована в ході судового розгляду.

При розгляді справи судом встановлено, що позивачем на виконання запитів, отриманих від митного органу, надавались додаткові документи.

Проте, митний орган дійшов висновку, що надані на запит позивачем додаткові документи не усувають виявлених під час перевірки недоліків та не підтверджують заявлену митну вартість товару.

Згідно вимог ч. 4 ст. 57 Митного кодексу України проведено процедуру консультацій між митницею та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. За результатами проведеної консультації прийнято рішення про визначення митної вартості товару, що імпортується, із застосуванням резервного методу визначення митної вартості.Товар по вищевказаній вантажно-митній декларації був випущений у вільний обіг у відповідності до Х розділу Митного кодексу України.

Разом з тим, суд не погоджується з висновками митного органу про те, що надані позивачем документи мають розбіжності, які не підтверджують заявлену позивачем митну вартість імпортованого товару, з огляду на наступне.

Щодо виявленої розбіжності «документи, зазначені у частині другій ст.53 МКУ не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Відповідно дост.53 Митного кодексу України (якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, до митного оформленні одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи що підтверджують митну вартість зокрема страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування). Заявлений до митного оформлення товар переміщується відповідно до умов Інкотєрмс «СIF-UA Одеса». До митного оформлення жодного документа, що містить відомості про вартість страхування заявленого товару не надано», яка встановлена по всім вантажно-митним деклараціям, які є предметом оскарження, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів (п. 5, 6, 7 ч.10 ст.58 Митного кодексу України).

З матеріалів справи судом встановлено, що поставка товару здійснювалась на умовах CIF Одеса, а тому саме продавець зобов'язаний укласти договір і оплачувати всі витрати і фрахт, необхідні для доставки товару до пойменованого порту призначення. Продавець також укладає договір страхування, що покриває ризик втрати або пошкодження товару під час перевезення. За таких обставин затрати на страхування несе Продавець та включає їх в погоджену ціну. А відтак, декларант не несе витрат на страхування товару та відповідно позбавлений можливості надати документи на підтвердження страхування товару.

Щодо розбіжності «у заяві на відкриття акредитиву від 12.05.2014 № 0408008 (гр.59) визначає бенефіціаром «RachanaSeedsIndustriesPrivateLimited», що суперечить даним платіжного доручення, в якому бенефіціаром зазначений ФОП ОСОБА_5», яка встановлена по ВМД №112050000/2014/016542 від 16.07.2014, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що відповідно до п.1.3 Положення про порядок здійснення уповноваженими банками операцій за документарними акредитивами в розрахунках за зовнішньоекономічними операціями, затвердженого Постановою Правління НБУ від 03.12.2003 №514, акредитив - це умовне грошове зобов'язання, що надається банком-емітентом за дорученням та з інструкціями особи - наказодавця акредитива (та від його імені) або від власного імені, здійснити платіж на користь одержувача коштів чи визначеної ним особи бенефіціара або акцептувати і сплатити виставлені бенефіціаром переказні векселі (тратти), або уповноважити інший банк провести такий платіж, або акцептувати і сплатити переказні векселі (тратти), або надати повноваження іншому банку здійснити негоціацію (купити або врахувати переказні векселі (тратти) проти передбачених документів з урахуванням дотримання умов акредитива.

Між тим, як встановлено п.1.3 Положення наказодавець акредитива при поданні заяви на відкриття акредитива може доручити уповноваженому банку списати кошти в іноземній валюті з поточного рахунку для резервування грошового забезпечення за акредитивом. При такому внутрішньому списанні коштів бенефіціаром є власник цих коштів. Вказане підтверджується листами ПАТ «КБ «Хрещатик», які містяться в матеріалах справи.

Стосовно розбіжності «в платіжному дорученні від 29.07.14 №037 як номер рахунку банку бенефіціару вказано №612, а в контракті від 20.06.14 №63, зазначено лише номер рахунку: 28510, що не дає змоги впевнитись, що даний платіжний документ стосується оцінюваного товару (ВМД №112050000/2014/018309); в платіжному дорученні від 07.08.2014 №038 як номер рахунку в банку бенефіціара вказано №612. При цьому в контракті від 20.06.2014 №63 та в специфікації від 20.06.2014 №1 зазначено номер рахунку сторони-продавця №28510 (ВМД №112050000/2014/018755); в платіжному дорученні від 08.08.2014 №039, як номер рахунку банку бенефіціару вказано №, а в специфікації від 20.06.2014 №13, зазначено лише номер рахунку: 003661, що не дає змоги впевнитись, що даний платіжний документ стосується оцінюваного товару (ВМД №112050000/2014/09260)», суд зазначає наступне.

З пояснень представника позивача судом встановлено, що вказані обставини виникли у зв'язку з тим, що усі розрахунки у іноземній валюті банки України здійснюють через банки-посередники, для отримання коштів нерезидентом. Згідно уніфікованих правил інкасо (публікація міжнародної торгової палати №522, редакція 1995 р.) банк зобов'язаний здійснювати розрахунки відповідно до інструкцій, які вказані у інкасовому дорученні.

У зв'язку з викладеним та тим, що банку було виставлено інкасове доручення, у якому зазначався рахунок №612 у банку Wachoviabank, NewYork, USA (банк посередник), виникли такі обставини, які митний орган сприйняв, як розбіжності.

На підтвердження вказаних пояснень представником позивача до матеріалів справи надано листи ПАТ «КБ «Хрещатик» від 12.08.2014 №81/07-500, від 14.08.2014 №81/07-507, від 21.08.2014 № 81/07-519.

Щодо посилань розбіжностей «згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості щодо умов продажу товару, зокрема термін поставки товару. Наданий до митного оформлення прайс-лист не містить даних відомостей (ВМД №112050000/2014/016542)», суд зазначає наступне.

Прайс-лист складається продавцем товару та містить інформацію, яку вважає за необхідне зазначити продавець (виробник) товару, а покупець жодним чином не може впливати на порядок складання прайс-листа.

Крім того, прайс-лист містить лише найменування та приблизну вартість товару, оскільки реальна вартість такого товару може змінюватись при проведенні переговорів між покупцем та продавцем з огляду на кількість придбаваємого товару, тривалість співпраці між контрагентами, тощо.

З наданих до матеріалів справи документів судом встановлено, що документи, які надавались митному органу під час митного оформлення, містять відомості про умови поставки товару (CIF Одесса) та жодним чином не перешкоджають митному органу встановити заявлену митну вартість імпортованого товару.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем для митного оформлення було надано всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з пунктом другим частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

З оскаржуваного рішень про коригування митної вартості товарів судом встановлено, що митний орган дійшов висновку про неможливість застосування першого методу митної вартості товару, зокрема: «вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням резервного методу згідно наявної у органу доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 64 Митного кодексу України використана наявна в митниці Міндоходів інформація щодо раніше визначених митних вартостей за другорядними методами на рівні 1,41 долари США за 1 кг товару».

Відповідно до частини 2 статті 55 Митного кодексу України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування. Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов'язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Проте, в рішеннях Запорізької митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів не зазначено який саме товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості таких товарів, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що відповідачем не надано переконливих доказів, які підтверджують правомірність прийняття оскаржуваних рішень щодо коригування митної вартості та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

З наданих до матеріалів справи висновків Запорізької торгово-промислової палати №ОИ-312 від 09.07.2014, №ОИ-404 від 06.08.2014, №ОИ-440 від 21.08.2014, судом встановлено, що ціна товару імпортованого позивачем відповідає середній ціни для такого товару, що склалася на світовому ринку.

Крім того, суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем для оформлення товару за методом №1 надано всі передбачені чинним законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосованорезервний метод визначення митної вартості товару (метод №2ґ).

При розгляді справи суд дійшов висновку, що при прийняттіоскаржуваних рішень про коригування митної вартості товару та карток відмови в прийнятті митних декларацій, відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, а відтак вказані рішення підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог простягнення з державного бюджету України на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_5 надмірно сплачені за митними деклараціями №112050000/2014/016680 від 18.07.2014, №112050000/2014/018403 від 12.08.2014; №112050000/2014/018821від 19.08.2014; №112050000/2014/019330 від 27.08.2014 суми податку на додану вартість в розмірі 166957,18 грн., суд зазначає наступне.

Верховний Суд України висловив правову позицію з цього питання у справі №21-242а12, постанову в якій ухвалено 07 вересня 2012 року. Так на думку колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, аналіз статті 266 Митного кодексу України, а також положень постанови Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2008 року № 339 «Про затвердження Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів» та Порядку № 1766 дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки, контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості. Крім того, відповідно до частини третьої статті 265 Митного кодексу України у разі якщо у митного органу виникає сумнів щодо правильності визначення декларантом митної вартості то він своїм рішенням має право зобов'язати останнього визначити митну вартість іншим способом, ніж він використав для її визначення. З урахуванням наведеного суд, постановляючи стягнути з відповідача суму надмірно сплаченого податку на додану вартість, фактично визначив митну вартість ввезеного товару, чим підмінив митний орган.

Крім того, суд зазначає, що до набрання законної сили судовим рішенням про скасування рішень про коригування митної вартості, вимога про стягнення з Державного бюджету України надміру сплачених коштів є передчасною.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що вказана позовна вимога не підлягає задоволенню.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність прийнятих рішень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Запорізької митниці Міндоходів про корегування митної вартості товарів №112050000/2014/000275/1 від 17.07.2014, №112050000/2014/000308/1 від 12.08.2014; №112050000/2014/000312/1 від 19.08.2014; №112050000/2014/320/2 від 27.08.2014.

3. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

4. Повернути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 333 (триста тридцять три) гривні 91 коп.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П. Бойченко