Справа № 2-а-236/11/1705
Суддя: Малахова Н.М.
Дата ухвалення: 2011-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"23" травня 2011 р. Справа № 2-а-236/11/1705

номер рядка статистичного звіту 10.3.1

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Малахової Н.М.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області на постанову від "04" березня 2011 р. у справі № 2-а-236/11/1705 за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов"язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Дубненського міськрайонного суду Рівненської області позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії відповідача по ненарахуванню ОСОБА_2 щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Зобов'язано відповідача нарахувати ОСОБА_2 державну соціальну допомогу за період з 01.08.2010 року по 31.01.2011 року включно в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з розміру встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування", та провести відповідні виплати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову. Зазначає, що судом помилково застосовані приписи ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", не враховано, що фінансування забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має статус дитини війни. Таким чином, ОСОБА_2 є особою, яка належить до соціальної категорії громадян "діти війни" в розумінні ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а відтак, на неї повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені вищезазначеним Законом України.

Згідно ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" особам, що належать до соціальної категорії громадян "діти війни", відповідач повинен був нараховувати та виплачувати щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058, згідно якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб щорічно встановлюється Законом України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" збільшено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно зріс і розмір мінімальної пенсії.

На момент звернення позивачки до суду, нарахування доплати до її пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до положень ст.6 вищезазначеного Закону відповідачем не здійснено, у звязку з чим вона звернулася до суду за захистом своїх прав.

Всупереч ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" позивачці щомісячне підвищення до пенсії виплачувалося відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530.

З огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, Закон України "Про соціальний захист дітей війни" має вищу юридичну силу в порівняні з Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530. Отже, відповідач неправомірно виплачував щомісячне підвищення до пенсії в меншому розмірі ніж це передбачено ст. 6 зазначеного Закону.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.197,200,205,206,212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області залишити без задоволення, а постанову від "04" березня 2011 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н.М. Малахова

судді: А.В. Жизневська

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_2 вул.Григоренка 26,м.Дубно,Дубнівський район, Рівненська область,35600

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області вул. Т.Шевченка,27,м.Дубно,Дубнівський район, Рівненська область,35600