Справа № 804/4785/15
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2015-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2015 р. Справа № 804/4785/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "ХайдельбергЦемент Україна" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно дійшов висновку про нереальність господарських операцій позивача з ТОВ «Інтергес» за період серпень та вересень 2014 року, оскільки факт виконання договорів підтверджується видатковими, податковими, товарно-транспортними, прибутковими накладними. Позивач зазначає, що порушення ТОВ «Інтергес» податкової дисципліни та не знаходження останнього за юридичною адресою не є підставою для відмови у праві на податковий кредит. Окрім того, позивач зазначає, що взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Ухвалою суду від 06.04.2015 року відкрито провадження у справі.
Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
29.12.2014 року по 03.03.2015 року відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань взаємовідносин з ТОВ «Інтергес» за період липень 2014 року відображених у деклараціях з ПДВ за серпень та вересень 2014 року та ТОВ «Промліга» за липень 2014 року відображених у деклараціях з ПДВ за серпень 2014 року.
За наслідками вищевказаної перевірки складно Акт від 11.03.2015 року № 113/28-01-50-01/00292923.
У вищевказаному акті відповідачем зроблено висновок про завищення від'ємного значення між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту в сумі 258 867,11 грн., в т.ч за серпень 2014 року у сумі 251 632,26 грн., за вересень 2014 року у сумі 7 234,85 грн.
З Акту від 11.03.2015 року № 113/28-01-50-01/00292923 (сторінка 27) вбачається, що вказані суми стосуються взаємовідносин позивача саме з ТОВ «Інтергес».
Висновок відповідача щодо нікчемності правочинів обґрунтовується наступним:
- правочини укладені ТОВ «Інтергес» визнані недійсними податковим органом;
- ТОВ «Інтергес» порушує податкову дисципліну та не знаходиться за юридичною адресою;
- ТОВ «Інтергес» не має необхідного обладнання, трудових ресурсів для поставки товару позивачу.
- у товарно-транспортних накладних оголошена вартість товару не співпадає із вартістю отриманого позивачем товару; опис товару у товарно-транспортній накладній не відповідає опису товару у видаткових накладних; не зазначено дату, час, ПІБ, посаду та документ, що підтверджує право особи на отримання товару;
- податкові накладні містять такий реквізит як код товару за УКТ ЗЕД, однак позивачем не надано доказів імпортування ТОВ «Інтергес» товару на територію України.
Суд не погоджується з висновками відповідача зробленим у Акті від 11.03.2015 року № 113/28-01-50-01/00292923 щодо не спрямованості правочину, який укладено позивачем з ТОВ «Інтергес» на настання правових наслідків, у зв'язку з наступним.
У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 року № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну , повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4. встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість
5. встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11.
Також у вищевказаному листі Вищого адміністративного суду України зазначено, що не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючим органом грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі і нікчемними) право чинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Оцінуватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Таким чином, судом відхиляються доводи відповідача про те, що правочини укладені позивачем з ТОВ «Інтергес» є нікчемним через те, що за ланцюгом між попередніми контрагентами ТОВ «Інтергес» правочини визнані податковим органом нікчемними, оскільки відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Крім того, відповідач не надав суду беззаперечних доказів того, що не виконання контрагентами ТОВ «Інтергес» своїх договірних зобов'язань, мало наслідком безтоварність операцій між позивачем та ТОВ «Інтергес».
Суд також зазначає, що не є підставою для відмови у праві на податковий кредит порушення податкової дисципліни, вчинені ТОВ «Інтергес» (аналогічну позицію займає Верховний Суд України у постанові від 13.01.2009 року, номер судового рішення в ЄДРСР - 3060678) та не знаходження ТОВ «Інтергес» за юридичною адресою.
Отже, судом підлягає дослідженню факт реальності господарської операції між позивачем та ТОВ «Інтергес».
Факт поставки товару підтверджується копіями видаткових накладних від 02.07.2014 року № СВ7, від 02.07.2014 року № СВ8, від 02.07.2014 року № СВ9, копії яких знаходяться у матеріалах справи.
Судом під час розгляду справи встановлено, що вказані документи відповідають вимогам частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Позивач розрахувався з ТОВ «Інтергес» повністю, що підтверджується копіями платіжних доручень, що містяться у матеріалах справи.
Судом встановлено, що ТОВ «Інтергес» виписало позивачу податкові накладні № 2 від 02.07.2014 року, № 3 від 02.07.2014 року, № 4 від 02.07.2014 року, копії яких знаходяться у матеріалах справи, та які оформлено у відповідності до норм Податкового кодексу України та зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних.
У відповідності до відомостей з офіційного сайту Державної фіскальної служби України свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Інтергес» видано 01.01.2013 року.
Тобто станом на день здійснення господарських операцій з позивачем ТОВ «Інтергес» було платником ПДВ та вправі було виписувати податкові накладні.
Факт транспортування товару від ТОВ «Інтергес» до позивача підтверджується копією товарно-транспортної накладної від 03.07.2014 року, яка знаходиться у матеріалах справи. Перевізником визначено ТОВ «Нова-Пошта».
Оприбуткування товару на складі позивача підтверджується копіями прибуткових ордерів, що містяться у матеріалах справи.
У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 року «Щодо підтвердження даних податкового обліку» документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
У інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 28.03.2014 № 375/11/14-14 зазначено універсальний принцип розгляду податкових спорів, а саме: перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою. Подібні правила судам варто застосовувати не лише щодо спірних рішень контролюючих органів, а також і при здійсненні оцінки належності первинних документів, податкових накладних, документів податкової звітності, що подається платниками податків тощо.
На підставі викладеного судом відхиляються твердження відповідача про те, що недоліки у оформленні товарно-транспортних накладних, а також зазначення у податкових накладних коду УКТ ЗЕД, можуть слугувати підставою для позбавлення позивача права на податковий кредит.
Також судом відхиляються доводи відповідача про те, що у ТОВ «Інтергес» не має необхідного обладнання, трудових ресурсів для поставки товару позивачу, оскільки для того щоб поставити товар не потрібні обладнання та велика кількість трудових ресурсів.
На підставі викладеного судом встановлено рух активів від ТОВ «Інтергес» до позивача.
У зв'язку з викладеним оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Керуючись статтями 11, 50, 70, 71, 72, 86, 159-163 КАС України, суд, -
Адміністративний позов - задовольнити повністю.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Хайдельбергцемент Україна» судовий збір у розмірі 487,20 грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 30.04.2015 року Суддя З оригіналом згідно С.В. Златін С.В. Златін