Справа № 805/5768/14
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Христофоров А.Б.
Суддя-доповідач - Васильєва І. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року справа №805/5768/14

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого судді Васильєвої І.А., суддів Жаботинської С.В., Казначєєва Е.Г., розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі міста Горлівки Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 травня 2014 року по справі № 805/5768/14 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі міста Горлівки Донецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в Центрально-Міському районі міста Горлівки Донецької області про стягнення суми витрат у розмірі 3556,76 грн., -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2014 року Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі міста Горлівки Донецької області (надалі - позивач, Управління) звернулось до суду з позовною заявою до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області (надалі - відповідач, Фонд) в якому просило стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області витрати по 26 особовим справам пенсіонерів, яким виплачені пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання в сумі 3556,76 грн. (том 1, арк.. справи 2-4).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 28 травня 2014 року адміністративний позов задоволено частково.

Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Центрально-Міському районі м. Горлівки на користь Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівки витрати на виплату та доставку пенсій за період січень 2014 року у розмірі 679,41 гривень (шістсот сімдесят дев'ять) гривень 41 коп.

У задоволенні іншої частини адміністративного позову відмовлено (том 2, арк.. справи 11-13).

В доводах апеляційної скарги посилається на те, що з набранням чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» обов'язок відшкодовування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження здоров'я або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсії по інвалідності та у зв'язку із втратою годувальника покладено на Фонд соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання. А отже, витрати, понесені Пенсійним фондом України у зв'язку із виплатою пенсій, передбачених статтею 26 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягають відшкодуванню Фондом. На підставі зазначеного просив скасувати постанову суду першої інстанції, та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі ( том 2, арк.. справи 17-19).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п.2 ч.1 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивачем до відповідача були надані акти звірки за січень 2014 року щодо сум сплачених пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, для відшкодування понесених позивачем витрат у загальній сумі 3556,76 грн.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його внесків, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Пред'явлені до відшкодування суми сплачених по втраті годувальника пенсій по 26 справам на суму 3556,76 грн. відповідач відмовився відшкодовувати позивачу, що на думку позивача, є порушенням прав та законних інтересів Управління та є предметом розгляду даної справи.

Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-12 пенсійне забезпечення громадян здійснюється органами Пенсійного Фонду України (надалі Закон №1788), статтею 81 якого встановлено, що призначення та виплата пенсій здійснюється органами Фонду.

Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року № 1105-14 (надалі Закон № 1105), встановлений обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому або особам, які перебувають на його утриманні пенсій по інвалідності у зв'язку із втратою годувальника, покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до статті 21 Закону № 1105, у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку:

1) своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні:

а) допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності;

б) одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого;

в) щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого;

г) пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

д) пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

є) допомогу дитині відповідно до статті 9 цього Закону та інше.

Усі види соціальних послуг та виплат, передбачені цією статтею, надаються застрахованому та особам, які перебувають на його утриманні, незалежно від того, перебуває на обліку підприємство, на якому стався страховий випадок, у Фонді соціального страхування від нещасних випадків чи ні.

Статтею 24 Закону № 1105 передбачено, що якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. Страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутись до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Статтею 33 Закону № 1105 передбачено, що у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є :

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років;

2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють;

3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, батьків, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.

Пенсія у разі смерті годувальника призначається і виплачується згідно із законодавством.

Суд першої інстанції задовольняючи частково адміністративний позов в сумі 679, 41 грн. стягнув з відповідача витрати по особовим справам : Філюшкіна, Трубчанінова, Буга, Малярчук, Черкаєвої, отже підстави для задоволення адміністративного позову в цій частині не є предметом розгляду за апеляційною скаргою УПФУ під час апеляційного провадження.

Щодо відмови в задоволенні позовних вимог по особовим справам інших осіб, судовою колегією встановлено наступне.

Так особи: 1) ОСОБА_3, 2) ОСОБА_4, 3) ОСОБА_5, 4) ОСОБА_6, 5) ОСОБА_7, 6) ОСОБА_8, 7) ОСОБА_9, 8) ОСОБА_10, 9) ОСОБА_11, 10) ОСОБА_12, 11) ОСОБА_13, 12) ОСОБА_14, на момент смерті їх годувальників не досягли 55-річного віку, а докази непрацездатності вказаних осіб на момент смерті годувальників в матеріалах справи відсутні.

По пенсіонерам ОСОБА_14, ОСОБА_3, ОСОБА_5 в матеріалах справи відсутні докази про наявний причинно-наслідковий зв'язок смерті їх годувальників з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я чи з професійним захворюванням, як того вимагають положення абз. 2 ч. 9 ст. 34 Закону № 1105.

Що стосується вимог в частині стягнення витрат на виплату пенсій ОСОБА_15 та ОСОБА_16, з матеріалів справи вбачається, що останнім на момент смерті годувальників було відповідно 68 та 71 рік, однак згідно трудових книжок останні працювали (а.с. 6-18, 187-197).

Таким чином, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що зазначені особи не належали до категорії непрацездатних осіб в розумінні вимог ст. 33 Закону №1105, а тому не мали права на страхові виплати, отже, позовні вимоги в цій частині безпідставні.

Крім того, ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент смерті свого чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_2 не досягла 55-річного віку, а ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (63 роки) на момент смерті годувальника ІНФОРМАЦІЯ_4 згідно трудової книжки працювала токарем на КП "Кіровський".

Що стосується позовних вимог в частині стягнення витрат на виплату пенсій ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 суд зазначає, що після досягнення дітьми вищезазначених осіб восьмирічного віку, останні втратили статус утриманців в розумінні ст.33 Закону України № 1105, а з ним і право на отримання страхових виплат з цих підстав, а тому відсутній обов'язок відповідача відшкодовувати витрати на виплату пенсії ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20

Що стосується вимог в частині стягнення витрат на виплату пенсій по особовій справі ОСОБА_21, з матеріалів справи вбачається, що останній на момент смерті годувальників виповнилось 53 роки, крім того, згідно трудової книжки остання працювала, отже позовні вимоги в цій частині також безпідставні. Інших доводів в обґрунтування своєї правової позиції апелянтом не надано.

На підставі викладеного, судова колегія робить висновок, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі міста Горлівки Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 травня 2014 року у справі № 805/5768/14 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 травня 2014 року у справі № 805/5768/14 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий І.А. Васильєва

Судді С.В.Жаботинська

Е.Г. Казначєєв