Справа № 804/20200/14
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Юхименка О.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу

Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРТСЕРВІС ПЛЮС»

до

про

Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов’язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КАРТСЕРВІС ПЛЮС» (далі по тексту – позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі по тексту – відповідач), в якому просило:

- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо невизнання податковою декларації ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС» з податку на додану вартість за звітній (податковий) період серпень 2014 року;

Позивач, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві, зазначив, що рішення відповідача щодо неприйняття податкової звітності суперечить вимогам чинного законодавства України.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована, зокрема, тим, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області №151/28-041 від 15.11.2013 р. про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість скасовано. Крім того, з аналізу норм податкового законодавства не вбачається такої підстави для неприйняття податкової декларації з ПДВ як анулювання свідоцтва платника ПДВ за рішенням податкового органу.

В обґрунтування апеляційних вимог відповідач зазначив, що у зв’язку з тим, що на дату подання декларації з ПДВ за серпень 2014 року підприємство ТОВ «Картсервіс Плюс» у реєстрі платників податку на додану вартість відсутнє, зазначена декларація подана не платником податку на додану вартість , що є порушенням вимог п.46.1 ст. 46 та п. 49.2 ст. 49 Податкового кодекс України, тому надіслана поштою декларація з податку на додану вартість за серпень 2014 року не вважається податковою декларацією. Також відповідач вказав, що на момент подання апеляційної скарги до нього не надходила ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року про скасування рішення №151/28-041 від 15 квітня 2013 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

22 січня 2015 року на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за вх.№3064/15 надійшли заперечення позивача на апеляційну скаргу, в яких він, вказує, що на момент подання податкової декларації з ПДВ підприємство не було позбавлене статусу платника податку на додану вартість, що свідчить про незаконність оскаржуваного рішення відповідача, яким не визнано звітність з податку на додану вартість ТОВ «Картсервіс Плюс» податковою з підстави анулювання реєстрації платника ПДВ.

Позивач та відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому порядку, своїх представників для участі у її розгляді не направили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, 10 вересня 2014 року позивачем по справі було направлено засобами поштового зв’язку податковому органу податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2014 року, яку було отримано відповідачем 15 вересня 2014 року.

Слід звернути увагу на те, що 15 листопада 2013 року Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області було прийнято рішення №151/28-041 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРТСЕРВІС ПЛЮС».

Згідно статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2014 р. у справі №804/708/14, залишеною без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 06 листопада 2014 року, рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області №151/28-041 від 15.11.2013 р. про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість скасовано.

Крім того, ухвалами Вищого адміністративного суду від 14 січня 2015 року у справі №К/800/1654/15 та від 17 лютого 2015 року у справі №К/800/6019/15 відмовлено Державній податковій інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року у справі №804/708/14.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у разі набрання законної сили судовим рішенням щодо визнання протиправним рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість відповідне рішення податкового органу вважається протиправним з моменту його прийняття.

Наведене означає, що таке рішення податкового органу не створює будь-яких правових наслідків. Тому протиправно анульоване свідоцтво платника податку на додану вартість слід вважати чинним протягом усього часу від моменту його видачі, у тому числі в період від дати прийняття протиправного рішення про анулювання такого свідоцтва до набрання чинності відповідним рішенням суду.

У спірних правовідносинах, постанова суду, якою скасовано рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, не є зміненою або скасованою, набрала законної сили, а отже анульоване рішенням податкового органу свідоцтво платника податку на додану вартість слід вважати чинним протягом усього часу від моменту його видачі до набрання чинності відповідним рішенням суду.

З вищезазначеного випливає, що на момент направлення податковому органу позивачем декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року, останній мав свідоцтво платника податку на додану вартість, з огляду на що посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРТСЕРВІС ПЛЮС» у реєстрі платників податку на додану вартість судом апеляційної інстанції до уваги не приймається.

Також треба зазначити, що пунктом 49.8 ст. 49 Податкового кодексу України встановлено, що прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених п. 48.3 та п. 48.4 ст. 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Згідно до п. 49.9 наведеної норми за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Відмова посадової особи органу державної податкової служби прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється (п. 49.10 ст. 49 Податкового кодексу України).

За приписами п. 49.11 ст. 49 Податкового Кодексу України у разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог п. п. 48.3 та 48.4 ст. 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів наголошує на тому, що відповідно до ч. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що відповідачем не доведено законність і обґрунтованість вчинених ним дій та прийнятого по відношенню до позивача рішення.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об’єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 17 грудня 2014 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 160, ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу – з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено – 27 квітня 2015 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: Л.М. Нагорна