Справа № 813/7522/13-а
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2015 року № 813/7522/13-а

об 11 год., 00 хв. м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Саковець Б.П., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним

позовом Державної архітектурно - будівельної інспекції України, представник - не прибув
до ОСОБА_1, представник - не прибув за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Вихованок Світлани Іванівни, представник - не прибув
про зобов'язання вчинити дії

Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області звернулась до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом у якому позивач просив зобов'язати ОСОБА_1 за власний рахунок знести прибудову (розміром 4,8 м. х 3,48 м.) та надбудову (приміщення 1-6, 1-7, 1-8, 1-9) до квартири № 1 в житловому будинку на вул. Фабричній, 10а у м. Львові та привести квартиру до попереднього стану.

Згідно ст. 55 КАС України, за клопотанням представника позивача, судом проведено заміну позивача у справі з Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у Львівській області на його правонаступника - Державну архітектурно - будівельну інспекцію України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у 2012 року здійснила реконструкції квартири № 1 в житловому будинку на вул. Фабричній, 10а у м. Львові шляхом прибудови (розміром 4,8 м. х 3,48 м.) та надбудову (приміщення 1-6, 1-7, 1-8, 1-9) без виготовленої та затвердженої проектної документації та без права на виконання будівельних робіт (реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт) чим порушено ст. 7, ч. 1 ст. 9, абз. 4 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про архітектурну діяльність» та ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності.

За результатами проведеної перевірки видано припис № 63/07-ф від 10.07.2013 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Проведеною 20.09.2013 року перевіркою виконання вимог припису № 63/07-ф від 10.07.2013 року встановлено його невиконання відповідачем.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав 24.04.2015 року клопотання у якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задоволити позов повністю, справу розглядати без його участі.

Позиція відповідача викладена у запереченні на позовну заяву у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову з підстав, що згідно відомостей Висновку про проведення обстеження технічного стану індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на вул. Фабричній, 10 а у м. Львові, встановлено неможливість демонтажу надбудови А-1 та прибудови а-1 через загрозу руйнування основної будівлі, у зв'язку з тим, що вони зв'язані несучими конструкціями з основною будівлею.

Відповідач в судове засідання не прибула. Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав клопотання у якому проти позову заперечив, просив відмовити у задоволенні позов повністю через його безпідставність, справу розглядати без його участі та участі відповідача.

Третя особа в судове засідання не прибула, причини неприбуття не повідомила суд не повідомила.

Безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив:

10.07.2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області проведено перевірку відповідача з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. За результатами проведеної перевірки складено акт № 63/07-8.

Проведеною перевіркою встановлено, що гр. ОСОБА_1 у 2012 році здійснила реконструкцію квартири № 1 в житловому будинку на вул. Фабрична, 10а у м. Львові шляхом прибудови (розміром 4,8 м. х 3,48 м.) та надбудову (приміщення 1-6, 1-7, 1-8, 1-9) без виготовленої та затвердженої проектної документації та без права на виконання будівельних робіт (реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт) чим порушено ст. 7, ч. 1 ст. 9, абз. 4 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про архітектурну діяльність» та ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності. Документів щодо права користування чи права власності на земельну ділянку на якій здійснено прибудову на момент перевірки не представлено.

10.07.2013 року за результатами проведеної перевірки позивачем видано припис № 63/07 - з, згідно якого відповідачу з метою усунення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, поставлено вимогу - керуючись ст. 38, ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в 60-ти денний термін з дня отримання даного припису - знести об'єкт самочинного будівництва - прибудову розміром 4,8 м. х 3,48 м.) та надбудову (приміщення 1-6, 1-7, 1-8, 1-9) до квартири № 1 в житловому будинку на вул. Фабрична, 10а у м. Львові та привести квартиру до попереднього стану.

10.07.2013 року позивачем відносно відповідачки складено протокол № 63/07-з про адміністративні правопорушення та 16.07.2013 року винесено постанову № 1з/239-ф по справі про адміністративні правопорушення якою відповідачку притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн. передбаченого ч. 7 ст. 96 КУпАП.

20.09.2013 року позивачем проведено перевірку виконання відповідачем вимог припису № 63/07 - з від 10.07.2013 року встановлено його невиконання відповідачем, про що складено акт 88/09-з.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17.02.2011 року із змінами і доповненнями, Законом України «Про архітектурну діяльність» № 687-XIV від 20.05.1999 року із змінами і доповненнями, Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 ЦК України, КАС України.

Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно ст. 10 цього ж Закону, державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснюється для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - орган державного архітектурно-будівельного контролю).

Згідно абз. 4 ч. 1 ст. 27 цього ж Закону, замовники та підрядники під час створення об'єкта архітектури зобов'язані, крім іншого, не порушувати під час організації і виконання будівельних робіт законні права та інтереси користувачів прилеглих земельних ділянок, власників розташованих на них будинків і споруд, відшкодовувати завдані їм збитки відповідно до закону.

Згідно ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник має право виконувати будівельні роботи після:

1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - органи державного архітектурно-будівельного контролю), - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування;

2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності;

3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, веде єдиний реєстр отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об'єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, повернених декларацій та відмов у видачі таких дозволів і сертифікатів, який формується на підставі інформації, поданої органами державного архітектурно-будівельного контролю.

Доступ користувачів до даних реєстру здійснюється безоплатно через офіційний веб-сайт Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт об'єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані, а також реконструкцію або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а так само нове будівництво відповідно до містобудівної документації об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури на замовлення органів державної влади та органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності може бути проведено за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Встановлене право земельного сервітуту щодо будівництва об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури є підставою для отримання документа, що дає право на виконання підготовчих чи будівельних робіт.

Контроль за виконанням підготовчих робіт з винесення інженерних мереж, будівельних робіт здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю.

Інформація про документ, що дає право на виконання будівельних робіт, а також відомості про категорію складності об'єкта будівництва, замовника та підрядників розміщуються на відповідному стенді, який встановлюється на будівельному майданчику в доступному для огляду місці (крім індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них).

Згідно ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Замовником робіт із знесення зазначеного об'єкта є орган державного архітектурно-будівельного контролю, за позовом якого прийнято відповідне рішення суду.

Згідно п.1 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно ч.7 ст.376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Судом не враховуються обґрунтування позивачем позовних вимог, оскільки позивач як орган державного архітектурно-будівельного контролю наділений правом звернення до суду в порядку ч.7 ст. 376 ЦК України з позовом про знесення самочинного будівництва. Згідно з положеннями ч. 7 ст. 376 ЦК України, для задоволення вимоги про знесення самочинного будівництва необхідна наявність певних умов, а саме: істотне відхилення від проекту, суперечність суспільним інтересам або порушення права інших осіб, істотне порушення будівельних норм і правил, а також неможливість проведення відповідної перебудови або відмова особи від такої перебудови.

Як вбачається з позовної заяви, Державна архітектурно - будівельна інспекція України звернулася до суду з позовом, у якому просить зобов'язати відповідача за власний рахунок знести прибудову (розміром 4,8 м. х 3,48 м.) та надбудову (приміщення 1-6, 1-7, 1-8, 1-9) до квартири № 1 в житловому будинку на вул. Фабричній, 10а у м. Львові та привести квартиру до попереднього стану, а не з позовом про знесення самочинного будівництва, як це передбачено ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відтак, з врахуванням вищенаведеного, позивач встановивши факт самочинного будівництва, мав би звернутися до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням, оскільки відповідач в установлений строк добровільно не виконав вимоги, встановлені у приписі № 63/07-з від 10.07.2013 року. Проте, позивач звернувся з позовом про зобов'язання відповідача за власний рахунок знести прибудову та надбудову до квартири № 1 в житловому будинку на вул. Фабричній, 10а у м. Львові та привести квартиру до попереднього стану, що не передбачено законом.

Крім цього, представником відповідача надано суду копію Декларації про готовність об'єкта (реконструкція житлової квартири № 1 з розширенням за рахунок частини простору горища на вул. Фабричній, 10-а у м. Львові) до експлуатації, яка зареєстрована в Департаментів ДАБІ у Львівській області, що у свою чергу також вказує на безпідставність даного позову.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані позивачем не переконують в обґрунтованості позовних вимог.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень.

Таким чином, з врахуванням ст. 162 КАС України, позовні вимоги Державної архітектурно - будівельної інспекції України до ОСОБА_1, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Вихованок Світлани Іванівни про зобов'язання вчинити дії, задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 2 ст. 94 КАС України, судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена у повному обсязі 29.04.2015 року.

Суддя Гавдик З.В.