Справа № 2а-5952/12/1370
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2015р. м. Київ К/800/61201/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Вербицької О.В., Муравйова О.В.,

при секретарі: Ігнатенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року

у справі №2а-5952/12/1370

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова мережа «Барвінок» (надалі - ТОВ «ТМ «Барвінок»)

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів (надалі - СДПІ з обслуговування великих платників у м.Львові МГУ Міндоходів)

про скасування податкового повідомлення-рішення в частині, -

встановив:

Позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом, в якому поставлено питання про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення СДПІ з обслуговування великих платників у м.Львові МГУ Міндоходів № від 19.06.2012р. в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 61127,20грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 03.09.2012р. в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2014р. рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з висновками суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2014р. та залишення в силі постанови Львівського окружного адміністративного суду від 03.09.2012р.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ТОВ «ТМ «Барвінок» зазначає, що рішення суду другої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судом апеляційної інстанції надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанції, контролюючим органом було проведено перевірку дотримання ТОВ «ТМ «Барвінок» порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів у магазині, що розташований за адресою: м.Львів, вул.Бойчука,38., за наслідками якої складено акт №005353 від 01.06.2012р.

Проведеною перевіркою, на думку податкового органу, встановлено порушення позивачем п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме - на місці реалізації товарів були відсутні прихідні накладні в підтвердження надходження товарів на суму 30563,60грн.

На підставі зазначеного акту перевірки податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 19.06.2012р., згідно з яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 61297,20грн.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що контролюючим органом правомірно визначено суб'єкту господарювання зобов'язання, що виникли із порушень, допущених останнім під час здійснення господарської здійснення діяльності.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції цілком вірно та обґрунтовано виходив з наступного.

Пунктом 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Статтею 20 вказаного Закону встановлено, що до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням порядку облік товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 6 цього ж Закону встановлено, що облік товарних запасів юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) ведеться у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку.

Таким національним положенням (стандартом) є затверджене наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999р. №246 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», яким визначено методологічні засади формування у бухгалтерському обліку інформації про запаси і розкриття її фінансовій звітності.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ч. 2, ч. 5 ст.8 зазначеного Закону питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій у відповідності до положень ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Фінансова санкція, встановлена ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» може бути застосована до юридичної особи лише у тому випадку, коли ця особа не веде обліку товарів або веде його з порушенням порядку визначеного Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 «Запаси».

Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом накладних за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», не є підставою для застосування до юридичної особи фінансової санкції, передбаченої ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.01.2015р. по справі №21-275а14.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу директора ТОВ «ТМ «Барвінок» №30/2011 від 28.12.2011р. організація бухгалтерського обліку доручена бухгалтерській службі на чолі з головним бухгалтером за адресою: м.Львів, вул.Городоцька,359.

Позивачем було надано видаткові накладні та товарно-транспортні накладні на підтвердження наявності таких на товар, що перелічений в додатку №3 до акта перевірки.

Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що позивач не веде обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації відповідачем не було надано.

Оскільки перевірка господарської одиниці позивача здійснювалась не за місцем зберігання первинних документів, суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, правильно виходив з того, що відсутність оригіналів первинних документів на місці реалізації товару, не може розцінюватися як неведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що у податкового органу були відсутні правові підстави для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в сумі 61127,20грн. згідно спірного податкового повідомлення-рішення

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків суду.

За таких обставин, судом апеляційної інстанції, виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ухвалив:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.В. Вербицька

___________________ О.В. Муравйов.