Справа № 127/26297/14-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/26297/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Овсюк Є.М.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

28 квітня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П.

за участю:секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника відповідача Степанової Світлани Миколаївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2014 року позивач звернулася в суд з позовом до департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання виплатити грошову допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірах встановлених ст.43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням".

Постановою Вінницького міського суду від 17 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач оскаржила його до суду апеляційної інстанції, шляхом подання апеляційної скарги, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на не повне з'ясування судом всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, просила скасувати вищезазначену постанову та прийняти нову, якою позов задовільнити.

В судовому засіданні представник відповідача просив апеляційну скаргу відхилити, а постанову суду залишити без змін.

Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, вивчивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги, вважає, що останню необхідно задовольнити частково із наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач є застрахованою особою і на момент звернення до суду перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. За період відпуски позивачці нарахована та виплачувалася допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 130 грн.

Посилаючись на положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", відповідно до якого, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом, позивач звернулася до відповідача із заявою про здійснення перерахунку та виплати допомоги, проте отримала відмову, що слугувало підставою для її звернення до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на Закон України № 77-М111 від 28.12.2014р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», з прийняттям якого Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» втратив чинність.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, проте вважає що рішення суду першої інстанції слід скасувати, виходячи із наступного.

Порушене право застрахованої особи в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування щодо неотриманої в повному обсязі допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку регулюється положенням ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням " № 2240-III.

Також право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за статтею 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" №2811-ХІІ має не застрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування особа, яка фактично здійснює догляд за дитиною.

До 01.01.2008 року, дати набрання чинності Законом України № 107-VI від 28 грудня 2007 «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», правовідносини щодо виплати допомоги по догляду за дитиною регулювалися Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-ХII від 21 листопада 1992 року, дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» № 2240-III від 18 січня 2001 року, який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими Законами.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» встановлено, що право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа (один з батьків, усиновлювач, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Статтею 43 Закону №2240-III, було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI були внесені відповідні зміни до Закону №2811-ХІІ та Закону №2240-III. Зокрема, змінами до статті 13 Закону №2811-ХІІ його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону №2240-III було виключено статті 40- 44.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнано неконституційними низку положень Закону №107-VI, в тому числі й пункт 25 розділу II Закону №107-VI щодо виключення статей 40-44 Закону №2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону №107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 відновили свою дію вищезазначені положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" № 2240-III.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми був затверджений постановою Кабінету Міністрів України 27 грудня 2001 року №1751 саме на виконання Закону №2811-ХІІ (пункт 1). Новий акт уряду на виконання статті 45 Закону №2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги відповідно до Закону №2240-III на виконання статті 45 Закону №2154-VI Кабінетом Міністрів України не визначалися.

Крім того, на відносини щодо виплати допомоги позивачу у зазначеному нею періоді поширюються норми спеціального Закону (яким є Закон №2240-III), відповідно до ст. 43 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

28.12.2014року прийнято Закону України № 77-М111 від 28.12.2014р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» (набув чинності з 01.01.2015 року) відповідно до розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень якого, Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», визнано таким, що втратив чинність.

Таким чином, з набранням чинності Законом № 77-М111 позивач втратила право но отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку в розмрі передбаченому положеннями ст. 43 Закону №2240-III, проте до вступу в законну силу вказаного нормативно-правового акту позивач мала право на вказані виплати.

Колегія суддів вважає, що не заслуговують на увагу твердження відповідача, про те що він не є уповноваженою установою до компетенції якої належать виплати відповідно до ст.43 Закону №2240-III, оскільки згідно постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1751 виплата допомоги по догляду за дитиною здійснюється органами праці та соціального захисту населення, як застрахованим так і не застрахованим особам.

Також суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання відповідача на Закон України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» № 1166-МП від 27.03.2014 року, оскільки ним внесено зміни тільки до Законі України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми».

При, цьому, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду також вважає за необхідне вказати на те, що суд першої інстанції, не вирішив позовні вимоги, заявлені поза межами строку звернення до суду.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод і інтересів особи, встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи положення даної статті право позивача на отримання недоплачених сум допомоги на дитину підлягає захисту з 09.06.2014 року, оскільки позов подано до суду 09.12.2014 року.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги положення ст. 195 КАС України, яким суду апеляційної інстанції надано право перегляду рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до ст.43 Закону України "Про загальнобов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" за період з 01.04.2013 року по 08.06.2014 року, -залишити без розгляду.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії департаменту соціальної політики Вінницької міської ради щодо відмови ОСОБА_4 нарахувати та виплатити допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, визначеному статтею 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", починаючи з 09.06.2014 року.

Зобов'язати департамент соціальної політики Вінницької міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_4 допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, визначеному статтею 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", починаючи з 09.06.2014 року по день припинення права на такі виплати (01.01.2015 року).

В решті позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 30 квітня 2015 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В.

Курко О. П.