Справа № 686/15436/14-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/15436/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Продан Б.Г.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

28 квітня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 серпня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому про визнання протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 серпня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач перебуває на пенсійному обліку в управлінні Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу".

29.04.2014 року позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому із заявою про здійснення їй перерахунку пенсії державного службовця, однак відповідачем їй було відмовлено в перерахунку пенсії.

Статтею 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу" (далі - Закон № 3723-ХІІ) передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до статті 33 Закону № 3723-ХІІ заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Частиною 1 статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вказаного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, індексація заробітної плати та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 66 вказаного Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини та аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та зобов'язуючи управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому здійснити нарахування та виплату пенсії з 24.01.2014 року, судом першої інстанції не взято до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з 29.04.2014 року, тобто з моменту звернення позивача до управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому із заявою про перерахунок пенсії.

Отже, у зв`язку зі зверненням позивача до управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому 29.04.2014 року, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що право позивача на перерахунок пенсії підлягає захисту з 29.04.2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, зокрема змінити постанову суду.

За ч.1 ст.201 КАС України, підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції по суті правильно вирішив справу, однак із помилковим застосуванням норм процесуального права, а тому постанова суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 серпня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому про перерахунок пенсії, - змінити в частині дати, з якої необхідно ОСОБА_2 провести перерахунок та виплату пенсії, а саме в третьому абзаці резолютивної частини постанови замість з 24.01.2014 року, зазначити з 29.04.2014 року.

В решті постанову Хмельницького міськрайонного суду від 13 серпня 2014 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий /підпис/ Біла Л.М.

Судді /підпис/ Гонтарук В. М.

/підпис/ Матохнюк Д.Б.

З оригіналом згідно:

секретар