Справа № 2а-387
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2011-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Справа № 2а-387
Головуючий у 1-й інстанції: Прищена Т.П.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"23" грудня 2011 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Ємільчинському районі Житомирської області на постанову Ємільчинського районного суду Житомирської області від "23" травня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Ємільчинському районі Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в квітні 2011 року звернувся до суду з вказаним позовом та просив визнати неправомірними дії відповідача щодо не нарахування та не проведення виплат, передбачених ст.ст. 39,51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23 травня 2011 року позовні вимоги задоволено.

Визнано бездіяльність ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Ємільчинському районі Житомирської області, щодо відмови в нарахуванні ОСОБА_4 доплати до пенсії за проживання в зоні гарантованого добровільного відселення, щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, передбачених, ст. ст. 39, 51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи" - незаконною.

Зобов'язано ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Ємільчинському районі Житомирської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_4 доплату до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат, передбачену ст. 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як пенсіонерці, що проживає у зоні гарантованого добровільного відселення; додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі передбаченому ч. 2 ст. 51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України №Про загальнообовязкове пенсійне страхування, як особі віднесеної до ІІІ категорії потерпілих від аварії на ЧАЕС, з 29 жовтня 2010 року (шестимісячний термін звернення до суду) по 29 квітня 2011 року (час звернення до суду), з урахуванням зміни розміру мінімальної пенсії за віком, прожиткового мінімуму для, осіб які втратили працездатність протягом вказаного періоду, за виключенням сум фактично проведених виплат.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України в Ємільчинському районі Житомирської області, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить постанову скасувати та відмовити у задоволенні позову. Зокрема, апелянт зазначає, що фінансування витрат за вказаним законом проводиться за рахунок коштів державного бюджету, в межах наданих розрахунків та виділених коштів з державного бюджету. Також, апелянт зазначає, що він не є належним відповідачем по справі.

Розглянувши справу, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що позивач є непрацюючим пенсіонером та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду Ємільчинського району, віднесений до 3 категорії осіб, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи та проживає в зоні гарантованого добровільного відселення. Позивач отримує виплати згідно зі ст.39,51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", але у меншому розмірі, ніж визначено Законом.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.91р. до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

- у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати.

Статтею 51 зазначеного закону передбачено, що особам, віднесеним до 3 категорії, додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю, призначається у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком.

У відповідності до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру виплат застосуванню підлягає саме ст.ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Доводи апелянта щодо правомірності його дій у звязку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Також, є безпідставними доводи апеляційної скарги з приводу того, що при розрахунку вказаного виду додаткової пенсії не застосовуються положення ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Положення частини 3 статті 28 вищезазначеного Закону не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

У звязку з викладеним, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави для скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 197,198, 200, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Ємільчинському районі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Ємільчинського районного суду Житомирської області від "23" травня 2011 р. - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: ОСОБА_5

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 с.Паранине,Ємільчинський район, Житомирська область,11224

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Ємільчинському районі Житомирської області вул. Леніна, 45,смт. Ємільчине,Ємільчинський район, Житомирська область,11200