Справа № 2-а-35/11
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2011-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"01" березня 2011 р. Справа № 2-а-35/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.1

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Євпак В.В.

ОСОБА_1,

при секретарі Щепанській Т.П. ,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Любарському районі Житомирської області на постанову Любарського районного суду Житомирської області від "21" січня 2011 р. у справі № 2-а-35/11 за позовом ОСОБА_3, с. Липно Любарського району Житомирської області до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Любарському районі Житомирської області, смт. Любар Житомирської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2011 року ОСОБА_4 звернувся до Любарського районного суду Житомирської області з адміністративним позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Любарському районі Житомирської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Любарського районного суду Житомирської області від 21 січня 2011 року позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Любарському районі Житомирської області щодо ненарахування та невиплати в повному обсязі підвищення пенсії ОСОБА_4 ЯковуОмельяновичу в період з 01 липня по 31 грудня 2010 року відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни"; зобов'язано ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Любарському районі Житомирської області здійснити ОСОБА_3 перерахунок та виплату пенсії в період з 01 липня 2010 року по 31 грудня 2010 року відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за включенням суми фактично проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову. В апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необєктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду.

Згідно з п.2 ч.1 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала можливим розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 має статус дитини війни, що підтверджується копією посвідчення №000237, серія Л (а.с.4).

Таким чином ОСОБА_4 є особою, що належить до соціальної категорії громадян "діти війни" в розумінні статті 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а відтак, на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені зазначеним вище Законом України.

Згідно статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" особам, що належать до соціальної категорії громадян "діти війни", з 01.01.2006 року відповідач повинен був нараховувати та виплачувати щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений статтею 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058, згідно якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб щорічно встановлюється Законом України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" збільшено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно зріс і розмір мінімальної пенсії. Мінімальна пенсія у 2010 році становила: з 01.01.2010 року 695,00 грн., з 01.04.2010 року 706,00 грн., з 01.07.2010 року 709,00 грн.

На момент звернення позивача до суду, нарахування доплати до його пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до положень статті 6 вищезазначеного Закону відповідачем не здійснено, у звязку з чим він звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всупереч статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" позивачу щомісячне підвищення до пенсії виплачувалась відповідно до пункту 8 Постанови Кабінету Міністрів України "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" від 28.05.2008 року №530, якою встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у твердих розмірах.

З огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має вищу юридичну силу в порівнянні з Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530. Отже, відповідач неправомірно виплачував щомісячне підвищення до пенсії в меншому розмірі ніж це передбачено статтею 6 зазначеного Закону.

Крім того, відповідно до частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Любарському районі Житомирської області відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Любарському районі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Любарського районного суду Житомирської області від 21 січня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: В.В. Євпак

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 вул.Усика,13, с.Липно, Любарський район, Житомирська область, 13114 (прост.)

3- відповідачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Любарському районі Житомирської області вул.Леніна, 52, смт. Любар, Житомирська область, 13100 (рек. з пов.)