Справа № 820/2075/15
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 р.Справа № 820/2075/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Присяжнюк О.В. , Курило Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2015р. по справі № 820/2075/15

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2015 року позов задоволено частково.

Зобов'язано Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області здійснити обмін ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідки на постійне проживання в Україні, серія ХР, номер 12010, у зв'язку із досягненням 45-річного віку.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2015 року та винести нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 9, 71, 86, 159 КАС України, не врахування доводів відповідача щодо відсутності дозволу у позивача на імміграцію в Україну, що привело до невірного вирішення справи.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомили, в зв'язку з чим справа розглянута в письмовому провадженні відповідно до ст.197 КАС України.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов'язковою, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України постанова переглянута в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою В"єтанаму, рішенням УГІРФО ГУМВС України в Харківський області на підставі п.6 ч.2 ст.4 Закону України "Про імміграцію" їй була видана посвідка на постійне проживання в Україні серія НОМЕР_1 від 02.12.2004 року, строком дії - безстроково, з значенням місця реєстрації АДРЕСА_1, що підтверджується відповідною довідкою. (а.с.12).

15.10.2014 р. позивач письмово та в подальшому особисто , звернулася з заявою до ГУ ДМС України в Харківський області щодо обміну бланку посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку з досягненням 45-річного . До заяви надала необхідний пакет документів, що підтверджується копією заяви , але відповідач обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні позивачу не здійснив. (а.с11-26).

Відповідач обмін посвідки на постійне проживання в Україні позивачу не здійснив, надавши письмову відповідь від 06.01.2015 року №4/130 (а.с.37) в якій повідомив позивача, що у зв'язку визнанням недійсним дозволу на імміграцію в Україні чоловіку позивачки, а саме: громадянина СРВ ОСОБА_2, який отримав відповідний дозвіл на підставі абз.4 п.4 розділу У Закону України "Про імміграцію" від 07.06.2001 року, органом державної міграційної служби вирішується питання щодо скасування дозволу на імміграцію громадянину СРВ ОСОБА_2, а тому посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_2 видана чоловіку позивачки підлягає визнанню недійсною, що позбавляє можливості видати питання по суті щодо обміну посвідка позивачки. .( а.с.29)

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при зверненні до відповідача із заявою щодо обміну бланка представником позивача було надано всі необхідні документи, при цьому, Головне управління Державної міграційної служби в Харківській області в своєму листі від 06.01.2015 №4/130 жодних підстав, визначених законодавством, для відмови у видачі посвідки не вказало, у зв'язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, щодо зобов'язання відповідача здійснити обмін посвідки громадянину В'єтнаму ОСОБА_1.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні виходячи з наступного.

Відповідно до Указу Президента України "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" від 09.12.2010 року №1085/2010 створено Державну міграційну службу України, на яку покладено функції з реалізації державної політики з питань громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 15.06.2011 року № 658 "Про утворення Державної міграційної служби" утворено Головне управління Державної міграційної служби у Харківській області, яке виконує відповідні функції щодо прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію, відмову в його наданні та скасування такого дозволу; оформлення і видачі іноземцям документів для постійного проживання в Україні; реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, веде відповідні реєстраційні обліки.

Таким чином, на час розгляду справи належним відповідачем по даній справі є саме Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області.

Перевіряючи обґрунтованість прийнятого судом першої інстанції рішення, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Відповідно ст.26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, які знаходяться в Україні на законних підставах користуються тими ж правами та свободами, а також несуть такі ж самі обов'язки, що і громадяни України.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначені Законом України "Про імміграцію".

Так, відповідно до ст. 1 вищенаведеного Закону визначено, що імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; імміграційна віза позначка у паспортному документі, що засвідчує право іноземця чи особи без громадянства на в'їзд в Україну для постійного проживання.

Згідно з абз. 6 ст. 1 Закону України "Про імміграцію", посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні.

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання (далі - посвідки) іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання встановлений Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 р. № 251 (далі - Порядок №251).

Пунктом 9 цього Порядку встановлено, що строк дії посвідки на постійне проживання не обмежується. Посвідка на постійне проживання підлягає обміну в разі досягнення особою 25- і 45-річного віку.

Заяви для оформлення посвідок подаються іноземцями та особами без громадянства до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання. Зразки заяв та порядок їх розгляду визначаються МВС (пункт 2 Порядку №251).

За змістом пункту 11 Порядку №251, за результатами розгляду заяви протягом семи днів (для оформлення посвідки на постійне проживання) або не більш як 15 днів (для оформлення посвідки на тимчасове проживання) з дня подання всіх визначених цим Порядком документів приймається рішення про видачу або відмову у видачі посвідки, яке затверджується Головою ДМС, а у разі його відсутності - заступником Голови ДМС чи начальником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником.

У заяві робиться відмітка про прийняте рішення або зазначаються причини відмови у видачі посвідки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при зверненні до ГУ ДМС України в Харківській області 15.10.2014 року з заявою щодо обміну посвідки позивачем надано всі документи, передбачені Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №251 від 28.03.2012 р., а саме: оригінал заяви про обмін посвідки на постійне проживання у зв'язку із досягненням ним 45 - річного віку; копію посвідки на постійне проживання; оригінал нотаріально посвідченого перекладу на українську мову паспорта громадянина Соціалістичної республіки В'єтнам позивача для виїзду за кордон; три фотокартки; оригінал довідки Управління інформаційно - аналітичного забезпечення ГУМВС України в Харківській області про відсутність факту притягнення до кримінальної відповідальності, судимості та перебування у розшуку; оригінал квитанції про сплату 85,00 грн.

Пунктом 12 Порядку визначено, що посвідка видається іноземцеві та особі без громадянства під розписку після пред'явлення паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, в якому на останній вільній сторінці проставляється відмітка про отримання посвідки за встановленим МВС зразком, що скріплюється печаткою (за бажанням іноземця та особи без громадянства така відмітка може проставлятися у вкладному талоні).

Відповідно до пункту 17 Порядку №251, рішення про відмову у видачі посвідки іноземцеві та особі без громадянства приймається в разі:

1) необхідності забезпечення національної безпеки або охорони громадського порядку;

2) необхідності охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні;

3) коли паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі;

4) подання завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів;

5) коли виявлено факти невиконання ними рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов'язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в'їзду в Україну (для осіб, що отримують посвідку на тимчасове проживання);

6) інших випадках, передбачених законами.

Колегія суддів, дослідивши зміст листа Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області від 06.01.2015 №4/130, вважає, що суб'єктом владних повноважень не наведено жодних правових підстав, з якими законодавцем визначено перелік законних підстав для прийняття рішення про відмову проведення обміну бланку посвідки на постійне проживання в Україні, а наведені ним в обґрунтування обставини є пасивною поведінкою суб'єкта владних повноважень, яка пов'язана з невиконанням останнім дій, які повинні були і могли бути вчинені в силу покладених на відповідача посадових обов'язків і згідно з чинним законодавством України, що в свою чергу несе негативний вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів позивача.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що відповідачем не було фактично вирішено по суті питання щодо обміну позивачу бланку посвідки на постійне місце проживання в Україні.

Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставне отримання чоловіком позивача дозволу на імміграцію в Україну, як на обставину не можливості вирішення питання про обмін посвідки на постійне проживання позивачці, колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 12 Закону України "Про імміграцію" передбачає, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Колегія суддів зауважує, що посвідка на постійне проживання в Україні УГІРФО ГУМВС України в Харківський області, від 02.12.2004р. була видана повноважним органом. Даних про те, що ця посвідка визнана недійсною або скасована повноважним органом, відповідачем до суду не надано.

Крім того, відповідачем в апеляційній скарзі не зазначено в якому саме органі на час звернення позивача до відповідача та розгляду справи в суді перебуває питання скасування дозволу на імміграцію позивача .

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на те, що будь - яких зауважень щодо поданої заяви та доданих до неї документів, відповідачем не наведено, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач безпідставно не вчинив дії щодо обміну посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку із досягненням ним 45-річного віку.

З урахуванням визначеного ст. 8 Конституції України принципу верховенства права та встановлених ст. 2 КАС України завдань суду як державної правозахисної інституції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо законності та обґрунтованості заявлених позовних вимог в частині зобов'язання відповідача здійснити позивачу обмін посвідки на постійне проживання в Україні, у зв'язку із досягненням ним 45-річного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості вчинених дій, а також на спростування бездіяльності по обміну посвідки, що є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2015 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до норми матеріального та процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2015р. по справі № 820/2075/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Присяжнюк О.В. Курило Л.В.