Справа № 233/68/15-а
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Малінов О.С.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року справа №233/68/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Сіваченка І.В.

суддів Гаврищук Т.Г., Чебанова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області на постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 березня 2015 року у справі № 233/68/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області (далі - Управління) та просила суд: поновити строк на подання адміністративного позову як такий, що пропущено з поважних причин; визнати рішення Управління від 16 червня 2014 року, щодо відмови в призначенні їй дострокової пенсії за віком відповідно до п.7-2 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) незаконним та скасувати його; зобов'язати Управління зарахувати до страхового стажу, який дає право на призначення дострокової пенсії за віком період роботи з 01.03.2006 року по 29.11.2013 року в Державному підприємстві (далі - ДП) «Український науково дослідний інститут Скла»; зобов'язати Управління призначити їй дострокову пенсію за віком відповідно до п.7-2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV з урахуванням страхового стажу та з урахуванням заробітної плати за період роботи з 01.03.2006 року по 29.11.2013 року в ДП «Український науково дослідний інститут Скла» з 05 червня 2014 року.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона має право на призначення дострокової пенсії за віком, відповідно п. 7-2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, тобто при досягненні 55 років, при наявності страхового стажу 30 років та за умови звільнення з роботи. У зв'язку з досягненням пенсійного віку, 29.11.2013 року вона звільнилася з роботи та 05.06.2014 року подала заява до Управління про призначення їй дострокової пенсії. Однак 16 червня 2014 року Управлінням було винесено рішення про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком. Рішення від 16 червня 2014 року про відмову в призначенні дострокової пенсії мотивоване тим, що вона не має достатнього страхового стажу. До страхового стажу, необхідного для призначення дострокової пенсії, їй не зараховано період роботи з 01.03.2006 року по 29.11.2013 року, у зв'язку з тим, що ДП «Український Науково-дослідний інститут скла» за цей період не сплатив страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. На думку відповідача, її страховий стаж становить 29 років 06 місяців 14 днів. Вважає, що оскільки вона не має ніякого відношення до сплати (або не сплати) підприємством страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року Єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, та не зобов'язана контролювати їх сплату, то вона не має права відповідати за несплату внесків підприємством. Також відзначає, що заробітна плата, відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу та довідки Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції, їй була нарахована та виплачена, внески до соціальних фондів були з неї утримані, але не були перераховані.

Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 березня 2015 року у справі № 233/68/15-а адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Управлінням подано апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги наведено, що згідно постанови №5/306 від 20.08.2013р. господарський суд Донецької області визнав банкрутом боржника - ДП «Український Науково-дослідний інститут скла» та відкрив ліквідаційну процедуру. У зв'язку із відсутністю сплати страхових внесків за період роботи ОСОБА_2 в ДП «Український Науково-дослідний інститут скла» з 01.03.2006 року по 29.11.2013 року не зараховані в страховий стаж. Отже, відповідач вважає, що на момент звернення (05.06.2014 року) за достроковим призначенням пенсії за віком ОСОБА_2 страховий стаж складає 29 років 06 місяців 14 днів.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому згідно пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_2 від 03.09.1976 року, позивачка 03.08.1976 року була прийнята лаборантом лабораторії № 14 Костянтинівського заводу «Автоскло», правонаступником якого є ДП «Український Науково-дослідний інститут скла», та працювала до 29.11.2013 року, оскільки була звільнена у зв'язку із ліквідацією підприємства.

Відповідно до п. 7-2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV до 01 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У цьому випадку розмір їх пенсії, обчислений відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 цього Закону, зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію.

05 червня 2014 року позивачка звернулась до Управління із заявою про призначення їй пенсії за віком у зв'язку із досягнення 55-ти річного віку.

Рішенням від 16 червня 2014 року Управління відмовило у призначенні позивачці пенсії за віком на підставі п. 7-2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV у зв'язку із відсутністю необхідного страхового стажу 30 років. Згідно розрахунку відповідача страховий стаж позивачки складає 29 років 06 місяців 14 днів.

Причиною такого неврахування стажу та заробітної плати стало те, що ДП «Український Науково-дослідний інститут скла» не здійснювало сплату страхових внесків у період з 01.03.2006 року по 29.11.2013 року.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами суд виходить із наступних положень закону.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно статті 14 Закону № 1058-IV страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці.

Відповідно до статті 4 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI) платниками єдиного внеску є роботодавці.

За змістом частин п'ятої та шостої статті 20 Закону № 1058-IV страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. (ч. 12 цієї статті).

Аналіз зазначених положень законодавства свідчить, що саме роботодавець є тією особою, яка згідно закону повинна сплачувати страхові внески. Працівнику законом не надано права на оплату чи контроль за оплатою таких платежів.

Разом з тим, судом встановлено із відомості з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб Міндоходів України про суми виплачених доходів та утримання податків (а.с.27) позивачка отримувала, а роботодавець - ДП «Український Науково-дослідний інститут скла» виплачував заробітну плату ОСОБА_2 у період з 01.03.2006 року по 29.11.2013 року.

Крім того, з довідки № 321-14 від 23.12.2014р. (а.с.18) вбачається, що на всі виплати працівникам ДП «Український Науково-дослідний інститут скла» включені в період з 2006 року по 2013 року нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, є встановленим факт відрахування роботодавцем із заробітної плати позивачки передбачених законом платежів - страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Відтак, несплата страхових внесків роботодавцем до відповідного фонду не може бути підставою для позбавлення особи права на отримання пенсії відповідно до реального стажу роботи та заробітної плати.

Суд також відзначає, що ДП «Український Науково-дослідний інститут скла» відповідно до постанови господарського суду Донецької області від 20.08.2013 року №5/3066 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Тому вимоги Управління пенсійного фонду України, який є кредитором по даній справі, можуть бути задоволені у відповідності до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а отримання чи неотримання пенсії позивачки не може залежати від протиправності дій роботодавця по відрахуванню страхових внесків, які утримані із заробітної плати працівників.

У зв'язку із наведеним, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що Управління безпідставно не врахувало спірний період роботи позивачки в ДП «Український Науково-дослідний інститут скла», у зв'язку із чим допустило порушення права позивачки на отримання пенсії за віком у розмірі визначеному законом, а відтак його рішення слід визнати протиправним та скасувати.

Враховуючи, що вимоги позивачки ґрунтуються на законі та повністю доведені на підставі належних та допустимих доказів, суд вважає, що такі позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Колегія суддів апеляційного суду також зазначає, що позивачкою пропущений строк звернення до суду на незначний термін, а з урахуванням наведених нею в позовній заяві доводів, причини тому визнаються апеляційним судом поважними.

Факт укладення позивачкою після виникнення спірних правовідносин договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування не впливає на можливість вирішення цього спору.

Тобто, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 березня 2015 року у справі № 233/68/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: Т.Г.Гаврищук

О.О.Чебанов