Справа № 826/357/15
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 квітня 2015 року № 826/357/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Мазур А.С., суддів: Кротюка О.В., Літвінової А.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до треті особиМіністерства юстиції України, Міністра юстиції Петренка Павла Дмитровича Державна судова адміністрація України, Міністерство внутрішніх справ України
провизнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, Міністра юстиції Петренка П.Д., у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України по скасуванню державної реєстрації спільного наказу Державної судової адміністрації України (далі - ДСА України) та Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України) № 102/765 від 12.09.2005 "Про затвердження Правил пропуску осіб до приміщень судів та на їх територію транспортних засобів", та відповідних "Правил пропуску осіб до приміщень судів та на їх територію транспортних засобів", затверджених цих наказом;

- зобов'язати Міністерство юстиції України скасувати державну реєстрацію спільного наказу ДСА України та МВС України № 102/765 від 12.09.2005 "Про затвердження Правил пропуску осіб до приміщень судів та на їх територію транспортних засобів", та відповідних "Правил пропуску осіб до приміщень судів та на їх територію транспортних засобів ", затверджених цих наказом;

- визнати протиправною бездіяльність Міністра юстиції України Петренка П.Д. по скасуванню державної реєстрації спільного наказу ДСА України та МВС України № 102/765 від 12.09.2005 "Про затвердження Правил пропуску осіб до приміщень судів та на їх територію транспортних засобів", та відповідних "Правил пропуску осіб до приміщень судів та на їх територію транспортних засобів ", затверджених цих наказом;

- зобов'язати Міністра юстиції України Петренка П.Д. скасувати державну реєстрацію спільного наказу ДСА України та МВС України № 102/765 від 12.09.2005 "Про затвердження Правил пропуску осіб до приміщень судів та на їх територію транспортних засобів", та відповідних "Правил пропуску осіб до приміщень судів та на їх територію транспортних засобів", затверджених цих наказом;

- встановити відповідачу строк на подання звіту про виконання судового рішення в порядку встановленому ст. 267 КАС України.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він 19.11.2014 звернувся до Міністра юстиції України Петренка П.Д. з пропозицією про перегляд спільного наказу ДСА України та МВС України № 102/765 від 12.09.2005 "Про затвердження Правил пропуску осіб до приміщень судів та на їх територію транспортних засобів", зареєстрованого за № 1322/11602 від 02.11.2005, та затверджених ним відповідних "Правил пропуску осіб до приміщень судів та на їх територію транспортних засобів". Листом Міністерства юстиції України від 09.12.2014 № Б-22509/10.1 позивачу надано відповідь та зазначено, що Міністерство юстиції України зверталося до ДСА України та МВС України (повторно листом від 05.02.2015 № 16750-61-13/10.1) з вимогою перегляд-нути вищевказаний наказ та привести його у відповідність до Законів України «Про судоустрій і статус суддів», «Про захист персональних даних», шляхом прийняття нового нормативно-правового акта із порушеного у наказі ДСА України та МВС України від 12.09.2005 № 102/765 питання та відміни відповідного наказу. Крім того, ОСОБА_1 поінформовано, що станом на сьогодні накази ДСА України не підлягають державній реєстрації у Міністерстві юстиції України, оскільки відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Положення про Державну судову адміністрацію України, затвердженого рішенням Ради суддів України від 22.10.2010 № 12, та Указу Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» від 03.10.1992 № 493/92 Державна судова адміністрація не належить до органів, нормативно-правові акти яких підлягають державній реєстрації у Міністерстві юстиції.

Підставою звернення позивача з даним позовом стало те, що під час з'ясування ОСОБА_1 фактичних обставин прийняття і реєстрації зазначеного акту, виявилось, шо останній видано на виконання Закону України "Про судоустрій" від 07.02.2002 № 3018-III, який втратив чинність одночасно із набранням чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI.

У судових засіданнях, призначених по даній справі, позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні вказав, що до позовної заяви не надано доказів, які б свідчили, що факт державної реєстрації вказаного наказу порушує інтереси позивача та зазначив, що державна реєстрація наказу Державної судової адміністрації України проведена у передбаченому законодавством порядку.

Представник ДСА України повідомив, що власні нормативно правові акти ДСА України не потребують включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, включення/виключення спільних актів з органами виконавчої влади до Реєстру не належить до повноважень ДСА України.

Згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 19.11.2014 звернувся до Міністра юстиції України Петренка П.Д. з пропозицією про перегляд спільного наказу ДСА України та МВС України № 102/765 від 12.09.2005 "Про затвердження Правил пропуску осіб до приміщень судів та на їх територію транспортних засобів", зареєстрованого за № 1322/11602 від 02.11.2005, та затверджених ним відповідних "Правил пропуску осіб до приміщень судів та на їх територію транспортних засобів", оскільки під час з'ясування фактичних обставин прийняття і реєстрації зазначеного акту, виявилось, шо його видано на виконання Закону України "Про судоустрій" від 07.02.2002 № 3018-III.

Одночасно з набранням чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 08.07.2010 № 2456-VI Закон України «Про судоустрій» від 07.02.2002 № 3018-III втратив чинність.

Листом Міністерства юстиції України від 09.12.2014 № Б-22509/10.1 позивачу надано відповідь та зазначено, що Міністерство юстиції України зверталося до ДСА України та МВС України (повторно листом від 05.02.2015 № 16750-61-13/10.1) з вимогою переглянути вищевказаний наказ та привести його у відповідність до Законів України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI, «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 № 2297-VI, шляхом прийняття нового нормативно-правового акта з порушеного у наказі ДСА України та МВС України від 12.09.2005 № 102/765 питання та відміни відповідного наказу.

Крім того, ОСОБА_1 поінформовано, що на сьогодні накази ДСА України не підлягають державній реєстрації у Міністерстві юстиції України, оскільки відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI, Положення про Державну судову адміністрацію України, затвердженого рішенням Ради суддів України від 22.10.2010 № 12, та Указу Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» від 03.10.1992 № 493/92, Державна судова адміністрація не належить до органів, нормативно-правові акти яких підлягають державній реєстрації у Міністерстві юстиції.

Разом з тим, в обґрунтування своїх порушених прав, свобод та інтересів, за захистом яких позивач звернувся до суду, останній через канцелярію суду додав до матеріалів справи копію постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.12.2014 по справі № 826/16215/14 за його позовом до молодшого сержанта міліції Спеціального підрозділу судової міліції «Грифон» Іполітова Василя Вікторовича про визнання дій останнього щодо недопуску ОСОБА_1 до приміщення Печерського районного суду м. Києва 22.10.2014 протиправними та зобов'язання утриматися від дій, що обмежують доступ позивача до приміщень судів в робочі дні згідно із встановленим у суді розпорядком роботи. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.12.2014 по справі № 826/16215/14 в задоволенні позовних вимог відмовлено, оскільки відмовившись надавати відповідачу документ, який засвідчує його особу, для реєстрації у книзі відвідувачів, ОСОБА_1 порушив Правила пропуску осіб до приміщень судів та на їх територію транспортних засобів, затверджені наказом ДСА України та МВС України № 102/765 від 12.09.2005 "Про затвердження Правил пропуску осіб до приміщень судів та на їх територію транспортних засобів", з огляду на зазначене судом встановлено, що відповідач правомірно не допустив до приміщення Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 16 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 № 731 «Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади», у разі внесення змін, доповнень або визнання таким, що втратив чинність, акта законодавства, відповідно до якого прийнято нормативно-правовий акт, орган, що видав цей нормативно-правовий акт, зобов'язаний у місячний термін внести до нього відповідні зміни, доповнення або визнати його таким, що втратив чинність.

Зміни і доповнення, внесені до нормативно-правового акта, а також рішення про втрату нормативно-правовим актом чинності, підлягають державній реєстрації в порядку, встановленому цим Положенням.

Відповідно до п. 17 зазначеного Положення рішення про державну реєстрацію нормативно-правового акта може бути скасовано у зв'язку з:

а) виявленням обставин, що не були відомі органу державної реєстрації під час реєстрації нормативно-правового акта;

б) набрання законної сили судовим рішенням про визнання нормативно-правового акта незаконним чи таким, що не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині;

в) одержанням повідомлення від Держпідприємництва про виявлення будь-якої обставини, визначеної у частині першій статті 25 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" або повідомлення Держпідприємництва про зупинення дії регуляторного акта чи окремих його положень відповідно до частини восьмої статті 28 зазначеного Закону;

в-1) одержанням висновку Мін'юсту, Головного управління Мін'юсту в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах Києві та Севастополі, міськрайонних (у разі утворення) управлінь юстиції про невідповідність нормативно-правового акта Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини;

г) виявленням порушень або недотримання вимоги пункту 16 цього Положення органом, що видав нормативно-правовий акт.

Підставами для скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правового акта можуть бути інші обставини, що виникли після державної реєстрації нормативно-правового акта.

Разом з тим, згідно п. 4 Порядку скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 31.07.2000 № 32/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 15.05.2013 № 884/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.07.2000 за № 458/4679, підставами для скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правового акта є:

4.1. Виявлення обставин, що не були відомі органу державної реєстрації під час реєстрації нормативно-правового акта.

4.2. Набрання законної сили судовим рішенням про визнання нормативно-правового акта незаконним чи таким, що не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили повністю або в окремій його частині.

4.3. Одержання повідомлення від спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з питань реалізації державної регуляторної політики про виявлення будь-якої обставини, визначеної у частині першій статті 25 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», або про припинення дії регуляторного нормативно-правового акта або окремих його положень відповідно до статті 28 цього Закону.

4.4. Одержання висновку Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах Києві та Севастополі, міжрайонних/міськрайонних (у разі утворення) управлінь юстиції про невідповідність нормативно-правового акта Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї та практиці Європейського суду з прав людини.

4.5. Виявлення порушень або недотримання вимоги пункту 16 Положення органом, що видав нормативно-правовий акт.

4.6. Інші обставини, що виникли після державної реєстрації нормативно-правового акта.

Судом встановлено, що на офіційному веб-порталі Судової влади України міститься інформація про те, що до наказу Державної судової адміністрації України та Міністерства внутрішніх справ України № 102/765 від 12.09.2005 "Про затвердження Правил пропуску осіб до приміщень судів та на їх територію транспортних засобів", та відповідних "Правил пропуску осіб до приміщень судів та на їх територію транспортних засобів", затверджених цих наказом, на виконання вимог Законів України «Про судоустрій і статус суддів», «Про міліцію» були внесені зміни, які затверджені наказом ДСА України та МВС України від 13.06.2013 № 80/584, з текстом яких можна ознайомитися на вказаному веб-порталі, який на даний час є чинним.

Станом на час розгляду справи будь-які підстави, визначені вищевказаними Положенням про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади та Порядком скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, для скасування державної реєстрації наказу ДСА України та МВС України № 102/765 від 12.09.2005 "Про затвердження Правил пропуску осіб до приміщень судів та на їх територію транспортних засобів відсутні.

З огляду на зазначене, суд приходить висновку про відсутність бездіяльності Міністерства юстиції України щодо скасування державної реєстрації спільного наказу ДСА України та МВС України № 102/765 від 12.09.2005 "Про затвердження Правил пропуску осіб до приміщень судів та на їх територію транспортних засобів", тому позовні вимоги про визнання бездіяльності Міністерства юстиції України щодо скасування державної реєстрації даного наказу та зобов'язання скасувати державну реєстрацію зазначеного наказу не підлягають задоволенню.

Що ж стосується позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Міністра юстиції України Петренка П.Д. та зобов'язання його скасувати державну реєстрацію наказу ДСА України та МВС України № 102/765 від 12.09.2005 "Про затвердження Правил пропуску осіб до приміень судів та на їх територію транспортних засобів", то суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 18 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 № 731 «Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади», скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правового акта проводиться органом державної реєстрації, про що повідомляється орган, що його видав, із зазначенням конкретних причин скасування, з огляду на що такі позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 86, 158-163 КАС України, адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Міністра юстиції Петренка Павла Дмитровича про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.С. Мазур

Судді: О.В. Кротюк

А.В. Літвінова