Справа № 2а/1770/1399/2011
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2011-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"11" липня 2011 р. Справа № 2а/1770/1399/2011

номер рядка статистичного звіту 8.2.1

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_1,

при секретарі Феськовій М.Ю.

розглянувши в письмову провадженні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Рівненському районі Рівненської області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "11" травня 2011 р. у справі № 2а/1770/1399/2011 за позовом Приватного підприємства "ЗІМ" до Державної податкової інспекції у Рівненському районі Рівненської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 підприємство "ЗІМ" звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Рівненському районі Рівненської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 24.02.2011 року, прийнятого відповідачем на підставі того, що податкове повідомлення-рішення, згідно якого Приватному підприємству "ЗІМ" визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 106869,00 грн., в тому числі за основним платежем 101780,00 грн. та 5089,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій, прийняте відповідачем на підставі акту про результати документальної невиїзної (камеральної) перевірки податкової декларації з податку на додану вартість. Позивач вважає таке рішення безпідставним, а висновки, відображені в акті перевірки щодо того, що позивач не визнав умовний продаж товарних залишків та не відніс їх до податкового зобов'язання - такими, що не відповідають фактичним обставинам. Відповідно до положень податкового законодавства, контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання лише у разі, якщо під час перевірки платника податку виявлено арифметичні або методологічні помилки. Представник позивача пояснив, що згідно акту перевірки підприємства, податковий орган вказаних помилок не виявляв, отже нарахував податкове зобов'язання безпідставно. Крім того, вказує, що висновок про наявність товарних запасів чи основних засобів станом на певний період можливо зробити виключно шляхом проведення перевірки бухгалтерських та первинних документів, що податковим органом здійснено не було.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 11 травня 2011 року позов задоволено і визнано протиправним та скасовано податкове повідовмлення - рішення №/0 від 24.02.2011 року, прийняте відповідачем.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ДПІ у Рівненському районі Рівненської області подала апеляційну скаргу в якій просить суд постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні позовних вимог Приватного підприємства "ЗІМ"на підставі того, що податкове повідомлення-рішення прийнято за результатами документальної невиїзної (камеральної) перевірки податкової декларації з ПДВ позивача за березень 2008 року. Оскільки 31.03.2008 року Приватному підприємству "ЗІМ" було анульовано свідоцтво про реєстрацію платником податку на додану вартість, представник відповідача зазначає, що в силу вимог абз. 17 п. 9.8 ст. 9 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року №169-97-ВР, позивач був зобов'язаний визнати умовний продаж товарних залишків або основних фондів, стосовно яких було нараховано податковий кредит та які знаходились на його обліку на день анулювання реєстрації платником ПДВ. Позивач умовний продаж залишку товарних запасів не визнав та не відніс їх до податкового зобов'язання, отже порушив вказану вище норму закону, що було виявлено перевіркою, внаслідок чого було прийнято оспорюване податкове повідомлення-рішення, яке на думку представника відповідача є правомірним. Відповідно до скарги просять суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу, скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Представники сторін в судове засідання не з'явились. Про день, час та місце розгляду справи сторони повідомлені в порядку встановленому законом. Про причини неявки представників сторін суд не повідомлено. Клопотань про слухання справи з участю представників сторін до суду не надходило, тому справу розглянуто без участі в порядку письмового провадження, відповідно до ст. 197 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із слідуючого.

Судом встановлено, що 21.04.2008 року ОСОБА_2 підприємство "ЗІМ" подало до Державної податкової інспекції в Рівненському районі податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2008 року. 21 лютого 2011 року ДПІ у Рівненському районі проведено документальну невиїзну (камеральну) перевірку вказаної податкової декларації з податку на додану вартість, за результатами якої складено акт перевірки за №26/16/25319783. Зазначеним актом перевірки встановлено, що платник податків не визнав умовний продаж товарних залишків на суму 508900,00 грн., з яких ПДВ -101780,00 грн. та не відніс їх до податкового зобов'язання, що порушує вимоги абз. 17 п. 9.8 ст. 9 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року №169-97-ВР. На підставі зазначеного акту перевірки ДПІ у Рівненському районі прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 24.02.2011 року, згідно якого Приватному підприємству "ЗІМ" визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 106869,00 грн., в тому числі за основним платежем 101780,00 грн. та 5089.00 грн. штрафних (фінансових) санкцій .

31.03.2008 року податковим органом анульовано свідоцтво платника податку на додану вартість Приватного підприємства "ЗІМ".

Згідно абзацу 17 п. 9.8. ст. 9 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року №169-97-ВР (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платник податку, в обліку якого на день анулювання реєстрації знаходяться товарні залишки або основні фонди, стосовно яких був нарахований податковий кредит у минулих або поточному податкових періодах, зобов'язаний визнати умовний продаж таких товарів за звичайними цінами та відповідно збільшити суму своїх податкових зобов'язань за наслідками податкового періоду, протягом якого відбувається таке анулювання. Отже, обов'язок платника податку визнавати умовний продаж товарних залишків або основних фондів, які обліковуються у нього на день анулювання реєстрації платника податку, та збільшувати суму своїх податкових зобов'язань з ПДВ виникає лише у випадку, якщо стосовно таких залишків або основних фондів був нарахований податковий кредит у минулих або поточному податкових періодах.

Під час перевірки позивача, податковий орган встановив, що згідно декларації з податку на прибуток за 2007 рік, поданої позивачем до податкового органу 09.02.2008 року ОСОБА_2 підприємством "ЗІМ" задекларовано запаси, балансова вартість яких складає 508900,00 грн.

У декларації з податку на додану вартість за березень 2008 року, поданої позивачем до податкового органу 21.04.2008 року, що стала предметом перевірки, позивачем відображено суму операцій на митній території України, що оподатковуються за ставкою 20 відсотків у розмірі 0,00 грн. та придбання товарно-матеріальних цінностей з ПДВ на суму 0,00 грн. У зв'язку з цим, податковий орган зробив висновок, що підприємство не визнало умовний продаж товарних залишків на суму 508900,00 грн., з яких ПДВ - 101780,00 грн. та не віднесло їх до податкового зобов'язання.

Проте, факт нарахування платником податку податкового кредиту на суму товарних залишків, що перебували на його обліку на день анулювання реєстрації платником податку на додану вартість, під час камеральної перевірки не досліджувався і встановити такий факт під час вказаної перевірки неможливо.

Відповідно до пп. 75.1.1. п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УТ (надалі - Податковий кодекс України), камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Згідно Методичних рекомендацій про організацію взаємодії органів державної податкової служби при проведенні перевірок податкових декларацій з податку на додану вартість з урахуванням інформації розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів, затверджених Наказом Державної податкової адміністрації України від 18.04.2008 року №266 (надалі - Методичні рекомендації №266), камеральна перевірка здійснюється без проведення будь-яких інших видів перевірок платника ПДВ (пп. 1.4.7 п. 1.4. Розділу 1).

Пунктом 1.2. Загальних положень Методичних рекомендацій щодо проведення камеральних перевірок податкової звітності з податку на додану вартість, що є Додатком №3 до Методичних рекомендацій №266 передбачено, що при камеральній перевірці декларації проводиться її арифметична та методологічна перевірка, перевіряється наявність та правильність заповнення всіх додатків, які необхідно було подати платнику разом з цією декларацією, відповідність суми податкового зобов'язання, задекларованого платником до сплати в бюджет чи до відшкодування з бюджету, поданим розрахункам. Таким чином, податковий орган за результатами камеральної перевірки декларації платника податку на додану вартість може виявити арифметичну або методологічну помилки, відсутність чи неправильне заповнення додатків до декларації, невідповідність задекларованих сум податкового зобов'язання поданим розрахункам.

Відповідно до роз'яснення Комітету Верховної Ради України з питань фінансів і банківської діяльності викладеного в листі від 20.03.2001 р. № 06-10/167, арифметичними є помилки або описки, яких припустився платник податку при заповненні декларацій (розрахунків) або додатків до них, зокрема при виконанні арифметичних дій, передбачених при обчисленні об'єкта оподаткування з метою визначення податкових зобов'язань з податку, збору, обов'язкового платежу (додавання або вирахування відповідних рядків), а також описки, яких припущено при перенесенні даних із додатків, на підставі яких заповнюються відповідні рядки декларації (неправильно поставлено кому при застосуванні одиниці виміру або перенесено підсумок з додатка тощо). Під терміном "методологічна помилка" згідно цих роз'яснень слід розуміти помилку, якої припустився платник податків при складанні декларації, що полягає у неправильному застосуванні або незастосуванні ставок оподаткування чи коефіцієнтів при визначенні податкового зобов'язання з того чи іншого податку, збору (обов'язкового платежу). Вказаних вище помилок та порушень податковим органом за результатами перевірки виявлено не було.

Порушення платником податку вимог абз. 17 п. 9.8 ст. 9 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року №169-97-ВР потребує дослідження факту придбання товарів, які задекларовані як запаси, та включення до податкового кредиту вартості таких товарів, а отже - дослідження первинних та бухгалтерських документів. Під час камеральної перевірки позивача не здійснювалось дослідження первинних та бухгалтерських документів, тому судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що саме лише декларування розрахунку балансової вартості запасів, що перебували на обліку підприємства на день анулювання реєстрації платником податку на додану вартість, в декларації позивача з податку на прибуток за 2007 рік не свідчить ні про нарахування позивачем ПДВ при придбанні таких товарних залишків, ні про подальше їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства, ні про включення сум ПДВ, сплачених у зв'язку із придбанням вказаних товарних залишків до складу податкового кредиту позивача у минулих або поточному податкових періодах.

Крім того відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 року №509-ХІІ, державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані спеціалізовані державні податкові інспекції виконують такі функції: 8) проводять перевірки фактів приховування і заниження сум податків та зборів (обов'язкових платежів) у порядку, встановленому цим Законом та іншими законами України.

Згідно пп. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року №169-97-ВР (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації. Отже, податковий орган повинен був провести камеральну перевірку декларації з податку на додану вартість за березень 2008 року подану до ДПІ у Рівненському районі 21.04.2008 року, у строк до 21.05.2008 року.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення №/0 від 24.02.2011 року Державної податкової інспекції у Рівненському районі є протиправним та підлягає скасуванню.

Приписами ст.198 КАС України визначено повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанову суду першої інстанції слід залишити без змін як таку, що винесена з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та відповідно не спростовують висновків, покладених в основу оскарженої постанови, тому за наведених умов, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195,198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Рівненському районі Рівненської області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано рек. з пов.:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_2 підприємство "ЗІМ" вул.Городищенська 1,с,Кругле,Володимирецький район, Рівненська область,34341

3- відповідачу ОСОБА_3 податкова інспекція у Рівненському районі Рівненської області вул.Відінська,8,м.Рівне,Рівненська область,33023