Справа № 815/6874/14
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

23 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/6874/14

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Романішина В.Л.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області, третя особа ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області про визнання протиправним та скасування розпорядження відповідача №680/А-2012 від 21.05.2012р. «Про надання громадянину України ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради (за межами населеного пункту) Комінтернівського району Одеської області».

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2015 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Приймаючи вказану ухвалу суд першої інстанції дійшов висновку, що за суб'єктним складом сторін спору справа має вирішуватися в порядку цивільного судочинства, оскільки у райдержадміністрації при розпорядженні землями державної власності відсутні управлінські функції по відношенню до позивача.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу від 12.03.2015р. скасувати та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильних дій суду.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що згідно ст.ст. 13, 14 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» Комінтернівська РДА Одеської області в спірних правовідносинах виконує саме управлінські функції, що делеговані їй відповідною радою. Також, суд не взяв до уваги Рішення Конституційного Суду України від 01.04.2010р. у справі №1-6/2010, №10-рп/2010, відповідно до якого при вирішенні питання розпорядження землями територіальні громади діють як суб'єкти владних повноважень і дані спори відносяться до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як зазначалось вище, закриваючи провадження в адміністративній справі на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував з посиланням на висновок Верховного Суду України, який наведений у постанові від 11.11.2014р. у справі №21-439а14, що, в силу приписів ч.1 ст.244-2 КАС України, є обов'язковим для всіх судів України.

Однак, у вказаній постанові Верховний Суд України дійшов висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Предметом же оскарження у даній справі є рішення відповідача про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення садівництва.

Згідно ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За змістом ст.118 ЗК України рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є лише початком процедури надання особі землі у власність чи користування. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Під час виготовлення такого проекту уповноваженим суб'єктом господарювання в сфері проведення робіт із землеустрою згідно із законом буде вирішуватися питання про можливість або неможливість передачі земельної ділянки у власність чи користування, а також умови такої передачі з можливими обмеженнями та застереженнями.

Вже за результатами розроблення такого проекту, який повинен бути погоджений в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, спірне розпорядження відповідача №680/А-2012 від 21.05.2012р. не є рішенням про передачу землі у власність чи користування, про яке йдеться у вищевказаній постанові Верховного Суду України від 11.11.2014р., і на підставі цього розпорядження у третьої особи не виникає жодних прав власності чи користування земельною ділянкою, яка зазначена у цьому розпорядженні.

Встановлення судом за захистом яких саме порушених прав звернулась особа є суттєвим у даному випадку, оскільки, як зазначив Верховний суду України у постанові від 20.01.2015р. у справі №21-614а14, подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).

Приймаючи спірне розпорядження, Комінтернівська районна державна адміністрація Одеської області, ухвалила одне з попередніх (проміжних) організаційно-правових рішень у сфері регулювання земельних відносин, наявність яких в сукупності може юридично підтвердити право на земельну ділянку. Водночас, надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Враховуючи викладене, колегія суддів знаходить передчасним висновок суду першої інстанції з того приводу, що Комінтернівська РДА Одеської області, виносячи спірне розпорядження вирішувала питання щодо остаточної передачі земельної ділянки у власність чи оренду, тобто вирішувала питання як власник спірних земельних ділянок. Передумовою виникнення права власності чи користування земельною ділянкою, здійснення інших дій щодо оформлення цього права згідно чинного земельного законодавства України є рішення органу місцевого самоврядування, як суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Головною ознакою публічно-правових спорів є участь у них хоча б однією із сторін суб'єкта владних повноважень. Необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій та повноважень, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Статею 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» встановлено, що до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля.

Відповідно до ст.1 цього ж Закону місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Згідно ст.14 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації здійснюють повноваження місцевого самоврядування, делеговані їм відповідними радами.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року №10-рп/2010, положення частини першої статті 143 Конституції України, згідно з якими територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування «вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції», слід розуміти так, що при вирішенні цих питань органи місцевого самоврядування діють як суб'єкти владних повноважень. Положення пункту 1 частини першої статті 17 КАС України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Оскільки встановлено, що спірне розпорядження відповідача є лише проміжним рішенням в закріпленій земельним законодавством адміністративній процедурі набуття особою права власності на земельну ділянку, яке не породжує прав на землю, колегія суддів приходить до висновку, що судове оскарження такого розпорядження має здійснюватися в порядку адміністративного судочинства. Даний спір виник з публічно-правових відносин, за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовував в межах наданих законом повноважень свої управлінські функції, що делеговані йому відповідною міською радою.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 197, п.3 ч.1 ст.199, 204, 206, 212, 211 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2015 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області про визнання протиправним та скасування розпорядження направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Димерлій О.О.

Єщенко О.В.