Справа № 815/4143/14
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/4143/14

Категорія: 5.2 Головуючий в 1 інстанції: Корой С. М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

за участю секретаря - Скоріної Т.С.

за участю сторін:

представника апелянта - Мальцева Д.В.;

представника позивача - Нестерової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Південної митниці Міндоходів на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Експаком» до Південної митниці Міндоходів про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Експаком» (далі - позивач, ТОВ «Експаком») звернулось до суду першої інстанції з позовом в якому просило:

- визнати протиправними дії Південної митниці Міндоходів щодо відмови в наданні повідомлення про фактичне вивезення за межі митної території України товарів, оформлених згідно з митною декларацією типу ЕК 10 АА № 500040406/2014/001432;

- зобов'язати Південну митницю Міндоходів надати повідомлення про фактичне вивезення за межі митної території України товарів, оформлених згідно з митною декларацією типу ЕК 10 АА № 500040406/2014/001432 від 26 березня 2014 року, в кількості 100 000,00 кілограм насіння сорго продовольчого неподрібленого (не для сівби) - 29 березня 2014 року та в кількості 100 000,00 кілограм насіння сорго продовольчого неподрібленого (не для сівби) - 06 квітня 2014 року;

- зобов'язати Південну митницю Міндоходів внести за допомогою Єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України інформацію про пропуск задекларованих у митній декларації типу ЕК 10 АА № 500040406/2014/001432 від 26 березня 2014 року товарів за межі митної території України в кількості 100 000,00 кілограм насіння сорго продовольчого неподрібленого (не для сівби) - 29 березня 2014 року та в кількості 100 000,00 кілограм насіння сорго продовольчого неподрібленого (не для сівби) - 06 квітня 2014 року.

В обґрунтування позову зазначено, що дії відповідача щодо відмови надати за однією митною декларацією кілька повідомлень про фактичне вивезення товарів за межі митної території України, з урахуванням дат фактичного вивезення товарів, порушує права позивача як експортера, а також як платника податків та зборів.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року вищевикладені позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник Південної митниці Міндоходів ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, у зв'язку з тим, що постанова суду прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представник апелянта в судовому засіданні суду апеляційної інстанції доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечила та просила рішення суду залишити без змін.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на наступних підставах.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між ТОВ «Експаком» (Продавець) та компанією ANT FIELD S.A. (Республіка Панама) (Покупець) 17 березня 2014 року укладено зовнішньоекономічний контракт №А107. Предметом даного контракту є зобов'язання продавця - ТОВ «Експаком» передати у власність компанії ANT FIELD S.A. - покупцю, товар «насіння сорго, неподрібленого (не для сівби, для промислової переробки), українського походження, врожаю 2013 року для відправлення, як автомобільним транспортом, так і у морських контейнерах з екологічно чистих районів України», а останній прийняти та оплатити його на умовах цього договору (а.с.21-22).

На виконання умов даного контракту 26 березня 2014 року ТОВ «Експаком», зазначений як експортер та ПП «Ріелті-агенція «Брокер», як декларант/представник до Південної митниці Міндоходів подали митну електронну декларацію за типом ЕК 10 АА № 500040406/2014/001432 (а.с.15).

Відповідно до змісту даної декларації задекларовано товар «насіння сорго продовольче неподрібнене (не для сівби), українського походження, врожаю 2013 року», чиста вага нетто 200 000,00кг.

Південна митниця Міндоходів 26 березня 2014 року оформила вказану декларацію, чим підтвердила митне оформлення задекларованих у такій декларації товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, задекларований вантаж загальною масою нетто 200 000,00кг. було вивезено з митної території України морським транспортом на двох різних суднах та у різні дати, а саме:

- 29 березня 2014 року у кількості 100 000,00кг., що підтверджується коносаментом від 29 березня 2014 року та вантажним маніфестом від 29 березня 2014 року із відбитком печатки та підписом капітана судна, а також засвідченням вказаного факту митним органом про що свідчить його печатка (а.с.17-18, 40);

- 06 квітня 2014 року також у кількості 100 000,00кг, що підтверджується коносаментом від 06 квітня 2014 року та вантажним маніфестом від 06 квітня 2014 року із відбитком печатки та підписом капітана судна, а також засвідченням вказаного факту митним органом про що свідчить його печатка (а.с.19, 20, 43).

Південною митницею 11 квітня 2014 року надано позивачу повідомлення про перетин митного кордону товару за митною декларацією, в якій вказало, що товар у кількості 200 000,00кг. перетнув митний кордон України 6 квітня 2014 року (а.с.16). Аналогічна інформація також занесена до Єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України (а.с.66).

Не погоджуючись із вказаним повідомленням, позивач 15 травня 2014 року звернувся до Південної митниці Міндоходів з листом № 8, в якому просив видати два повідомлення про фактичне вивезення товарів за межі митної території України відповідно до митної декларації від 26 березня 2014 року № 500040406/2014/001432 за березень 2014 року у кількості 100 тон та за квітень 2014 року у кількості 100 тон (а.с.67).

Південна митниця Міндоходів листом від 03 червня 2014 року відмовила позивачу щодо підтвердження вказаних відомостей про вивезення товарів за межі митної території України, мотивуючи що надання відповідного повідомлення неможливо реалізувати технічно, оскільки оформлення митної декларації у звичайному порядку на бланку єдиного адміністративного документа не передбачає застосування кількох транспортних засобів для вивезення товарів за межі митної території України (а.с.23-24).

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що позивач фактично здійснив вивезення товару за межі митної території України частинами та в різні календарні дати, проте митний орган протиправно, всупереч Положенню про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 450 (надалі - Положення №450) надав позивачу повідомлення, яке містить неправдиву інформацію.

Згідно із вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.159 КАС України, виходячи з наступного.

Підставою для виникнення даного спору є прийняття Закону України від 27 березня 2014 року №1166-УІІ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», яким були внесені зміни до податкового законодавства і які почали діяти з 01 квітня 2014 року.

Отримання повідомлення про перетин вантажу митного кордону України 29 березня 2014 року у кількості 100 000,00кг. надає позивачу право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Аналіз доводів апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції надає можливість суду апеляційної інстанції зробити наступні висновки.

Позивач, із посиланням на норми Митного кодексу України, Положення №450 наполягав у суді першої інстанції на тому, що за бажанням декларанта або уповноваженої ним особи одна митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа може бути заповнена на кілька партій товарів за умови, що такі товари переміщуються через митний кордон України на підставі одного зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, який використовується в міжнародній практиці замість зовнішньоекономічного договору (контракту), поміщуються у визначений митний режим, одночасно пред'являються митному органу, яким здійснюється їх митне оформлення, та за наявності можливості заповнення відповідно до встановленого порядку спільних для всіх задекларованих товарів граф митної декларації.

Із урахуванням наведеного позивач вважає, що митне законодавство не містить вимог щодо вивезення товару замитненого однією митною декларацією на одному транспортному засобі, а навпаки дозволяє не застосовувати обмеження строків перебування товарів під митним контролем з метою формування суднової партії (ст.199 Митного кодексу України).

Відповідач, заперечуючи проти позову, наполягав на тому, що відповідно до п. 17 Положення №450 митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа заповнюється на партію товарів, що переміщуються через митний кордон України на підставі одного зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість зовнішньоекономічного договору (контракту), та поміщується у визначений митний режим.

Партією товару вважаються товари, що переміщується через митний кордон України від одного відправника на адресу одного одержувача за одним товарно-транспортним документом на перевезення.

Відтак, на думку відповідача, митна декларація позивача оформлена з порушенням Положення №450 тому, що на кожну з двох партій товарів необхідно оформлення окремої митної декларації або застосування періодичної митної декларації, яка передбачає можливість переміщення через митний кордон України товарів декількома транспортними засобами.

Є, на думку Південної митниці Міндоходів, в діях позивача також наявність порушень Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Мінфіну України від 30 травня 2012 року № 651, яким не передбачається застосування кількох транспортних засобів для вивезення відповідних товарів за межі митної території України водним транспортом у випадках застосування митної декларації зазначеного типу (типу АА).

З урахуванням наведеного, відповідач у суді першої інстанції стверджував, що технічно п. 30 Положення №450 у частині надання позивачу відповідного повідомлення за фактичною кількістю відправлень товарів, оформлених відповідно до вказаної митної декларації не може бути ним реалізований.

Аналогічні доводи Південної митниці Міндоходів викладені в апеляційній скарзі.

Втім, колегія суддів не може визнати зазначені доводи законними та обґрунтованими з наступних підстав.

Згідно з п. 3 Положення №450 митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа передбачена для декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України декларантами (крім громадян), заповнюється на: товари, митна вартість яких перевищує суму, еквівалентну 150 євро; товари, які підлягають державному експортному контролю та переміщення яких через митний кордон України згідно із законодавством потребує надання відповідного дозволу чи висновку; товари, які ввозяться на митну територію України і підлягають державній реєстрації відповідно до законодавства; товари, які поміщуються в митні режими митного складу, вільної митної зони, безмитної торгівлі, переробки на митній території України, переробки за межами митної території України та після перебування у таких митних режимах поміщуються в інші митні режими.

Відповідно до п. 14 Положення №450 бланки єдиного адміністративного документа використовуються для оформлення митних декларацій (митної декларації, заповненої у звичайному порядку, попередньої, тимчасової, періодичної та додаткової митних декларацій), передбачених статтями 258-261 Митного кодексу України.

Електронна митна декларація вважається оформленою за наявності внесеної до неї посадовою особою митного органу, яка завершила митне оформлення, за допомогою автоматизованої системи митного оформлення відмітки про завершення митного оформлення та засвідчення такої декларації електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення. Оформлена електронна митна декларація за допомогою автоматизованої системи митного оформлення перетворюється у візуальну форму, придатну для сприйняття її змісту людиною, у форматі, що унеможливлює у подальшому внесення змін до неї, засвідчується електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення, та надсилається декларанту або уповноваженій ним особі (п. 16 Положення №450).

Пунктом 17 Положення №450 визначено, що митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа заповнюється на партію товарів, що переміщуються через митний кордон України на підставі одного зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість зовнішньоекономічного договору (контракту), та поміщується у визначений митний режим.

При цьому, виходячи з вимог п. 19 Положення, партією товарів вважаються товари, що переміщуються через митний кордон України від одного відправника на адресу одного одержувача за одним товарно-транспортним документом на перевезення.

Суд першої інстанції, вивчивши надані докази зробив обґрунтований висновок про те, що під час декларування товарів декларантом позивача було представлено до митного органу документи, з яких вбачався намір декларанта транспортувати відповідний вантаж частинами на двох різних морських суднах.

Водночас, незважаючи на пряме зазначення декларантом про такий факт у поданих документах, відповідач здійснив митне оформлення задекларованого товару без зауважень, не визначивши інший спосіб, у який декларант, на його думку, мав забезпечити митне оформлення цього товару у відповідності з вимогами чинного законодавства України, та в подальшому дозволив фактичне вивезення відповідних товарів двома різними суднами, про що свідчить проставляння відповідного календарного штемпелю митного органу на карго-маніфестах.

Згідно статті 264 Митного кодексу України з метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації.

Між тим, відповідачем, до повноважень якого чинним законодавством України віднесено забезпечення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України не видавалось картки відмови через недотримання декларантом позивача порядку митного оформлення товарів партіями, а навпаки проведено митне оформлення товару, чим фактично визнано факт відповідності її оформлення вимогам чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 Митного кодексу України вивантаження товарів із суден закордонного плавання та навантаження товарів на зазначені судна здійснюються з дозволу органу доходів і зборів та під його контролем згідно з документами, передбаченими статтею 335 цього Кодексу.

Дозвіл надається невідкладно після перевірки поданих документів та встановлення їх відповідності вимогам цього Кодексу. У разі відмови у наданні дозволу орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно, письмово або в електронній формі, повідомити власника товарів або уповноважену ним особу про причини і підстави такої відмови.

Незважаючи на те, що митне оформлення товару оформлено як одна партія товару, що, на думку відповідача, передбачає її перевезення лише на підставі одного товарно-транспортного документа, посадовою особою контролюючого органу надано дозвіл на навантаження товару на два різні судна на підставі двох товарно-транспортних документів, чим фактично визначено правомірність вивезення відповідного товару за межі митної території України частинами.

У зв'язку з викладеним, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що Південна митниця Міндоходів, володіючи необхідним обсягом інформації щодо обраного позивачем способу декларування товару на бланку єдиного адміністративного документа, допустила фактичне вивезення зазначеного товару з митного кордону України на підставі різних товарно-транспортних документів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи апелянта про порушення позивачем порядку митного оформлення товару є такими, що не засновані на фактичних обставинах справи та такими, що суперечать митному законодавству.

Згідно з п. 30-32 Положення №450, вивезення товарів за межі митної території України підтверджується повідомленням про таке фактичне вивезення.

Повідомлення про фактичне вивезення товарів за межі митної території України містить відомості про кількість та номери у митній декларації товарів, вивезених за межі митної території України, дату їх фактичного вивезення, а у разі митного оформлення товарів за електронною митною декларацією - також відомості про номер митної декларації.

За однією митною декларацією може бути надано кілька повідомлень про фактичне вивезення товарів за межі митної території України з урахуванням дат фактичного вивезення товарів.

Для одержання повідомлення про фактичне вивезення товарів за межі митної території України, митне оформлення яких здійснюється з використанням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії, декларант, який здійснив операцію з вивезення товарів, або уповноважена ним особа звертається до митного органу, яким оформлено відповідну митну декларацію, із заявою довільної форми, до якої додається оригінал декларації (аркуші з позначенням « 3/8» форми МД-2 та у разі використання інших відповідних аркушів цієї митної декларації - доповнення форми МД-6, додаткові аркуші форми МД-3 або специфікація форми МД-8 та аркуші коригування).

Кількість митних декларацій, щодо яких може бути подана одна заява, не обмежується.

Заява реєструється митним органом у встановленому законодавством порядку та розглядається не більше п'яти робочих днів з дня її реєстрації.

Посадова особа митного органу за допомогою Єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України перевіряє наявність внесеної посадовою особою митного органу в пункті пропуску через державний кордон інформації про пропуск задекларованих у цій митній декларації товарів за межі митної території України.

У разі наявності такої інформації на зворотному боці аркуша з позначенням « 3/8» форми МД-2 відповідної митної декларації посадовою особою митного органу робиться запис «Задекларовані в цій митній декларації товари вивезено за межі митної території України в повному обсязі» або «Задекларовані в цій митній декларації товари вивезено за межі митної території України в обсязі (зазначається кількість і номери товарів у декларації)», який засвідчується підписом та особистою номерною печаткою посадової особи митного органу, та проставляється дата фактичного вивезення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у вказаному Положенні передбачена можливість надання кількох повідомлень про фактичне вивезення товарів за однією митною декларацією з урахуванням дат фактичного вивезення товарів.

Не погоджуючись з доводами апелянта про відсутність технічної можливості забезпечити видачу позивачеві кілька повідомлень про фактичне вивезення товарів за межі митної території України, з урахуванням дат фактичного вивезення товарів, що забезпечується за допомогою певного програмного забезпечення, колегія суддів вважає що суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що ця обставина не може виступати правовою підставою для відмови у засвідченні, у визначений законодавством спосіб дійсних фактів, які підтверджені належним чином оформленими документами.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права чи порушені норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Південної митниці Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Експаком» до Південної митниці Міндоходів про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова