Справа № 2а/0270/624/12
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2015р. м. Київ К/9991/44221/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Мороза В.Ф.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Донця О.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Релігійної громади святого великомученика Димитрія Солунського с. Росоша Вінницької єпархії Української православної церкви на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2012 року у справі

за позовом релігійної громади Святого Великомученика Димитрія Солунського с.Росоша Липовецького району Вінницької єпархії УПЦ (надалі також - релігійна громада Вінницької єпархії УПЦ)

до відділу у справах релігій Вінницької обласної державної адміністрації, начальника відділу у справах релігій Вінницької обласної державної адміністрації Салецького І.О.,

третя особа - релігійна громада Української православної церкви Київського патріархату парафії Святого Дмитрія (надалі також - релігійна громада УПЦ КП)

про визнання протиправними та скасування рішень

в с т а н о в и л а:

Релігійна громада Вінницької єпархії УПЦ звернулась з позовом про визнання нечинним та скасування наказу відділу у справах релігій Вінницької облдержадміністрації №46 від 01.03.2010 року, яким було зареєстровано статут релігійної громади Української православної церкви Київського Патріархату у новій редакції.

Позов мотивувала тим, що реєстрація статуту була проведена необґрунтовано та порушує права позивача.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2012 року, залишеною без зміну ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2012 року, у задоволенні позову відмовлено. Приймаючи рішення, суди виходили з того, що для реєстрації статуту були надані передбачені законом документи, тоді як підстави для відмови у реєстрації статуту були відсутні. При цьому, відмовляючи у позові, суди вказали на відсутність порушень прав позивача вчиненими відповідачем діями щодо реєстрації статуту релігійної громади УПЦ КП.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Третьою особою подано заперечення на касаційну скаргу, у яких остання вважає судові рішення обґрунтованими та законними, просить залишити їх без змін.

Судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для задоволення касаційної скарги.

Як встановлено судами попередніх інстанцій наказом №46 від 01.03.2010 року було зареєстровано статут релігійної громади Української православної церкви Київського патріархату парафії Святого Дмитрія у новій редакції. При цьому наказом №47 від 01.03.2010 року було зареєстровано статут релігійної громади Святого Великомученика Димитрія Солунського с. Росоша Липовецького району Вінницької єпархії УПЦ у новій редакції.

За змістом статтей 12 та 13 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» релігійна організація визнається юридичною особою з моменту реєстрації її статуту (положення), який відповідно до цивільного законодавства визначає її правоздатність та підлягає реєстрації у порядку, встановленому статтею 14 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 14 зазначеного Закону для одержання релігійною громадою правоздатності юридичної особи громадяни в кількості не менше десяти чоловік, які утворили її і досягли 18-річного віку, подають заяву та статут (положення) на реєстрацію до обласної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а у Республіці Крим - до Уряду Республіки Крим.

Частиною шостою цієї статті передбачено, що зміни і доповнення статутів (положень) релігійних організацій підлягають реєстрації в тому ж порядку і в ті ж терміни, що і реєстрація статутів (положень).

Судами було встановлено, що третьою особою було подано визначені законом документи, які були достатніми для проведення реєстрації, тоді як виключною підставою для відмови у реєстрації статуту (положення) релігійної організації, визначеною частиною першою статті 15 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» є невідповідність статуту (положення) або діяльності чинному законодавству.

За змістом частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Відповідно до статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У постанові від 24.02.2015 року у справі №21-34а15 Верховний Суд України зазначив, що суб'єктивна оцінка порушення права на судовий захист не є абсолютною. Право на судовий захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Оскільки за містом Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», у тому числі його статтей 8, 14 громадянам гарантується право на утворення релігійної громади, позивач при цьому зареєстрований як релігійна організація, тоді як порушенням права є його обмеження, заборона його реалізації, суди правомірно вказали на відсутність порушень прав позивача вчиненням реєстраційної дії щодо іншої особи.

Наведене дає підстави для висновку про обґрунтованість прийнятих судами рішень про відмову у позові.

Касаційна скарга не спростовує правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права при вирішенні спору.

Відповідно до ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без змін, якщо визнає, що суд не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 224, 230, Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Релігійної громади святого великомученика Димитрія Солунського с. Росоша Вінницької єпархії Української православної церкви залишити без задоволення, постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2012 року - без змін.

Рішення набирає законної сили через п'ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець