Справа № 357/2357/15-а
Суддя: Гапоненко А. П.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/2357/15-а
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Гапоненко А. П. ,

при секретарі Кричевська Н. В.,

за участю представників позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Заступника директора департаменту начальника інспекційного управління № 1 державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області ОСОБА_2, про визнання протиправними, скасування припису та постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 19.02.2015 року звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, обґрунтовуючи його тим, що головним державним інспектором Лавренюком Олександром Миколайовичем було складено ОСОБА_3 перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 29.01.2015 року. В акті зазначено, що на підставі направлення № 65.15/02 від 26.01.2015 року проводилась позапланова перевірка виконання припису про усунення порушень зазначених в акті від 27.05.2014 року будівництва прибудови до житлового будинку літ. «а7» та будівництво мансардного поверху ОСОБА_1 АДРЕСА_1. На підставі ОСОБА_3 позапланової перевірки, Припису від 29.01.2015 року №С-2901/8; Протоколу по справі про адміністративне правопорушення від 29.01.2015 року №1-Л-А-2901/8, заступником Директора Департаменту Начальника інспекційного управління №1 державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області ОСОБА_2 10.02.2015 року було винесено Постанову № 1002/3 відповідно до якої виявлено порушення ч. 4 ст. 41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», визнано його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188/42 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн. Зокрема, у постанові зазначено, що він за адресою АДРЕСА_2 на власній земельній ділянці у 2004 році побудував прибудову до житлового будинку площею в основі 17.20 кв.м. та виконує будівельні роботи по будівництву мансардного поверху без документу, який дає право на виконання роботи. Однак відповідальність, передбачена чинною редакцією ч.5 ст.96 КУпАП, була встановлена 22.12.2011 року, а роботи ним проводились тоді, коли документ на право проведення таких робіт не був потрібний. Також, факт про те що будівництво мансардного поверху не ведеться встановлений судом при розгляді справи № 357/8971/14-а про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Тому, позивач просив припис від 30.05.2014 року № С-3005/2, припис від 29.01.2015 року № 2901/8 та постанову від 10.02.2015 року № 1002/3 скасувати, а справу закрити.

Позивач та його представники у судовому засіданні повністю підтримали позовні вимоги, які уточнили, пославшись на обставини та підстави, викладені у адміністративному позові, просять суд позов задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що у позивача відсутні документи, які дають право на виконання будівельних робіт, передбачені ст.ст. 27,34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", оскільки відсутній будівельний паспорт на будівництво мансардного поверху та не направлено повідомлення про початок виконання будівельних робіт до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, тому просить суд у задоволені позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представників позивача, покази свідка, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення уточнених позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що також підтверджується письмовими матеріалами справи, позивач є власником 2/10 частини житлового будинку № 196 по вул. Шевченка у м. Біла Церква, Київської області, виділеної в квартиру № 3, що підтверджується договором дарування від 02.11.1983 року та технічним паспортом на будинок ( а.с.14-18).

Розпорядженням міського голови від 27.01.2004 року № 43 р. було зобовязано Управління містобудування та архітектури видати позивачу відповідні документи на будівництво прибудови до житлового будинку розміром 2,30х2,85м та прибудови до сараю літньої кухні розміром (3,50+2,50):2х4,0м., рішенням виконкому № 218 від 22.06.2004 року йому було дозволено приєднати приміщення 3-2 до приміщення 3-3 для збільшення площі кухні, для чого між ними розібрати перегородку, рішенням Виконкому № 149 від 14.05.2005 року позивачу дозволено прибудувати до будинку приміщення розміром 2.40 х 2.60 для збільшення розмірів житлової кімнати 3-4 та зобовязано отримати дозвіл, 16.05.2005 року йому було надано дозвіл на виконання будівельних робіт №78. Розташування забудови погоджено управлінням архітектури та містобудування м. Біла Церква на анкеті замовника, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 23-27). Дозволи є чинні, жодним документом не скасовані.

Також, в судовому засіданні встановлено, що разом з будівництвом позивач прибудував в 2005 році влаштовано дах над ними, та проведено ремонт даху над всім будинком (усіх співвласників), що підтверджується заявою власників будинків № 127 по вул. Шевченко Васюк Тетяною Олександрівною та ОСОБА_4, який виконував ремонт даху житлового будинку № 196 по вул. Шевченко, заявою власника житлового будинку № 129 по вул. Шевченко Юрченко Олександром Володимировичем ( а.с. 20-22).

Відповідно до р. 4 п. 4.1. Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт затвердженого наказом Держбуду України 05.12.2000 р. № 273, станом на 2004-2005 роки отримання дозволу на ремонт даху не передбачалось. Про те, що прибудова до жилого будинку була здійснена у 2004 році, вбачається з самої оскаржуваної постанови.

З листа № 2454 від 28.08.2014 р., наданого КП КОР «Південне БТІ», та з технічних паспортів від 25.11.2013 р. та 22.08.2014 р. на житловий будинок № 196 по вул. Шевченко в м. Біла Церква Київської області вбачається, що відповідно до матеріалів архівної справи при проведенні технічної інвентаризації над житловим будинком та прибудовами проінвентаризовано дах мансардного типу. Однак, відповідно до ДБНВ.2.2.-15- 2005 р. та «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001р., фактично цей простір є горищем та використовується як горище, і тому не може бути зазначений як мансардний поверх (мансарда) та включене до загальної площі будинку; відомості про горище в технічному паспорті не зазначаються. За період з дати попередньої інвентаризації зазначеного житлового будинку від 25.11.2013 р. та технічної інвентаризації 22.08.2014 р. зміни в його конструктивних елементах та прибудовах до нього відсутні; простір даху мансардного типу продовжує використовуватись як горище.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5, який є фахівцем та працівником управління архітектури та містобудування Білоцерківської міської ради, показав, що влаштований простір між перекриттям житлового будинку та дахом є горищем, враховуючи п. 3.2 ДБН 79-92 «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України» (чинні до 01.01.2006 року) визначено поверхи житлових будинків: наземний, цокольний, підвальний та мансардний. «Поверхи житлових будинків слід вважати: - мансардними при розташуванні приміщень квартири в обємі горища». Згідно ДБН В.2.2-15-2005 (чинний з 2006 року), горище - простір між поверхнею покриття (даху), зовнішніми стінами і перекриттям верхнього поверху; мансардний поверх (мансарда, поверх у горищному просторі) - поверх, фасад якого повністю або частково створений поверхнею (поверхнями) нахиленого чи ламаного даху, при цьому лінія перетину площини даху і площини фасаду повинна бути на висоті не більше 1,5 м від рівня підлоги мансардного поверху;

Також, факт про те, що будівництво мансардного поверху не ведеться встановлений судом при розгляді справи № 357/8971/14-а про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, що Підтверджується Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.10.2014 року, яка є чинною на час розгляду даної справи ( а.с.12-13).

Наслідки набрання законної сили судовим рішенням визначені в ст. 255 КАС України, в якій вказано, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обовязковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

27.05.2014 року Інспектором Юрчиком О.В. було проведено перевірку за адресою: АДРЕСА_3 та складено акт перевірки від 27.05.2014 року, протокол від 30.05.2014 р., припис про усунення порушень від 30.05.2014 року № С-3005/2 та винесено постанову по справі про адміністративні правопорушення від 12.06.2014 № А-1206/4 відповідно до якої відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4250 гривень за порушення вимог ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

29.01.2015 року головним державним інспектором Лавренюком Олександром Миколайовичем проводиться перевірка житлового будинку № 196 по вул.. Шевченка в м. Біла Церква та було складено ОСОБА_3 перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил. В якому зазначено, що на підставі направлення № 65.15/02 від 26.01.2015 року проводилась позапланова перевірка будівництва прибудови до житлового будинку літ. «а7» та будівництво мансардного поверху ОСОБА_1 АДРЕСА_1. За результатами перевірки встановлено, що ОСОБА_1 27.05.2014 року за вказаною адресою в 2004 році побудував (згідно технічного паспорту БТІ від 25.11.2013 року) прибудову до житлового будинку літ. А7 та виконує будівельні роботи по будівництву мансардного поверху без документу, який дає право на виконання робіт.

На підставі ОСОБА_3 позапланової перевірки, Припису від 29.01.2015 року № С-2901/8; Протоколу по справі про адміністративне правопорушення від 29.01.2015 року № 1-Л-А-2901/8, заступником Директора Департаменту Начальника інспекційного управління №1 державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській ОСОБА_2 10.02.2015 року було винесено постанову № 1002/3, відповідно до якої виявлено порушення ч. 4 ст. 41 ЗУ Про регулювання містобудівної діяльності та накладено штраф 5100,0 грн. відповідно до ч.1 ст. 188/42 КУпАП.

Згідно з постановою, позивач за адресою АДРЕСА_2 на власній земельній ділянці у 2004 році побудував прибудову до житлового будинку площею в основі 17.20 кв.м. та виконує будівельні роботи по будівництву мансардного поверху без документу, який дає право на виконання роботи.

Статтею 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено право на виконання будівельних робіт.

Пунктом 6 Порядку виконання будівельних робіт затвердженого Постановою кабінету міністрів України № 466 від 13.04.2011 року передбачено, що повідомлення про початок виконання будівельних робіт надсилається замовником до Інспекції за місцезнаходженням об'єкта будівництва не пізніше ніж за один календарний день до початку виконання будівельних робіт щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації або отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги або заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування покладається на відповідача.

Згідно ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, що обґрунтовують вимоги та заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у тому числі, пояснення сторін та письмові докази.

У відповідності до ч.1 ст.38 КУпАП, за загальним правилом адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через два місяці з дня його виявлення.

Тому суд бере до уваги наведені вище докази як належні та допустимі, та вважає, що відповідач не дотримав свого обовязку та не надав суду належних та допустимих доказів вчинення позивачем правопорушення, яке тривало протягом двох місяців до дня винесення постанови.

Встановлення часу вчинення адміністративного правопорушення необхідно було також і для зясування законодавства, яке підлягало застосуванню.

Так, підпунктом 1 частини 1 статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної відповідальності" (із змінами, внесеними згідно із Законами N 4220-VI ( 4220-17 ) від 22.12.2011, N 5459-VI ( 5459-17 ) від 16.10.2012), визначено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після направлення ним повідомлення саме про початок виконання будівельних робіт, а не їх продовження, центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - орган державного архітектурно-будівельного контролю) - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Однак пунктом 11 Прикінцевих положень цього Закону від 17.02.2011 р. встановлено, що він набуває чинності в день його опублікування.

Пунктом 6 Порядку виконання будівельних робіт затвердженого Постановою КМУ від 13.04.2011 року передбачено, що повідомлення про початок виконання будівельних робіт надсилається замовником до Інспекції за місцезнаходженням об'єкта будівництва не пізніше ніж за один календарний день до початку виконання будівельних робіт щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації або отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Таким чином повідомлення про початок будівельних робіт є не дозвільним документом, а є повідомним документом.

За загальним правилом, встановленим статтею 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 8 КУпАП також визначено, що особа підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчився передбачений ст. 38 того ж Кодексу двохмісячний строк накладення адміністративного стягнення.

Тому суд вважає, що при прийнятті постанови 10.02.2015 відповідач діяв необґрунтовано, тобто, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому не у відповідності до п.3 ч.3 ст.2 КАС України, у звязку з чим зазначена постанова підлягає скасуванню, а справа - закриттю.

Щодо позовних вимог про скасування приписів Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 30.05.2014 року № С-3005/2 та від 29.01.2015 року №С-2901/8, суд зазначає що вони є похідними від вимог про скасування постанови про накладення штрафу, а тому задоволення первинних позовних вимог є підставою для задоволення й похідних від них вимог.

Також відповідно до припису № С-3005/2 від 30.05.2014 року та припису № С-2901/8 від 29.01.2015 року позивача зобовязано отримати дозвіл на здійснення будівництва, але при цьому будівництво позивачем не проводиться і це встановлено в судовому засіданні, а тому отримання дозволів позивачу взагалі не потрібно.

Тому, суд зазначає про правову невизначеність, що міститься у розпорядчому документі відповідача, та вважає його таким, що не відповідає закону, оскільки не встановлює чітких прав та обовязків позивача та породжує юридичну неоднозначність.

В звязку з вище викладеним суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині вимог скасування припису підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі зазначеного, керуючись наведеними нормативно-правовими актами та ст.ст. 9,11,86,159, 160,161,163, 171-2, 186,254, 255 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Уточнений адміністративний позов ОСОБА_1 до Заступника директора департаменту начальник інспекційного управління № 1 державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області ОСОБА_2, про визнання протиправними та скасування припису та постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил за № С-3005/2 від 30.05.2014 року.

Визнати протиправним та скасувати припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил за № С-2901/8 від 29.01.2015 року.

Постанову № 1002/3 від 10.02.2015 р. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188/42 КУпАП ОСОБА_1 визнати протиправною та скасувати, а справу закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 28 квітня 2015 року.

Суддя ОСОБА_3