Справа № 815/58/15
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 р. Справа № 815/58/15

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Корой С. М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В.
судді - Потапчук В.О.
судді - Жук С.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю „Інвестиційно-промислова група „Майстер" на Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Інвестиційно-промислова група „Майстер" до Південної митниці Міндоходів про визнання протиправною бездіяльності, -

встановиЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до Південної митниці Міндоходів про визнання протиправною бездіяльності.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2015 року у задоволені адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю „Інвестиційно-промислова група „Майстер" відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Інвестиційно-промислова група „Майстер" не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2015 року та прийняти нову постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім того, позивач зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 17.03.2014 року між ТОВ «ІПГ «Майстер» (покупець) та компанією КП «CARTNORD» ТОВ, Молдова (продавець) укладено контракт № 18/14 на поставку товару (мішки паперові) відповідно до додатків, які є його невід'ємною частиною (п. 1.1 Контракту). Ціна на товар визначається в Євро та зазначається у додатках (п.3.1 Контракту) (а.с. 76-78). Згідно п. 2.2 Контракту поставка товару здійснюється на умовах DAP Одеса (Incoterms 2010).

До контракту додано додаток від 26.11.2014 року №14 (специфікація на товар) (а.с.86).

З метою митного оформлення товару 1 (мішки паперові з плівкою (з білим верхом і поліетиленовим вкладишем) для будівельних сипучих сумішей з логотипом, розміром: 48 завдовжки * 35 завширки *10 завтовшки см: «Carcass» - 10356 шт., «Класик» - 38059 шт., «Flex» - 28118 шт., «Install» - 19969 шт., «Standard» - 9940 шт., «Super» - 29578 шт., «I-Master Base» - 9953шт., «Nivelir» - 9777 шт., упаковані на 32 фанерних палетах. Торговельна марка «Master». Виробник SC «CARTNORD» SRL. Країна виробництва Молдова, MD; товар 2 (мішки паперові з плівкою (з білим верхом і поліетиленовим вкладишем) для будівельних сипучих сумішей з логотипом, розміром: 54 завдовжки*45 завширки*10 завтовшки см: «G-Start» - 28629 шт., «Isopro» - 5512 шт., «Satenpro» - 20247 шт., упаковані на 11 фанерних палетах. Торговельна марка «Master». Виробник SC «CARTNORD» SRL. Країна виробництва Молдова, MD., за контрактом від 17.03.2014 року № 18/14, ТОВ «ІПГ «Майстер» подав до Південної митниці електронну митну декларацію від 27.11.2014 року №500060804/2014/001915 (а.с. 12-13).

У зазначеній митній декларації митна вартість визначена позивачем за 2-м методом (за ціною щодо ідентичних товарів) самостійно із зазначенням даних щодо вартості товару в загальній сумі 581666,02 грн. (400259,89 грн. + 181406,13 грн.) (а.с. 12-13)

Як вбачається з матеріалів справи, у графі 43 вказаної МД «Метод визначення митної вартості», зазначений декларантом самостійно порядковий номер методу, що використовувався - 2, тобто другорядний метод визначення митної вартості.

У графі 45 «Коригування» вказаної МД зазначена у валюті України митна вартість товару, визначена декларантом самостійно та становить 581666,02 грн., що дорівнює 31703,82 Євро згідно курсу Євро, встановленого НБУ на 27.11.2014 року.

Так, позивач відповідно до вищезазначеної МД сплатив до Держаного бюджету України податок на додану вартість у розмірі 116333,21 грн.. Вказана митна декларація була прийнята Південною митницею до оформлення без зауважень, здійснено митне оформлення товару та товар було випущено у вільний обіг.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.12.2014 року за вих. № 3201/1915 до Південної митниці надійшла заява за підписом директора ТОВ «ІПГ «Майстер» про повернення коштів з бюджету у розмірі 8739,96 грн. з розрахунку визначення митної вартості товару не за першим (основним) методом митної вартості товару за ціною контракту, а за ціною договору щодо ідентичних товарів оскільки визначення митної вартості товару за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів) не відповідає вимогам законодавства щодо процедури визначення митної вартості товару, а Південна митниця діяла неправомірно, в порушення визначених Митним кодексом України прав і обов'язків митних органів щодо контролю за правильністю визначення митної вартості товару та процедури визначення митної вартості товару, у зв'язку з чим сплачені позивачем 8739,96 грн. підлягають поверненню на рахунок ТОВ «ІПГ «МАЙСТЕР» (а.с.18).

Листом від 26.12.2014 року №1264/15-70-25-02 Одеська митниця ДФС у відповідь на лист позивача щодо повернення надмірно сплачених платежів, повідомила позивачу, що до митного оформлення декларантом ТОВ «ІПГ «Майстер» одержувач ТОВ «ІПГ «Майстер» був заявлений товар «мішки паперові з плівкою (з білим верхом і поліетиленовим вкладишем) Торговельна марка «Master». Виробник SC «CARTNORD» SRL. Країна виробництва Молдова, MD» за митною декларацією від 27.11.2014 року №500060804/2014/001915, в якій декларантом було самостійно визначений другорядний метод визначення митної вартості товару - за ціною договору щодо ідентичних товарів. За результатом здійснення контролю правильності визначення митної вартості вказаного вище товару, Одеською митницею ДФС визнано заявлену декларантом митну вартість з урахуванням документів, які надані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості згідно п. 2 ст. 53 Митного кодексу України та вищезазначені товари випущено для вільного обігу на митній території України після сплати всіх митних платежів. Враховуючи вищезазначене, відповідач повідомив про відсутність підстав для повернення платежів, сплачених за митною декларацією від 27.11.2014 року №500060804/2014/001915 (а.с. 33-34).

Досліджуючи питання обґрунтованості вимог ТОВ «ІПГ «МАЙСТЕР» щодо визнання протиправною бездіяльність Південної митниці Міндоходів у неналежному контролі митної вартості під час митного оформлення МД №500060804/2014/001915 від 27.11.2014 року, суд встановив наступне.

Порядок митного оформлення товарів у період, протягом якого декларантом ТОВ «ІПГ «МАЙСТЕР» подавалась до митного оформлення митна декларація щодо товарів, які імпортувались на підставі вищезгаданого контракту, регламентується Митним кодексом України від 07.06.2012 року №4915-VI із змінами і доповненнями в редакції, чинній на час правовідносин.

У відповідності до положень статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товару, що переміщуються через митний кордон України, згідно з ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Частиною 3 статті 54 Митного кодексу України визначено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару «мішки паперові з плівкою (з білим верхом і поліетиленовим вкладишем) Торговельна марка «Master». Виробник SC «CARTNORD» SRL. Країна виробництва Молдова, MD» на підставі митної декларації від 27.11.2014 року №500060804/2014/001915, Південною митницею Міндоходів було визнано заявлену декларантом митну вартість з урахуванням документів, які надані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та вищезазначені товари були випущені для вільного обігу на митній території України після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України.

Відповідно до пункту 3.3 розділу 1 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 року № 651 графи A, C, D/J, E/J, F, G, I митної декларації заповнюються посадовими особами митних органів. Інші графи митної декларації заповнюються декларантом.

Отже, графи митної декларації від 27.11.2014 року №500060804/2014/001915 щодо ціни товару, методу визначення митної вартості та митної вартість товару (тобто графи 12, 42, 43, 45) були заповнені декларантом, а не посадовими особами митних органів.

Згідно наданої до суду копії електронної митної декларації від 27.11.2014 року №500060804/2014/001915, яку було подано до Південної митниці позивачем для митного оформлення ввезеного товару у графі 43 "Метод визначення вартості", зазначений порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався - 2, тобто декларантом використовувався другий метод визначення митної вартості товарів.

У графі 45 вказаної декларації "Коригування" зазначено у національній валюті України (грн.) митна вартість товару, визначена декларантом самостійно.

З урахуванням зазначеного, платежі, які були сплачені з розрахунку митної вартості, яка була зазначена декларантом у графі 45 вказаної МД у національній валюті у розмірі 581666,06 грн., що склало 31703,82 Євро.

Як вбачається з матеріалів справи, митна декларація від 27.11.2014 року №500060804/2014/001915 прийнята митним органом, щодо неї здійснено митне оформлення вантажу «мішки паперові з плівкою (з білим верхом і поліетиленовим вкладишем) Торговельна марка «Master». Виробник SC «CARTNORD» SRL. Країна виробництва Молдова, MD», який випущено у вільний обіг, декларація не змінювалась та не визнавалась недійсною.

Як зазначено позивачем, визначення митної вартості товару сталося в наслідок помилки при заповненні спірної МД, проте відповідачем не надано можливості виправити помилку у обраному методі визнання митної вартості.

Відповідно до положень ст. 269 МК України за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу митного органу відомості, зазначені у митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. При цьому згідно ч.2 ст. 269 МК України внесення змін до митної декларації, прийнятої митним органом, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення.

Отже, митним законодавством встановлений порядок внесення змін у митну декларацію шляхом звернення декларанта із відповідною заявою.

Проте на підтвердження зазначених обставин позивачем не надано до суду доказів щодо такого звернення стосовно внесення змін до спірної митної декларації.

З урахуванням зазначеного, оскільки позивачем було самостійно визначено митну вартість товару, чинне митне законодавство не передбачає проведення процедури консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості у зворотному порядку від другорядних методів до першого, а також не передбачає послідовності застосування методів визначення митної вартості товарів від другорядних до першого методу, під час контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнав заявлену декларантом мирну вартість товару, визначену за другорядним методом - за ціною договору щодо ідентичних товарів, вказана вартість була підтверджена наданими до митної декларації документами - декларації митної вартості № 500060001/2014/025223 від 25.07.2014 року, рішення про коригування митної вартості відповідачем не приймалось, відтак, на думку суду, відповідачем не було допущено під час здійснення митного оформлення товарів за МД від 27.11.2014 року №500060804/2014/001915 будь-якої бездіяльності щодо неналежного контролю митної вартості під час митного оформлення вказаної декларації, оскільки були розраховані із самостійно заявленої у МД декларантом інформації щодо митної вартості товарів за спірною МД.

При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 25.11.2014 року, та положення ч. 1 ст. 244-2 КАС України, відповідно до якої рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

В постанові від 25.11.2014 року, по справі за позовом ТОВ "Толиман" до Південної митниці ДМСУ, Приморської митниці ДМСУ, ГУ Державної казначейської служби України в Одеській області, третя особа - ПП "Мерітайм Трансшипмент Центр", за участю прокуратури Малиновського району м. Одеси, про визнання протиправним та скасування рішення, повернення надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів), зобов'язання вчинити певні дії, Верховний Суд України зазначив, що декларант має право оскаржити до митного органу вищого рівня та/або до суду рішення митного органу щодо визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України. Якщо ж митний орган самостійно не приймав рішення про визначення митної вартості товарів і погодився з митною вартістю, визначеною декларантом та методом її визначення, який застосував декларант, не має підстав вважати дії митного органу такими, що вчинені всупереч вимогам МК, а відтак і підстав визнавати сплачені суми митних платежів чи їх частину помилково та/або надміру сплаченими немає.

Щодо зауважень позивача, що в даному випадку мають місце різні обставини відповідних справ, суд зазначає, що висновки, зроблені Верховним Судом України, стосуються безпосередньо ситуації, коли декларант самостійно обрав метод визначення митної вартості, відмінний від основного. Крім того, ст.ст. 264, 265, 266 Митного кодексу від 11.07.2002 року №92-ІV щодо визначення митної вартості кореспондуються з положеннями ст.ст. 49, 57, 59 діючого Митного кодексу України від 07.06.2012 року №4915-VI.

Судом встановлено, що при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товару за митною декларацією від 27.11.2014 року МД №500060804/2014/001915, Південною митницею самостійно не приймалось рішення про визначення митної вартості товару, Південна митниця погодилась з митною вартістю, визначеною декларантом та методом її визначення, який застосував декларант - позивач по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю „Інвестиційно-промислова група „Майстер" про визнання протиправною бездіяльності належним чином не обґрунтовані, не підтверджені наявними у справі матеріалами та задоволенню не підлягають.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Інвестиційно-промислова група „Майстер", - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2015 року по справі № 815/58/15, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк
суддя В.О. Потапчук
суддя С.І. Жук