Справа № 755/32258/14-а
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Бужак Н.П.

Суддів: Костюк Л.О., Твердохліб В.А.

За участю секретаря: Савін І.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної Гвардії України про визнання дій протиправними щодо відмови у присвоєні учасника бойових дій,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного Управління Національної Гвардії України про визнання протиправними дії та скасування рішення №3/18/3-В255 від 12.06.2014 року щодо відмови пов`язаної із встановленням статусу учасника бойових дій щодо відмови у визнанні учасником бойових дій та зобов`язання комісії Головного Управління Національної Гвардії України з розгляду питань, пов`язаного із встановленням статусів учасника бойових дій визнати ОСОБА_1 учасником бойових дій та зобов`язання видати посвідчення учасника бойових дій встановленого зразку.

Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з`явилися в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.05.2014 року позивач звернувся з заявою та пакетом документів до Головного Управління внутрішніх військ МВС України щодо надання позивачу статусу учасника бойових дій.

Рішенням від 18.06.2014 року ОСОБА_1 було відмовлено в наданні такого статусу. В зв`язку із чим позивач вважає таке рішення протиправним та просить його скасувати, та зобовязати відповідача видати йому посвідчення учасника бойових дій.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, відповідно до довідки центрального архівного відділу внутрішніх військ МВС України, згідно розпорядження начальника внутрішній військ МВС СРСР № 186 від 14.01.1990 року вибув 16.01.1990 року в м. Кіровабад.

Проте, позивач стверджує, що в період з 16.01.1990 року по 13.06.1990 року на виконання саме Указу Президії Верховної Ради СРС від 15 січня 1990 року № 1060-1 та розпорядження № 186 від 14.01.1990 року начальника внутрішніх військ по Українській РСР та Молдавській РСР, наказу № 14 командира військової частини № НОМЕР_1 з бойовою технікою, зброєю був відряджений на вищевказану територію для виконання спеціальних завдань.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач був направлений саме за Указом Президії Верховної Ради СРСР від 15.01.1990 р., у відрядження в ті держави, де в цей період велися бойові дії.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у 1990-1991 роках позивач брав участь у підтриманні громадського порядку в умовах надзвичайного стану в Азербайджанській РСР, проте у переліку держав і періодів бойових дій на їх території Азербайджанська РСР відсутня.

Надаючи правову оцінку що виникла між сторонами, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Відповідно до вимог ст.ст. 5, 6 Закону учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Учасниками бойових дій на території інших країн - є військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Військовослужбовці Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для виконання миротворчих місій або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії.

Перелік підрозділів, що входили до складу діючої армії, та інших формувань визначається Кабінетом Міністрів України, а саме його постановою від 05.12.1994 р. № 815.Перелік держав, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України, а саме його постановою № 63 від 08.02.1994 року з послідуючими змінами та доповненнями.

Відповідно до пункту 2 статті 6 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон № 3551-XII) учасниками бойових дій визнаються, зокрема, учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового начальницького складу і військовослужбовці МВС колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів). Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

Посилання апелянта на те, що згідно з цим переліком до нього входять інші країни, бойові дії на території яких мали місце після грудня 1979 року колегія суддів вважає безпідставним з огляду на наступне.

Пункт переліку "інші країни - після 1979" до позивача застосовано бути не може, оскільки відповідно до пункту 6 приміток до переліку, можливість визнання осіб учасниками бойових дій, якщо такі мали місце в інших країнах після грудня 1979 року, та не названі у переліку, поширюється лише на військових фахівців, які направлялися Генеральним штабом Збройних Сил колишнього Союзу РСР України, на території яких велися бойові дії і пільги яким надавалися на підставі довідок 10 Головного управління Генерального штабу Збройних Сил СРСР про їх особисту участь у бойових діях. Тобто лише у разі надання позивачем вказаної довідки до нього міг би бути застосований вказаний пункт.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані апелянтом документи про виконання ним завдань по охороні громадського порядку на території Нагорно-Карабахської автономної області Азербайджанської РСР в період з 16.01.1990 року по 11.01.1991 року, не можуть бути підставою для надання позивачу статусу учасника бойових дій. Рішення Комісії МНС України з визначення статусу учасника бойових дій щодо відмови в наданні такого статусу ОСОБА_1 є таким, що відповідає вимогам Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а тому підстав для його скасування відсутні.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, проте колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що не дивлячись на правильний по суті вирішений спір, постанова підлягає скасуванню з наступною відмовою у позові, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з частиною другою ст. 18 КАС Окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи: 1) однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам; 2) про застосування у випадках, передбачених законом, заходів реагування щодо державного нагляду (контролю), дозвільної системи у сфері господарської діяльності, якщо вони можуть бути застосовані виключно за судовим рішенням; 3) щодо підтвердження обґрунтованості вжиття суб`єктами владних повноважень заходів реагування під час здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Таким чином, оскільки спір виник між фізичною особою та органом владних повноважень, а саме між ОСОБА_1 до Головним Управління Національної Гвардії України, стосується питання визнання особи учасником бойових дій та зобов`язання комісії Головного Управління Національної Гвардії України з розгляду питань, пов`язаного із встановленням статусів учасника бойових дій, визнати ОСОБА_1 учасником бойових дій, зобов`язання видати посвідчення учасника бойових дій встановленого зразку, підсудний Окружному адміністративному суду, а не місцевому загальному як адміністративному.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що оскільки відповідачем у даній адміністративній справі є орган державної влади, то спір підсудний Окружному адміністративному суду, однак, помилково був розглянутий і вирішений місцевим загальним судом як адміністративним, що вказує на порушення судом першої інстанції правил предметної підсудності, регламентованих ст. 18 КАС України, та є безумовною правовою підставою для скасування апеляційним судом оскаржуваного рішення суду і ухвалення нової постанови по суті позовних вимог.

Оскільки справу розглянуто і вирішено неповноважним судом, то керуючись наведеними нормами, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року скасувати, ухвалити нову постанову про залишення позову без задоволення.

Керуючись ст.ст. 108, 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Національної Гвардії України про визнання дій протиправними щодо відмови у присвоєні учасника бойових дій залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді Костюк Л.О.

Твердохліб В.А.

Повний текст виготовлено: 29 квітня 2015 року.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Твердохліб В.А.