Справа № 816/1035/15-а
Суддя: Ф.Ф. Соколенко
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/1035/15-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соколенка Ф.Ф.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шулик Н.І.,

представника відповідача - Батюти З.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

30 березня 2015 року фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 08.05.2014 року в частині нарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 24 929,63 грн.

В обгрунтування своїх позовних вимог посилався на незгоду із висновками документальної планової виїзної перевірки ДПІ в м. Полтаві, що набрала форму акту від 25.03.2014 № 1768/16-01-17-01-11/НОМЕР_2, на підставі якого винесено спірне податкове повідомлення-рішення, щодо заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість, оскільки такі висновки зроблені ревізором без посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку позивача, що підтверджують або спростовують наявність порушень. Пояснював, що господарські операції з контрагентами у перевіряємому періоді мали реальний характер та в повному обсязі відображені в бухгалтерському та податковому обліках підприємства позивача, а за їх наслідками позивачем правомірно задекларовано податкове зобов'язання та сформовано податковий кредит відповідного податкового періоду. Заначав, що визнає завищення податкового кредиту по декларації з податку на додану вартість в розмірі 278,00 грн., у т.ч. за грудень 2012 року в сумі 199,83 грн. та січень 2013 року в сумі 78,17 грн., що відбулось внаслідок помилкового включення до податкової декларації вартості товару, придбаного в результаті господарських відносин з ТОВ "Старт-99" та ТОВ "Технополіс-1".

Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на правомірність висновків акту перевірки.

Заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) є фізичною особою-підприємцем, зареєстрованою виконавчим комітетом Полтавської міської ради 06.06.2008 року (а.с. 123).

ФОП ОСОБА_2 перебуває на податковому обліку в ДПІ в м. Полтаві з 09.06.2008 році та є, зокрема платником податку на додану вартість.

25.02.2014 -18.03.2014 ДПІ у м. Полтаві проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року.

За результатами перевірки складено акт від 25.03.2014 № 1768/16-01-17-01-11/НОМЕР_2, в якому зафіксовано порушення позивачем підпункту 187.1 ст. 187, ст. 200, п. 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податку на додану вартість у розмірі 22830,50 грн., а саме:

1) занижено податкове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 19039,17 грн., у тому числі:

- у лютому 2011 року в сумі 600 грн. по взаємовідносинам з ТОВ "СВФ"Коло";

- у квітні 2011 року в сумі 12726,00 грн. по взаємовідносинам з ТОВ "АБС";

- у жовтні 2012 року в розмірі 150,00 грн. по взаємовідносинам з КП "ПНШРБУ" ПМР;

- у грудні 2012 року в розмірі 3715,00 грн. та в січні 2013 року в розмірі 346,67 грн. по взаємовідносинам з ПП "Компанія Надежда";

- у лютому 2013 року в розмірі 90,00 грн. по взаємовідносинам з ТОВ "Сустр-19";

- у вересні 2013 року в розмірі 485,00 грн. по взаємовідносинам з ПП "Три Кіта";

- у листопаді 2013 року в в розмірі 583,33 грн. по взаємовідносинам з ПП "Промтехсервіс-Полтава";

2) завищено податковий кредит на загальну суму 3884,66 грн., у тому числі:

- у грудні 2012 року в розмірі 199, 83 грн. по взаємовідносинам з ТОВ "Старт-99";

- у січні 2013 року в розмірі 78,17 грн. по взаємовідносинам з ТОВ "Технополіс-1";

- у лютому 2013 року в розмірі 1883,33 грн., у березні 2013 року в розмірі 840,00 грн., у квітні 2013 року в розмірі 883,33 грн. по взаємовідносинам з ТОВ "ТКС ПОЛ".

Вказані порушення виявлені перевіряючими внаслідок опрацювання відхилень сум податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ, виявлених системою автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів.

На підставі акту перевірки ДПІ в м. Полтаві винесено податкове повідомлення -рішення № від 08.05.2014 року, яким позивачу нараховано податкове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 25 207,63 грн., у тому числі за основним платежем - 22830,50 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 2377,13 грн. (а.с. 35)

Позивачем визнано завищення податкового кредиту в розмірі 278,00 грн., у т.ч. за грудень 2012 року в сумі 199,83 грн. та січень 2013 року в сумі 78,17 грн., що відбулось внаслідок помилкового включення до податкової декларації вартості товару, придбаного в результаті господарських відносин з ТОВ "Старт-99" та ТОВ "Технополіс-1", у зв'язку з чим позивач звернувся до суду та просив визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення - рішення № від 08.05.2014 року в частині нарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 24 929,63 грн.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню - рішенню, суд виходить із наступного.

З 01.01.2011 порядок обчислення і сплати податку на додану вартість врегульовано Податковим кодексом України.

Підпунктом 14.1.179 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) податкове зобов'язання для цілей розділу V цього Кодексу визначено, як загальну суму податку на додану вартість, одержану (нараховану) платником податку в звітному (податковому) періоді.

Згідно з пунктом 187.3 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Підставою для нарахування податкового кредиту відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України є податкова накладна, яка повинна містити обов'язкові реквізити, визначені цією ж нормою.

Перевіркою виявлено заниження позивачем податкового зобов'язання та завищення податкового кредиту внаслідок встановлення відхилень сум податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ, виявлених системою автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів.

Суд зазначає, що згідно п.61.1 ст.61 Податкового кодексу України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способи здійснення податкового контролю наведені у статті 62 цього Кодексу, за приписами п.п.62.1 якої податковий контроль здійснюється, зокрема, шляхом: інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу.

Податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань ( п.74.1, п.74.2ст.74 ПК України).

Процес зіставлення даних податкової звітності з ПДВ у розрізі контрагентів є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобов'язань та податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, що підлягають документальній перевірці.

Зазначений етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника. Адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов'язаних з нарахуванням та сплатою податків.

Пунктами 4, 6 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 за № 984, регламентовано, що акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Вимоги вказаних норм Порядку відповідачем не дотримані. Викладення допущених ФОП ОСОБА_2 порушень приписів Податкового кодексу України проведено ревізором без посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Таким чином, висновки перевірки, які ґрунтуються лише на даних комп'ютерної автоматизованої інтегрованої інформаційної системи "Податковий блок" без посилання на первинні документи позивача, без проведення зустрічних звірок із реальним дослідженням первинної документації контрагентів, суд вважає безпідставними.

Зі змісту акту перевірки від 25.03.2014 № 1768/16-01-17-01-11/НОМЕР_2 суд вбачає, що на перевірку позивачем надано необхідні первинні документи, які підтверджують взаємовідносини останнього з ТОВ "СВФ Коло", ТОВ "АБС", КП "Полтавське підрядне "Шляхове ремонтно-будівельне управління", ПП "Компанія "Надежда", ПП "Антарекс", ПП "Три Кіта", ПП "Промтехсервіс- Полтава", ТОВ "Сустр-19", "ТОВ "ТКС ПОЛ".

Зауважень щодо оформлення первинних документів, на підставі яких позивачем задекларовано податкове зобов'язання та сформовано податковий кредит у зв'язку з господарськими взаємовідносинам із вказаними контрагентами, а також зауважень щодо правильності відображення господарської операції в бухгалтерському обліку таких операцій акт перевірки не містить.

Питання товарності операцій по взаємовідносинах із зазначеними контрагентами відповідачем не досліджувалось.

Лише стосовно формування податкового кредиту в лютому-квітні 2013 року по взаємовідносинам з ТОВ "ТКС ПОЛ" перевіряючими зазначено, що позивачем на перевірку не надано податкові накладні № 16 від 21.02.2013, № 69 від 21.03.2013, № 3 від 01.04.2013.

Разом з тим, вказані податкові накладні наявні та надані позивачем до суду разом з матеріалами адміністративного позову (а.с. 63,65, 67).

Судом встановлено , що між позивачем та ТОВ "СВФ Коло", КП "Полтавське підрядне "Шляхове ремонтно-будівельне управління", ТОВ "ТКС ПОЛ" укладено договори купівлі -продажу та поставки.

Із ТОВ "АБС", ПП "Компанія "Надежда", ПП "Антарекс", ПП "Промтехсервіс- Полтава", ТОВ "Сустр-19", ПП "Три Кіта", господарські операції здійснювались без укладення письмових договорів, що не заборонено чинним законодавством.

Фактичне виконання вказаних договорів підтверджується долученими до матеріалів справи та дослідженими судом копіями договорів, податкових накладних, видаткових накладних, актів виконаних робіт, довіреностей тощо (по взаємовідносинах з ТОВ "ТКС ПОЛ" - а.с.60-67, з ТОВ "АБС"- а.с. 68-81, з ТОВ "СВФ-Коло" -а.с. 82-86, з ПП "Компанія "Надежда"-а.с. 87-95, з ТОВ "Сустр-19" - а.с.96-97, з ПП "Антарекс" - а.с.98-103, з КП "ПП ШРБУ" ПМР"- а.с.104-115, з ПП "Три Кіта" - 116-118, з ПП "Промтехсервіс-Полтава" - а.с. 119-124).

Матеріалами справи підтверджено реальність поставки товарів та послуг вказаним контрагентам, а також придбання матеріалів у ТОВ "ТКС ПОЛ". Накладні містять адресу місцезнаходження покупця, кількість проданих товарів, ціну продажу. Будь-яких порушень щодо оформлення податкових накладних та інших первинних документів судом не встановлено.

Пояснень, у чому саме полягало заниження податкового зобов'язання та завищення податкового кредиту, розрахунку сум по вказаним порушенням не надано ані в акті перевірки, ані представником відповідача в судовому засіданні.

В ході судового розгляду не встановлено порушення позивачем норм Податкового кодексу України при обліку господарських операцій з вищевказаними контрагентами, а тому суд вважає доведеним факт правомірного відображення позивачем у бухгалтерському обліку операцій з продажу та придбання товару і послуг у вказаних контрагентів та невірного донарахування відповідачем податку на додану вартість.

Також судом встановлено, що висновки про заниження позивачем зобов'язання з податку на додану вартість по господарських операціях ТОВ "СВФ Коло", ТОВ "АБС", КП "Полтавське підрядне "Шляхове ремонтно-будівельне управління", ПП "Компанія "Надежда", ПП "Антарекс", ПП "Три Кіта", ПП "Промтехсервіс- Полтава", ТОВ "Сустр-19" та про завищення податкового кредиту по взаємовідносинам з "ТОВ "ТКС ПОЛ" зроблені податковим органом лише в частині сум податкового зобов'язання та податкового кредиту без зазначення, по яким саме первинним документам не підтверджено господарську операцію. Що стосується загальних сум операцій між позивачем та вказаними контрагентами по виконанню укладених договорів в повному обсязі, то по них ДПІ в м. Полтаві донарахувань податкових зобов'язань з податку на додану вартість не проведено та зауваження щодо їх нереальності відсутні. Обґрунтованих пояснень причин нарахування податкових зобов'язань по кожному контрагенту лише в частині від сум операцій відповідачем не надано.

Отже, доводи, якими податковий орган вмотивував правомірність оскаржуваного податкового рішення не є переконливими, а відображені в акті перевірки висновки перевіряючих не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам правових норм.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, в ході судового розгляду жодних доказів на підтвердження правомірності прийнятого податкового повідомлення - рішення відповідачем не надано, у зв'язку з чим позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Одночасно суд звертає увагу, що позивачем було визнано завищення податкового кредиту в розмірі 278,00 грн., у т.ч. за грудень 2012 року в сумі 199,83 грн. та січень 2013 року в сумі 78,17 грн., що відбулось внаслідок помилкового включення до податкової декларації вартості товару, придбаного в результаті господарських відносин з ТОВ "Старт-99" та ТОВ "Технополіс-1", у зв'язку з чим він просив визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № від 08.05.2014 року в частині нарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 24 929,63 грн. (25207,63 - 278,00)

Разом з тим, оскільки оскаржуваним податковим повідомленням рішенням на суму податкового зобов'язання з ПДВ було нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 25%, то у випадку визнання позивачем завищення на суму 278,00 грн., застосування штрафної санкції в розмірі 69,50 грн. (25% від 278,00) є правомірним.

Отже, позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № від 08.05.2014 року в частині нарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 24860,13 грн. є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені витрати з Державного бюджету України.

У зв'язку з цим, з Державного бюджету України на користь позивача підлягають стягненню витрати у вигляді судового збору у розмірі 182,70 гривень, сплачені згідно квитанції 0.0.367491987.1 від 30.03.2015 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № від 08.05.2014 року в частині нарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 24 860,13 грн. (двадцять чотири тисячі вісімсот шістдесят гривень тринадцять копійок).

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) суму судового збору, сплаченого згідно квитанції 0.0.367491987.1 від 30.03.2015 року, в розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві гривні сімдесят копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 20 квітня 2015 року.

Суддя Ф.Ф. Соколенко