Справа № 821/548/15-а
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/548/15-а
8 год. 30 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кисильової О.Й.,

суддів: Дубровної В.А., Кузьменко Н.А.,

при секретарі: Дудар Е.І.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника МВС України - Заверюхи К.О.,

представника УМВС України в Херсонській області - Гончаренка А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі,

встановив:

Наказом начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 17.06.2014 р. № 100 полковника міліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення та спрямовано даний наказ до Міністерства внутрішніх справ України для вирішення питання про звільнення із органів внутрішніх справ за ст. 64 п. "є" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України (за порушення дисципліни).

Наказом Міністра внутрішніх справ України від 17.06.2014 р. № 593 полковника міліції ОСОБА_1, начальника управління карного розшуку УМВС України в Херсонській області, притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення та наказом від 17.06.2014 р. № 1095 о/с звільнено з органів внутрішніх справ України у запас з постановлення на військовий облік за ст. 64 п. "є" (за порушення дисципліни).

23.06.2014 р. начальником Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області винесено наказ № 138 о/с, яким полковника міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ України за ст. 64 п. "є" (за порушення дисципліни).

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідач-1, МВС), Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (далі - відповідач-2, УМВС), в якому, з урахуванням уточнень, просить визнати протиправними та скасувати накази відповідача-1 від 17.06.2014 р. № 593 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та № 1095 о/с в частині звільнення, визнати протиправними та скасувати накази відповідача-2 від 17.06.2014 р. № 100 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та від 23.06.2014 р. № 138 о/с в частині звільнення, поновити позивача в органах внутрішніх справ на посаді начальника управління карного розшуку УМВС України в Херсонській області.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Посилаючись на Закони України "Про міліцію" та "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" представник позивача пояснив, що при прийнятті рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення, відповідачі порушили приписи вказаних Законів, оскільки взяли до уваги висновок від 17.06.2014 р., що складений за результатами службового розслідування, який не містить жодних фактів порушення ОСОБА_1 службової дисципліни. Даний висновок ґрунтується на існуванні кримінального провадження, розпочатого 07.06.2014 р. прокуратурою Херсонської області за повідомленням про одержання неправомірної вигоди, проте вказане провадження здійснюється відносно іншої особи - громадянина В., а тому законних підстав для звільнення ОСОБА_1 у відповідачів не існувало.

Протиправним позивач вважає звільнення також із тих підстав, що станом на 23.06.2014 р. він перебував у щорічній основній відпустці, з якої безпідставно був відкликаний наказом № 138 о/с.

Представники відповідачів наполягали на залишенні позовної заяви без розгляду в зв'язку із пропуском позивачем строку звернення до суду, обґрунтовуючи тим, що про порушення своїх прав позивач дізнався відразу після звільнення, тобто 23.06.2014 р., що підтверджено актом від 23.06.2014 р. про повідомлення про звільнення та необхідністю прибуття до УМВС для отримання особистих документів та надісланим позивачу у цей же день запрошенням. З моменту звільнення на службу не виходив, грошове забезпечення не отримував.

Посилаючись на висновки службового розслідування, представники відповідачів заперечили щодо відсутності підстав для звільнення позивача, оскільки у ході службового розслідування встановлено порушення ОСОБА_1 вимог Законів України "Про міліцію" та "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" та наказів МВС в частині дотримання дисципліни, які виразилися у вчиненні дій, що призвели до порушення кримінального провадження та проведення слідчих дій на території УМВС України в Херсонській області. Вказані обставини слугували для висновку про низькі морально-ділові якості позивача та особисту недисциплінованість.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Розглядаючи даний спір, суд надає оцінку строку звернення позивача до суду, зважаючи на клопотання відповідачів про залишення даного позову без розгляду.

Частиною 3 статті 99 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Так, в ухвалі про відкриття провадження від 04.03.2015 р. суд дійшов висновку, що обов'язковою умовою для висновку про пропуск строку звернення до адміністративного суду є існування доказів початку перебігу строку про дізнання або обов'язок дізнання позивачем щодо порушення своїх прав у сфері публічної служби. Зважаючи на відсутність доказів вручення позивачу копій оскаржуваних наказів чи доказів вручення трудової книжки, тобто доказів існування обставин, які б надали можливість визначити початок перебігу строку звернення до суду, суд зазачив, що зазначений строк позивачем не пропущено.

Відповідно до ч. 8 ст. 14 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

Порядок проходження служби та звільнення зі служби в органах внутрішніх справ регулюється Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 р. № 114 (із наступними змінами та доповненнями), яким не передбачено строк звернення до суду.

Відповідно до пункту 13 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 р. № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються строки звернення до суду, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то з врахуванням необхідності субсидіарного застосування законів про працю суди повинні виходити із строків звернення до суду, визначених частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України. Тому громадянин може звернутися із заявою про вирішення спору в тримісячний строк із дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення з публічної служби - у місячний строк із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У судовому засіданні представники відповідача посилались на акт від 23.06.2014 р. про повідомлення ОСОБА_1 про звільнення та необхідність прибуття до УМВС для отримання особистих документів та запрошення, яким ОСОБА_1 запропоновано з'явитись до ВКПС УКЗ УМВС у каб. 115 для отримання трудової книжки, як на докази обізнаності позивача про звільнення з органів внутрішніх справ.

Суд не бере до уваги вказані документи, як доказ вручення позивачу спірних наказів та трудової книжки, оскільки відповідачами у належний спосіб не доведено факту отримання ОСОБА_1 запрошення. Разом з цим, суд відмічає, що матеріали справи містять звернення позивача до УМВС України в Херсонській області від 18.08.2014 р. про видачу копій наказів про звільнення та до МВС України від 30.12.2014 р. про скасування спірних наказів. 18.02.2015 р. МВС України надано позивачу відповідь про відсутність підстав для перегляду наказів про звільнення та надіслано копії наказів від 17.07.2014 р. № 1095о/с та витяг з наказу УМВС від 23.06.2014 р. № 138 о/с, проте, доказів отримання позивачем вказаної відповіді МВС суду на надано.

Таким чином, оскільки відповідачами належними та допустимими доказами не доведено факту вручення позивачу копій оскаржуваних наказів чи вручення трудової книжки, суд дійшов висновку про звернення позивача за захистом своїх прав в межах строку, передбаченого ч. 3 ст. 99 КАС України.

Надаючи оцінку обгрунтованості доводів позивача про протиправність рішень відповідачів щодо притягнення до дисциплінарної відповідальність у вигляді звільнення, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

17.06.2014 р. виконуючим обов'язки начальника УМВС України в Херсонській області затверджено висновок службового розслідування, проведеного за фактом порушення прокуратурою Херсонської області кримінального провадження № 0000151 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України стосовно полковника міліції ОСОБА_1 та підполковника міліції ОСОБА_5.

Як слідує зі змісту висновку, посадовими особами УМВС у Херсонській області проведено службове розслідування, у ході якого з'ясовано, що 07.06.2014 р. працівниками прокуратури та ВБКОЗ УСБУ в Херсонській області проведено огляд службових приміщень начальника УКР УМВС ОСОБА_1 та заступника начальника УКР УМВС ОСОБА_5 Вказані слідчі дії проведено в рамках кримінального провадження № 0000151. На час проведення службового розслідування вказані посадові особи були відсторонені від виконання службових обов'язків, проте не затримані в порядку ст. 208 КК України, про підозру у вчиненні кримінального правопорушення їм не повідомлено. За низькі морально-ділові якості, особисту недисциплінованість, порушення вимог Законів України "Про міліцію" та "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", Етичного кодексу працівника ОВС, наказу МВС України від 26.03.2010 р. № 90 "Про стан дисципліни і законності в діяльності органів та підрозділів внутрішніх справ та заходи щодо його покращення", що виразились у вчиненні дій, які призвели до порушення кримінального провадження та проведення слідчих дій на території УМВС України в Херсонській області, посадові особи, що проводили службове розслідування, дійшли висновку про звернення до керівництва МВС України із клопотанням про звільнення ОСОБА_1 із органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни.

17.06.2014 р. начальник УМВС України в Херсонській області прийняв наказ № 100, зі змісту якого слідує, що за висновками службового розслідування позивача слід притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення та клопотати перед МВС України щодо прийняття рішення про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни.

Наказом Міністра внутрішніх справ України від 17.06.2014 р. № 593 полковника міліції ОСОБА_1, начальника управління карного розшуку УМВС України в Херсонській області, притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення та наказом від 17.06.2014 р. № 1095 о/с звільнено з органів внутрішніх справ України у запас з постановлення на військовий облік за ст. 64 п. "є" (за порушення дисципліни). Підставою для прийняття таких рішень відповідач-1 зазначив висновки службового розслідування, зокрема, відкриття кримінального провадження за фактом вимагання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 неправомірної вигоди, що є надзвичайною подією, яка сталася внаслідок особистої недисциплінованості ОСОБА_1

Таким чином, підставою для прийняття спірних наказів є висновки службового розслідування.

Порядок проходження служби в органах внутрішніх справ, а також звільнення осіб рядового та начальницького складу із органів внутрішніх справ урегульовано Дисциплінарним статутом зазначених органів, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, Законом України "Про міліцію" та іншими актами законодавства про ці органи.

Особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України несуть дисциплінарну відповідальність згідно з Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV.

Як визначено статтею 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" (далі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни. За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (ст. 5 Статуту).

За приписами статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений статтею 14 Дисциплінарного статуту, який визначає, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

У разі накладання дисциплінарного стягнення на порушника видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ та доводиться до відома особи, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення.

Із аналізу наведених норм Дисциплінарного статуту слідує, що дисциплінарна відповідальність особи рядового або начальницького складу виникає у разі вчинення нею дисциплінарного проступку, тобто у разі невиконання чи неналежного виконання службової дисципліни.

Обставини щодо вчинення особою дисциплінарного проступку, встановлюються у ході службового розслідування щодо особи порушника, призначеного начальником за фактом вчинення проступку. За результатами службового розслідування керівник, у разі підтвердження фактів вчинення особою дисциплінарного проступку, приймає рішення щодо накладення на порушника дисциплінарного стягнення. При цьому, керівник, перед накладенням стягнення повинен зажадати від порушника надання письмового пояснення, а також при обранні виду стягнення, повинен врахувати тяжкість проступку, заподіяну шкоду, попередню поведінку особи, визнання нею своєї вини, тощо.

У наданих відповідачем-2 до матеріалів справи документах, які стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, не визначена суть вчиненого позивачем дисциплінарного проступку, тобто не встановлено приписи яких нормативних актів та відомчих наказів були порушені позивачем.

Наведені в спірних наказах підстави для застосування найсуворішого виду стягнення - звільнення не можуть вважатися дисциплінарним проступком, оскільки, як вже зазначено вище, дисциплінарний проступок повинен кваліфікуватися як порушення конкретних нормативних приписів.

Більше того, прокуратурою Херсонської області на вимогу суду надано відповідь, зі змісту якої слідує, що ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 0000151 про підозру у вчиненні будь-якого злочину не повідомлялось, а прокуратурою області прийнято постанову про зміну попередньої правової кваліфікації та підстав реєстрації кримінального провадження, згідно якої кримінальне провадження вважається зареєстрованим за повідомленням про заволодіння ОСОБА_6 чужим майном шляхом обману.

Зважаючи на викладі обставини, суд критично ставиться до тверджень відповідачів щодо встановлення у ході службового розслідування порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, оскільки висновки розслідування не містять фактів невиконання чи неналежного виконання позивачем своїх службових обов'язків. Надаючи оцінку змісту висновків, суд не вбачає у діях ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку, які б могли стати підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.

Згідно з частиною другою статті 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до частини 6 ст. 21 Закону України "Про міліцію" звільнення працівника міліції зі служби у зв'язку з обвинуваченням у вчиненні злочину допускається тільки після набуття звинувачувальним вироком законної сили.

За приписами пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 р. № 114 (далі - Положення № 114) соби середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік), у разі, зокрема, набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, пов'язаного з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", або кримінального правопорушення.

Відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Як встановлено судом та не заперечується представниками відповідачів, на момент звільнення ОСОБА_1 кримінального провадження стосовно позивача чи будь-якого рішення суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення не існує.

Аналіз процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 свідчить про те, що суб'єктами владних повноважень в порушення частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, необґрунтовано, тобто без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та упереджено, тобто без врахування тяжкості проступку, відсутності заподіяння шкоди, позитивної характеристики особи та наявності заохочень, видано накази про звільнення позивача із органів внутрішніх справ.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність у відповідачів законних підстав, передбачених Законом України "Про міліцію", Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України та Дисциплінарним статутом, на звільнення позивача із органів внутрішніх справ за порушення дисципліни, а відтак - накази відповідачів від 17.06.2014 р. № 100 та № 593 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та від 17.06.2014 р. № 1095 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ України є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо вимог позивача про визнання протиправним та скасування наказу УМВС України в Херсонській області від 23.06.2014 р. № 138 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ України слід зазначити наступне.

У судовому засіданні представник МВС України наполягав на тому, що звільнення позивача відбулося саме 17.06.2014 р., тобто цей день є останнім днем роботи позивача, оскільки право звільняти осіб начальницького складу у званні полковника до 25.06.2014 р. належало виключно Міністру внутрішніх справ України.

За приписами статті 13 Дисциплінарного статуту Міністрові внутрішніх справ України належить право накладати дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, на всіх осіб рядового і начальницького складу. Інші начальники накладають дисциплінарні стягнення в межах прав, наданих їм міністром внутрішніх справ України. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.

Відповідно до пункту 70 Положення № 114, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу в запас і відставку провадиться, зокрема, до полковника міліції, полковника внутрішньої служби включно - Міністром внутрішніх справ.

Отже, на день прийняття МВС України наказу про звільнення, тобто станом на 17.06.2014 р., повноваження на звільнення з органів внутрішніх справ осіб у званні полковника належали виключно Міністру внутрішніх справ.

25.06.2014 р. набрали чинності зміни до Положення № 114, відповідно до яких повноваження щодо звільнення осіб начальницького складу в запас і відставку, в тому числі полковників, надано начальникам головних управлінь в областях.

Таким чином, суд погоджується із доводами відповідача-1 щодо відсутності у відповідача-2 повноважень на прийняття 23.06.2014 р. наказу № 138 о/с про звільнення полковника міліції ОСОБА_1, а тому скасовує даний наказ, як протиправний.

Відповідно до пункту 24 Положення № 114, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді).

Беручи до уваги ту обставину, що наказ про звільнення від 23.06.2014 р. № 138 о/с прийнятий УМВС поза межами повноважень, то фактично останнім днем роботи ОСОБА_1 слід вважати день прийняття МВС України наказу про звільнення, тобто 17.06.2014 р.

За таких обставин суд вважає, що існують законні підстави для задоволення вимоги позивача про поновлення його в органах внутрішніх справ на посаді начальника управління карного розшуку Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області з наступного дня після звільнення, тобто з 18.06.2014 р.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Враховуючи викладене вище, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі та допускає негайне виконання постанови суду в частині поновлення позивача на посаді начальника управління карного розшуку УМВС України в Херсонській області з 18.06.2014 р.

Керуючись ст.ст. 99, 158-163, 167, 256 КАС України, суд, -

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 17.06.2014 р. № 100 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Визнати протиправними та скасувати накази Міністерства внутрішніх справ України від 17.06.2014 р. № 593 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та від 17.06.2014 р. № 1095 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ України.

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 23.06.2014 р. № 138 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення з органів внутрішніх справ України.

Поновити ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ на посаді начальника управління карного розшуку Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області з 18 червня 2014 року.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління карного розшуку Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області з 18 червня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 27 квітня 2015 р.

Головуюча суддя: Кисильова О.Й.

Судді: Дубровна В.А.

Кузьменко Н.А.

кат. 12.3