Справа № 2-1746/07
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року м. Київ К/800/68028/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:
Олендера І.Я. (доповідача), Карася О.В., Рибченка А.О.,
провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення заборгованості, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року, -
ВСТАНОВИВ:
У березні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом в якому просив стягнути з відповідача грошову компенсацію за продовольче забезпечення відповідно до проведених розрахунків у сумі 31555,9 грн.
Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 2 квітня 2007 року стягнено з КПК 2101020 КЕКВ 1112 за рахунок грошового забезпечення з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача компенсацію за невиданий продовольчий пайок в сумі 31555,90 грн.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист; військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено одержання військовослужбовцями за рахунок держави продовольчого пайка за встановленими нормами забезпечення, або за їх бажанням грошову компенсацію замість нього.
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року апеляційну скаргу відповідача задоволено:
- постанову Сихівського районного суду міста Львова від 2 квітня 2007 року скасовано та ухвалено нову про відому у задоволенні позовних вимог.
- допущено поворот виконання судового рішення та зобов`язано ОСОБА_1 повернути військовій частині НОМЕР_1 стягнуту суму в розмірі 31555,90 грн.
Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, мотивував своє рішення тим, що статтею 2 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 року зупинено дію ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині одержання військовослужбовцями речового майна і продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовців грошової компенсації замість них. Цей Закон набув чинності з 11.03.2000 року. Таким чином, зазначеною нормою було зупинено право позивача на отримання грошової компенсації замість не отриманого продовольчого пайку.
У поданій касаційній скарзі позивач заявив вимоги про скасування рішення суду апеляційної інстанції, як такого, що постановлене із порушенням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції залишити в силі, як скасованого помилково.
У доводах касаційної скарги, скаржник зазначає, що порядок та розміри грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації замість речового майна і продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів. Крім того, покликається на ст. 16 Закону України «Про Збройні Сили України», яка зазначає, що військовослужбовцям гарантується одержання за рахунок держави житла, фінансового, речового, продовольчого, медичного (у тому числі санаторно-курортного) та інших видів забезпечення у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України і враховують характер та умови службової діяльності, стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі. Судом апеляційної інстанції здійснено поворот виконання судового рішення без врахування вимог ст. 266 КАС України. Крім того, судом апеляційної інстанції порушено вимоги ч. 2 ст. 186 КАС України, оскільки апеляційна скарга відповідача подана з пропущенням строків звернення до суду.
Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України.
Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.
Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, яка діяла до 11.03.2000 року) військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.
Статтею 2 Закону України від 17.02.2000 року № 1459-ІІІ «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів», що набрав чинності 11.03.2000 року, призупинено дію частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ в частині одержання військовослужбовцями продовольчого забезпечення або за їх бажанням грошової компенсації замість нього.
Законом України від 03.11.2006 року № 328-V «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» статтю 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції, а також доповнено статтею 9-1 (у редакції, чинній до 01.01.2008 року), якою було передбачено, зокрема, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.
При цьому положення частини 2 статті 9-1 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» регулюють порядок виплати компенсації замість продовольчого пайка військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, і не поширюються на військовослужбовців, звільнених з військової служби.
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що на момент звернення позивача для отримання грошової компенсації замість продовольчого пайка Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ не передбачав такого права для військовослужбовців.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 27.05.2014 року (№ 21-132а14). та від 19.03.2013 року (№ 21-38а13) в справах за аналогічними адміністративними позовами.
Згідно статті 266 КАС України поворот виконання постанови про відшкодування шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, постанови про присудження виплати пенсії чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також постанови про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасована постанова була обґрунтована на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.
Питання забезпечення військовослужбовця, який проходить військову службу, врегульовані Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Порядок і розміри грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації замість речового майна і продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів.
Відповідно до статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи вищевикладене, суд касаційної інстанції вважає правильними висновок суду апеляційної інстанції, що в даному випадку ст. 266 КАС України не підлягає застосуванню, оскільки предметом повороту виконання рішення суду у цій справі є сума компенсації за неотриманий продовольчий пайок, який є окремим самостійним видом забезпечення, що здійснюється за нормами і в терміни встановлені Кабінетом Міністрів України і не відноситься до грошового забезпечення військовослужбовців.
Крім того, з огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини, суд касаційної інстанції вважає, що відповідачем пропущено строк апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції з поважних причин, а тому суд апеляційної інстанції підставно поновив такі ухвалою від 19.09.2011 року. Тобто, доводи позивача про порушення судом апеляційної інстанції ч. 2 ст. 186 КАС України є необґрунтованими.
Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та установленими обставинами справи, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваного судового рішення.
За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з`ясування обставин в
адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 220-1, 230, 231 КАС України, суд -
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року у справі № 52888/11/9104 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили протягом п`яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді: І.Я. Олендер О.В. Карась

А.О. Рибченко