Справа № 804/1951/15
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 р. Справа № 804/1951/15

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Барановського Р. А.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАКОРТ" до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДАКОРТ" (далі-ТОВ «ДАКОРТ», підприємство, позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, у якому просить:

визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Красногвардійському

районі м. Дніпропетровська щодо призначення документальної планової виїзної перевірки

Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАКОРТ» рішенням у формі наказу № 30 від 14

січня 2015р.;

визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська у формі наказу № 30 від 14 січня 2015р. «Про організацію проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ДАКОРТ».

Позовні вимоги ТОВ «ДАКОРТ» обгрунтовані протиправністю дій відповідача. Так позивач зазначає, що при винесенні оскаржуваного рішення податковий орган вийшов за межі своїх повноважень та діяв всупереч нормам чинного законодавства, оскільки на момент винесення наказу про організацію та проведення документальної планової виїзної перевірки, на думку позивача, такого контролюючого органу як Державна податкова інспекція у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області не існує, а діє Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби України у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014р. №311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби України та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України».

Позиція відповідача, відображена у запереченнях на позов, полягає у безпідставності позовних вимог. Відповідач зауважив, що, незважаючи на винесення 06.08.2014р. Кабінетом Міністрів України постанови №311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби України та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України», станом на 12.02.2015р. реорганізація територіальних органів Міністерства доходів та зборів триває. Відповідач також зазначив, що на момент винесення наказу Державну податкову інспекцію у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області не було реорганізовано, що підтверджується витягом із ЄДРПОУ. Таким чином, відповідач вважає, що при винесенні оскаржуваного наказу керівник контролюючого органу у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська діяв виключно в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений законодавством.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДАКОРТ» () було зареєстровано як юридичну особу від 16.03.2009р.

Підприємство перебуває на податковому обліку у Державній податковій інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі-ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська, податковий орган, відповідач).

14.01.2015р. позивачем разом із повідомленням від 14.01.2015р. №15 було отримано копію наказу Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області «Про організацію та проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ДАКОРТ» ()» №30 від 14.01.2015р.

Згідно із зазначеним наказом відповідач у відповідності до плану-графіку проведення документальних планових перевірок на І квартал 2015 року та на підставі п.п. 20.1.4, п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, ст. 77 Податкового кодексу України запланував проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ДАКОРТ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України за період з 01.07.2012р. по 31.12.2013р. Термін проведення перевірки - 20 днів з 26.01.2015р.

29.01.2015р. посадовими особами підприємства складено Акт відмови та недопуску до перевірки, у якому зазначено, що позивач на вимогу головного державного ревізора-інспектора відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту Ридваненко В.В. у допуску до проведення перевірки та наданні документів відмовив з посиланням на те, що у наказі, повідомленні та направленні на проведення перевірки зазначено неіснуючий орган - Державну податкову інспекцію у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.

Не погодившись із діями податкового органу та зазначеним наказом, ТОВ «ДАКОРТ» звернулось до суду із даним позовом.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції' України і діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених па контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушення прав і охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Статтею 20 Податкового кодексу України встановлено право контролюючих органів на проведення відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

У відповідності до положень ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Статтею 77 Податкового кодексу України визначено порядок проведення документальних планових перевірок.

Згідно п. 77.1, п. 77.4, п. 77.6 ст. 77 Податкового кодексу України, документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

Про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

При цьому право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів (п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України).

Відповідно до ст. 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

Відповідно до змісту оскаржуваного рішення ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська оформленого у вигляді наказу «Про організацію та проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ДАКОРТ» ()» №30 від 14.01.2015р. вбачається, що зазначений наказ винесено у відповідності до плану-графіку проведення документальних планових перевірок на І квартал 2015 року та на підставі п.п. 20.1.4, п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, ст. 77 Податкового кодексу України. Даним наказом встановлено термін перевірки - 20 днів, починаючи з 26.01.2015р.

Матеріалами справи підтверджено та сторонами не спростовано те, що оскаржуваний наказ про проведення документальної планової виїзної перевірки разом із повідомленням від 14.01.2015р. №15 було вручено представнику ТОВ «ДАКОРТ» 14.01.2015р.

Отже, при винесенні наказу № 30 від 14 січня 2015р. «Про організацію проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ДАКОРТ» відповідачем було дотримано вимоги визначені Податковим кодексом України.

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що висновки ТОВ «ДАКОРТ» щодо протиправності дій відповідача при винесенні наказу № 30 від 14 січня 2015р. «Про організацію проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ДАКОРТ» обгрунтовані тим, що зазначений наказ оформлено контролюючим органом - Державною податковою інспекцією у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, що на момент винесення спірного рішення, на думку позивача, реорганізовано у Державну податкову інспекцію у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби України.

Суд критично оцінює наведені твердження позивача з огляду на таке.

Кабінетом Міністрів України винесено постанову від 06.08.2014р. №311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби України та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України».

Згідно із зазначеним нормативно-правовим актом Кабінет Міністрів України постановив утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної фіскальної служби та здійснити реорганізацію територіальних органів Міністерства доходів і зборів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби.

У відповідності до Переліку територіальних органів Міндоходів, які реорганізуються (додаток 2 до постанови від 06.08.2014р. №311) Державна податкова інспекція у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області реорганізується у Державну податкову інспекцію у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС, проте у відповідності до наявної у матеріалах справи виписки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - на момент винесення спірного наказу та станом на 05.02.2015р. реорганізація Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області у територіальних орган Державної фіскальної служби України не здійснена.

Стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність своїх дій та їх відповідність нормам діючого законодавства України.

З огляду на викладне, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАКОРТ" до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення - задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Копію постанови направити сторонам по справі.

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.А. Барановський