Справа № 2а-39091/09/2070
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 року м. Київ К/9991/35423/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Карася О.В. (головуючого), Олендера І.Я., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Фрунзенському районі м. Харкова на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2010 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2011 у справі № 2а-39091/09/2070

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Втеріс"

до Державної податкової інспекції у Фрунзенському районі м. Харкова

про скасування податкових повідомлень рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариством до суду заявлений позов, з урахуванням уточнень, про часткове скасування податкових повідомлень-рішень від 07.05.2009 № /0 та № /0, якими позивачу визначено податкові зобов'язання з податку на прибуток та з податку на додану вартість (далі - ПДВ) за порушення вимог Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" та Закону України "Про податок на додану вартість".

Постановою суду першої інстанції, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду, позовні вимоги задоволені.

Судові рішення обґрунтовано тим, що позивачем цілком правомірно віднесено витрати на валові та сформовано податковий кредит з огляду на наявність у платника податку (позивача у справі) належним чином оформлених первинних документів, наявність яких дає право платнику податків формувати валові витрати та податковий кредит.

Не погодившись із судовими рішеннями, відповідач до Вищого адміністративного суду України подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що підставою для прийняття оспорюваних позивачем податкових повідомлень-рішень були висновки, викладені у акті від 22.04.2009 про результати планової виїзної перевірки Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, про відсутність у позивача права на формування валових витрат та податкового кредиту за наслідками операцій із придбання підрядних робіт на підставі договорів із його контрагентами, оскільки порядок укладення та виконання цих договорів підряду на проведення робіт з ремонту обладнання не відповідають вимогам, передбаченими ст. 877 Цивільного кодексу України та затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 № 668. Зокрема податковий орган посилається на те, що проектно-кошторисна документація у вигляді окремого документу сторонами не складалася, або була складена неналежним чином, що унеможливлює підтвердити зв'язок понесених позивачем витрат на ремонтні роботи з господарською діяльністю.

Зазначені висновки покладені в основу основних мотивів касаційної скарги.

Так, відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України від 28.12.1994 № 334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємства" валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Положеннями пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 вказаного Закону передбачено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії, з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Відповідно до п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону № 334/94-ВР не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, а пп. 5.4.4 п. 5.4 ст. 5 Закону № 334/94-ВР встановлено, що до складу валових витрат платника податку включаються витрати на проведення передпродажних та рекламних заходів стосовно товарів (робіт, послуг), що продаються (надаються) такими платниками податку.

Аналогічні вимоги щодо наявності первинних документів закріплено і у пп. 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість, згідно якого не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Відповідно до положень пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону № 168/97-ВР покупець має право відобразити сплачені суми податку у податковому кредиті за умови використання отриманих товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.

А за змістом положень пп. 7.4.4. п. 7.4. ст. 7 Закону № 168/97-ВР, якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Отже, всі витрати господарюючого суб'єкта мають бути здійснені саме для і в межах провадження господарської діяльності, а не з іншими цілями, та підтверджені відповідними первинними документами. Водночас, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції. Це однаковою мірою стосується як витрат із податку на прибуток, так і сум податкового кредиту з ПДВ.

У ході розгляду справи судами було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судом на підставі ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, та іншим обставинам, що спростовують позицію державного податкового органу про недостовірність даних податкового обліку платника податків. Зокрема, судами встановлено, що позивач не відноситься до кола осіб, для яких є обов'язковими порядок укладення та виконання договорів підряду на проведення робіт з нового будівництва, реконструкції будівель і споруд та технічного переоснащення діючих підприємств (капітальне будівництво об'єктів), а також комплексів і видів робіт, пов'язаних із будівництвом об'єктів визначений загальними умовами укладення та виконання договорів підряду у капітальному будівництві, які прийняті відповідно до положень Цивільного кодексу України та затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 № 668, оскільки придбавав роботи, пов'язані з ремонтом, технічним обслуговуванням та монтажем двигунів, турбін, електродвигунів, генераторів, трансформаторів, електророзподільної та контрольної апаратури, та згідно довідки Головного управління статистики Харківської області за кодами КВЕД такий вид діяльності Товариства як будівництво або проведення будівельних робіт відсутні. Також судами досліджено первинні документи, які є підставою для бухгалтерського обліку та податкового обліку, встановлено реальне виконання укладених договорів, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями належно оформлених первинних документів (договори підряду, податкові накладні, акти виконаних робіт, платіжні документи, а також проектно-кошторисна документація).

Крім того, судовим рішенням першої інстанції від 01.10.2009 для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтв, техніки, ремесла тощо, відповідно до ст. 81 Кодексу адміністративного судочинства України було призначено судово-економічну експертизу, за результатами якої було надано висновок від 05.04.2010 № 1494, яким висновки акту від 22.04.2009 щодо недотримання Товариством вимог Закону № 334/94-ВР та Закону № 168/97-ВР під час формування валових витрат та податкового кредиту документально та нормативно не підтверджуються. Підстав не довіряти висновкам даної експертизи немає.

За таких обставин переглянуті судові рішення першої та апеляційної інстанцій у справі відповідають приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Фрунзенському районі м. Харкова відхилити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2010 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2011 у справі № 2а-39091/09/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді І.Я. Олендер

А.О. Рибченко