Справа № 826/3355/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

27 квітня 2015 року №826/3355/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Будтепломонтаж»
додержавної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.02.2015 №, від 10.02.2015 №, від 10.02.2015 №,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будтепломонтаж» до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.02.2015 №, від 10.02.2015 №, від 10.02.2015 №.

Позовні вимоги мотивовано тим, що державною податковою інспекцією у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на підставі хибних висновків акту перевірки від 03.02.2015 №67/1-22-07-32154970 щодо відсутності факту реальності фінансово-господарських операцій між позивачем та його контрагентами: товариством з обмеженою відповідальністю «Будмехканвініон», товариством з обмеженою відповідальністю «Вітал-Тех», товариством з обмеженою відповідальністю «Укрбуд-Капітал», товариством з обмеженою відповідальністю «Аурум Інвест Груп», необґрунтовано прийнято податкові повідомлення-рішення від 10.02.2015 №, від 10.02.2015 №, від 10.02.2015 №. За посиланням позивача, він є добросовісним платником податків, вчинені ним господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту.

Відповідач проти позову заперечив з огляду на обґрунтованість висновків акту перевірки від 03.02.2015 №67/1-22-07-32154970 та відповідно, податкових повідомлень-рішень від 10.02.2015 №, від 10.02.2015 №, від 10.02.2015 № з огляду на відсутність реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Справу №826/2860/15 розглянуто в письмовому провадженні згідно із приписами частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши повідомлені сторонами обставини справи та докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну невиїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Будтепломонтаж» з питань правильності формування податку на додану вартість та витрат по взаємовідносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Будмехканвініон», товариством з обмеженою відповідальністю «Вітал-Тех», товариством з обмеженою відповідальністю «Укрбуд-Капітал», товариством з обмеженою відповідальністю «Аурум Інвест Груп» за весь період взаємовідносин.

Перевіркою встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Будтепломонтаж»:

- пунктів 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми податку на додану вартість на суму 57 581,00 грн.;

- підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми податку на прибуток на суму 97 540,00 грн.

За наслідками перевірки державною податковою інспекцією у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 03.02.2015 №67/1-22-07-32154970 та прийнято податкові повідомлення-рішення:

від 10.02.2015 №, яким позивачеві зменшено залишок від'ємного значення за вересень 2014 року у розмірі 44 729,00 грн.;

від 10.02.2015 №, яким позивачеві визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 146 310,00 грн. у тому числі: 97 540,00 грн. - основний платіж, 48 770,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

від 10.02.2015 №, яким позивачеві визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 86 372,00 грн. у тому числі: 57 581,00 грн. - основний платіж, 28 791,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі від 02.06.2011 №742/11/13-11.

Як вбачається з акту перевірки державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 03.02.2015 №67/1-22-07-32154970 висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність факту реальності господарських операцій між товариством з обмеженою відповідальністю «Будтепломонтаж» та його контрагентами:

товариством з обмеженою відповідальністю «Будмехканвініон» за договором від 01.06.2012 №06-11;

товариством з обмеженою відповідальністю «Вітал-Тех» за договором від 15.10.2013 №35;

товариством з обмеженою відповідальністю «Укрбуд-Капітал» за договорів від 01.08.2013 №01-8; від 04.09.2013 №13-9; від 06.09.2013 №15-9; від 06.09.2013 №19-9; від 21.08.2013 №14-8.

товариством з обмеженою відповідальністю «Аурум Інвест Груп» за рахунком-фактури від 08.07.2013 №РФ07083.

З матеріалів справи вбачається, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Будтепломонтаж» (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Вітал-Тех» (постачальник) укладено договір поставки від 15.10.2013 №35, відповідно до якого постачальник зобов'язується поставляти і передавати у власність покупцю визначений цим договором товар, а покупець зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно здійснювати його оплату.

На підтвердження виконання умов договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії: договору поставки від 15.10.2013 №35; видаткових накладних за відповідні періоди; податкових накладних за відповідні періоди.

Також, між товариством з обмеженою відповідальністю «Будтепломонтаж» (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Укрбуд-Капітал» (виконавець) укладено типові договори від 01.08.2013 №01-8 та від 04.09.2013 №13-9, від 06.09.2013 №15-9, від 06.09.2013 №19-9, від 21.08.2013 №14-8, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання наступної роботи: виготовлення фільєрних пластин в кількості 75 штук; програмування АСУ ТП похилої дифузії; збирання щитів АСУ ТП похилої дифузії та АСУ ТП випарної станції в кількості 2 штуки; збирання щитів АСУ ТП дефекосатурації; алгоритмічне забезпечення, програмування та налагоджування АСУ ТП похилої дифузії та випарної станції.

На підтвердження виконання умов договорів, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії: договорів від 01.08.2013 №01-8, від 04.09.2013 №13-9, від 06.09.2013 №15-9, від 06.09.2013 №19-9, від 21.08.2013 №14-8; актів здачі-прийняття робіт; податкових накладних.

Також, між товариством з обмеженою відповідальністю «Будтепломонтаж» (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Будмехканвініон» (виконавець) укладено договір від 01.06.2012 №06-11, відповідно до якого виконавець займається налагоджуванням системи автоматизації зерносушарки У13-СШ-25, а замовник оплачує роботу.

На підтвердження виконання умов договорів, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії: договору від 01.06.2012 №06-11; акту здачі-прийняття робіт; податкових накладних.

Також, між товариством з обмеженою відповідальністю «Будтепломонтаж» (одержувач) та товариством з обмеженою відповідальністю «Аурум Інвест Груп» (постачальник) відбулися господарські операції на підставі рахунку-фактури від 08.07.2013 №РФ07083, відповідно до якого постачальник поставив товар, а одержувач оплатив його.

На підтвердження виконання умов рахунку-фактури, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії: рахунку-фактури від 08.07.2013 №РФ07083; видаткової накладної; податкової накладної.

У свою чергу, державною податковою інспекцією у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві вказано на акти:

державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 31.07.2014 №393/22-03/38098037 «Про неможливість проведення зустрічної звірки товариства з обмеженою відповідальністю «Вітал-Тех»»;

державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 27.02.2014 №611/26-55-22-7/38705704 «Про неможливість проведення зустрічної звірки товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбуд-Капітал»»;

державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 26.12.2013 №833/26-55-22-07/37449578 «Про результати документальної позапланово невиїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Аурум Інвест Груп»;

лист державної податкової інспекції у Святошинському районі головного управління Міністерства доходів та зборів у місті Києві від 27.11.2014 №7535/7/26-57-07-03 про допит свідка.

Суд звертає увагу, що відповідачем не надано суду будь-яких належних доказів, які покладено в основу висновків акту перевірки на підтвердження відсутності факту реальності господарських операцій, вчинених позивачем з контрагентом, а також факту суперечності відповідного правочину фіскальним інтересам держави.

Зокрема, з акту державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 31.07.2014 №393/22-03/38098037 вбачається, що контрагент позивача - товариство з обмеженою відповідальністю «Вітал-Тех»» декларував у жовтні 2013 року свої грошові зобов'язання по взаємовідносинам із позивачем, відхилень контролюючим органом не встановлено.

З акту державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 26.12.2013 №833/26-55-22-07/37449578 вбачається, що висновки про порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Аурум Інвест Груп» податкового законодавства зроблені по ланцюгу контрагентів. При цьому взаємовідносинам між товариством з обмеженою відповідальністю «Будтепломонтаж» та товариством з обмеженою відповідальністю «Аурум Інвест Груп» за рахунком-фактури від 08.07.2013 №РФ07083, контролюючим органом оцінку не надано, господарську операцію не досліджено, аналіз сплати податків за названими взаємовідносинами в акті перевірці не наведений.

Так, ані акт перевірки, ані письмові заперечення відповідача, не містять аналізу дотримання як позивачем, так і його контрагентом податкової дисципліни у спірних правовідносинах (відсутній аналіз первинних документів).

Аналіз взаємовідносин між товариством з обмеженою відповідальністю «Будтепломонтаж» та його контрагентами свідчить, що:

- контролюючим органом не надано суду доказу щодо наявності на момент вчинення господарських операцій дефекту у правовому статусі контрагентів позивача;

- всупереч вимогам податкового законодавства України, висновки податкового органу в спірних правовідносинах базуються на аналізі обставин, які не можуть бути самостійною підставою для нарахування суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість;

- під час перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Будтепломонтаж» відповідачем не перевірявся рух активів у процесі здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами;

- доказів порушення фіскальних інтересів держави внаслідок таких взаємовідносин відповідачем суду не надано.

При цьому, з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку право на податковий кредит та віднесення сум, понесених витрат, до складу валових витрат товариства не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Таким чином, в основу притягнення позивача до податкової відповідальності не може бути покладено висновки актів зустрічних звірок його контрагентів без фактичного встановлення порушень податкового законодавства безпосередньо позивачем.

А відтак висновки акту перевірки державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 03.02.2015 №67/1-22-07-32154970 є передчасними з огляду на їх необґрунтованість контролюючим органом.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Аналогічна правова позиція була висловлена також Вищим адміністративним судом України, зокрема, в ухвалах суду від 29.01.2014 №К/9991/81114/11, від 22.01.2014 №К/9991/37637/12, від 17.02.2014 №К/800/50945/13, від 19.02.2014 №К/800/61338/13, від 11.03.2014 №К/800/1128/14, від 03.03.2014 №К/800/12888/13, від 02.06.2014 №К/800/6497/13, від 22.04.2014 №К/9991/32697/12, від 20.05.2014 №К/800/53111/13, від 05.06.2014 №К/800/1816/13, від 11.11.2014 №К/800/1336/14.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

За таких обставин, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що фінансово-господарські операції між товариством з обмеженою відповідальністю «Будтепломонтаж» та його контрагентами, не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності; доказів того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 10.02.2015 прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин справи, у межах повноважень та у способи, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги товариством з обмеженою відповідальністю «Будтепломонтаж» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.02.2015 №, від 10.02.2015 №, від 10.02.2015 №, підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 10.02.2015 №, від 10.02.2015 №, від 10.02.2015 №.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.