Справа № 813/1290/15
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 року № 813/1290/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Косів М.Б.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представників відповідача - Чопко К.В., Петришина Р.Є.

розглянувши у відкритому судовому з асіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.05.2014 №.

Позовні вимоги мотивує тим, що 07 травня 2014 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №, яким їй визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 19 611,55 грн в т.ч. основний платіж у розмірі 15 553,24 грн та штрафні санкції у розмірі 4 058,31 грн. Позивач вважалє, що відповідачем у порушення норм діючого податкового законодавства України прийняте протиправне податкове повідомлення-рішення, яке призвело до порушення її прав та законних інтересів, оскільки вважає, що сума анульованої банком заборгованості в розмірі 92 752,00 грн по нарахованих відсотках за користування кредитом не підлягає декларуванню, а відповідно сплаті податку на доходи з фізичних осіб, оскільки анульовані банком відсотки за кредит не є доходом позивача.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали з мотивів, зазначених в позовній заяві, просили позов задовольнити.

Відповідачем подано до суду письмові заперечення, в яких зазначає, що позов не визнає, вважає, що оскаржуване рішення прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб визначені Податковим кодексом України у зв'язку з порушення позивачем законодавства під час здіснення сплати належних сум податків до бюджету, а тому прийняте податкове повідомлення-рішення є правомірним.

В судовому засіданні представники відповідача проти позову заперечили з мотивів, вказаних в запереченні на позовну заяву, просили в задоволенні позву відмовити.

Суд, заслухавши думку сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплвти до бюджету податку на доходи фізичної особи ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1) за 2012 рік.

За результатами даної перевірки складено акт від 16.04.2014 №241/17-02/НОМЕР_1, яким встановлено порушення вимог абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст. 164, п.167.1 ст. 167 Податкового кодексу України в результаті чого занижено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за 2012 рік та несплачено до бюджету податков на доходи фізичниз осіб в сумі 15 553,24 грн; пп. 49.18.4 п.49.18 ст. 49, п.120.1 ст. 120, п.179.1 ст. 179 Податкового кодексу України - не подано декларацію про майновий стан і доходи за 2012 рік.

На підставі висновків акта перевірки 07.05.2014 податковим органом прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 19 611,55 грн в т.ч. основний платіж - 15 553,24 грн, штрафні (фінансові) санкції - 4 058,31 грн.

Як видно з акта перевірки, свої висновки податковий орган обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 фактично отримала дохід у вигляді анулювання (прощення) заборгованості кредитором, з якого не сплачено податок. Перевіркою визначення оподатковуваного доходу встановлено, що згідно з інформацією ПАТ «Універсал Банк» - листа ПАТ «Універсал Банк» від 08.11.2013 №3807 ГО, акта про припинення зобов'язань від 18.04.2012 та відповідно до відомостей ЦБД ДРФО ДПА України про суми виплачених доходів за період ІІ квартал 2012 року - фізична особа - платник податку ОСОБА_1 отримала дохід у вигляді анулювання (прощення) заборгованості кредитором у вигляді додаткового блага за ознакою доходу « 126» в сумі 92 752,00 грн, який відповідно до абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податку в річній декларації про майновий стан і доходи (податковій декларації) та нарахуванню та сплаті податку з доходів фізичних осіб в сумі 15 553,24 грн.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Універсал Банк» був укладений кредитний договір №CL35054 від 18.04.2008. Рішенням Галицького районного суду м. Львова за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 було вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 67 453, 14 грн. На виконання рішення суду ОСОБА_1 10.04.2012 в добровільному порядку сплачено суму в розмірі 20235,94 грн, а решта суми заборгованості в розмірі 47217,20 грн прощено ПАТ «Універсал Банк», про що складено акт від 10.04.2012 про припинення зобов'язань за Договором №CL35054 від 18.04.2008.

Також, сторонами підписано акт від 17.04.2012 про припинення зобов'язань за Договором №CL35054 від 18.04.2008, згідно з яким банком прощено суму нарахованих процентів за кредитним договором в розмірі 11606,32 доларів США, що еквівалентно 92752,00 грн.

До матеріалів справи долучено лист ПАТ «Універсал Банк», з якого видно,що ОСОБА_1 протягом 2012 року отримала дохід в сумі 92752,00 - анулювання боргу за кредитним договором, ознака доходу для форми 1-ДФ « 126», виплата одноразова.

Вирішуючи спір, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Підпунктом 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що доходи - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом IV "Податок на доходи фізичних осіб" Кодексу. Так, відповідно до підпункту "д" пп. 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 вказаного розділу Кодексу до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу), зокрема, у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Згідно з підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Кодексу додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Водночас підпунктом "д" 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Кодексу встановлено, що якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно з підпунктом "б" пункту 176.2 статті 176 Кодексу сума доходу платника податку - боржника у вигляді суми анульованого боргу відображається кредитором у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою № 1ДФ (далі - податковий розрахунок № 1ДФ) за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, за ознакою доходу "126" (наказ ДПА України від 24.12.2010 р. № 1020, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.01.2011 р. за № 46/18784).

Положеннями п.179.1 ст.179 Кодексом зазначено, що платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан та доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Платник податку - боржник, у відповідності до підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Кодексу, зобов'язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (податковою адресою), відобразити в ній вказаний дохід та самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в декларації (п. 179.7 ст. 179 Кодексу).

Відповідно пункту 49.1 статті 49 Кодексу податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (податковою адресою).

Якщо додаткові блага надаються у негрошовій формі, сума податку об'єкта оподаткування обчислюється за правилами, визначеними пунктом 164.5 статті 164 Кодексу (пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Кодексу).

При нарахуванні (наданні) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно і Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за формулою, зазначеною у п. 164.5 статті 164 Кодексу.

З аналізу наведених норм суд зазначає, що платник податку - боржник після отримання додаткового блага зобов'язаний до 1 травня року, наступного за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу ДПС, у якому він перебуває на обліку, відобразити в ній зазначений дохід і самостійно до 1 серпня року, наступного за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в декларації.

Як зазначалось вище, в матеріалах справи міститься копія листа ПАТ «Універсал Банк» від 08.11.2013 №3807 ГО, в якому банк підтверджував податковому органу достовірність даних про суми виплачених доходів ОСОБА_1 за 2012 рік відображених у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (за формою №1ДФ) з ознакою доходу « 126» як додаткове благо у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням.

Суд зазначає, що у разі невиконання кредитором вимог підпункту "д" пп. 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Кодексу стосовно повідомлення боржника про суму анульованого боргу та включення її до податкового розрахунку № 1ДФ, такий кредитор зобов'язаний в повному обсязі виконати обов'язки податкового агента, встановлені пунктом 176.2 статті 176 Кодексу. При цьому вказані доходи оподатковуються в складі загального місячного оподатковуваного доходу платника податку за ставками, встановленими пунктом 167.1 статті 167 Кодексу.

Як вбачається з листа ПАТ «Універсвл Банк» від 04.10.2013 №16361 останній звертав увагу позивача на те, що відповідно до пп.164.2.17, п.164.2, ст.164 Податкового кодексу України анульована сума заборгованості є доходом позивача, отриманим як додаткове благо, тому позивачу необхідно самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що протягом перевіряємого періоду фізична особа ОСОБА_1 отримувала доходи, які згідно з Податковим кодексом України підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником в податковій декларації про майновий стан та доходи.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи зі змісту наведеної норми, саме на податкові органи покладається обов'язок надати достатні докази на обґрунтування висновків про порушення платником податків норм податкового законодавства, на підставі яких такому платникові визначено відповідні грошові зобов'язання.

На думку суду, податковим органом доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в свою чергу позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються її вимоги, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VІ під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Позивачем при поданні позову 13.03.2015 сплачено судовий збір у розмірі 182,70 грн. З огляду на встановлені вищевказаним Законом ставки судового збору та розмір мінімальної заробітної плати, недоплачена сума судового збору складає 1644,30 грн. і підлягає стягненню з ОСОБА_1 до Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 128, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,-

Постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України 1 644 (одна тисяча шістсот сорок чотири) грн 30 коп. недоплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Р.М. Брильовський

Повний текст постанови виготовлений 2.04.2015