Справа № 362/2592/14-а
Суддя: Орда О. О.
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Васильківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 362/2592/14-а
Провадження № 2-а/362/5/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2015 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Орди О.О.,

при секретарі Хоменко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Василькові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області, третя особа: Комунальне підприємство «Васильківтепломережа» про визнання протиправним та скасування в частині рішень виконавчого комітету Васильківської міської ради від 31.08.2012 року № 392 та 29.10.2013 року № 421,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати протиправним та скасувати п. 7 рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради від 31.08.2012 року № 392 та п. 1,7 рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради від 29.10.2013 року № 421.

В обґрунтування вимог позову зазначають, що 31 серпня 2012 року виконавчий комітет Васильківської міської ради прийняв рішення № 392 відповідно до п. 7 якого зобовязано комунальне підприємство «Васильківтепломережа» встановити зі споживачами, які встановили у квартирах багатоквартирних будинків індивідуальні ( автономні) системи опалення, договірні відносини щодо оплати послуги з централізованого опалення місць загального користування будинків. 29.10.2013 року виконавчим комітетом Васильківської міської ради було прийнято рішення № 421 п. 1 та 7 якого містить аналогічні положення. На підставі вищевказаних рішень КП «Васильківтепломережа» направило в кінці січня та перших числах лютого 2014 року проекти договорів позивачам які встановили у квартирах багатоквартирних будинків індивідуальні (автономні) системи опалення, з вимогою укласти з ними надіслані договори, відповідно з якими розпочати з 01.01.2014 року оплату послуг з централізованого опалення місць загального користування будинків.

Позивачі, посилаючись на те, що вищевказані оскаржувані рішення не були оприлюднені та були прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, а саме принципів державної регуляторної політики, державного регулювання у сфері комунальних послуг, правил користування тепловою енергією та прав споживачів, оскільки вимагають від мешканців укладення договорів та примусову оплату за послуги, які їм не надаються і надання яких чинним законодавством не передбачено просили суд визнати оскаржувані рішення протиправними та скасувати їх за рішенням суду.

В ході розгляду справи позивачами було уточнено позовні вимоги, а саме позивачі, враховуючи, що пункт 2 рішення № 421 виконавчого комітету Васильківської міської ради від 29.10.2013 року поряд з пунктом 7 зобовязує КП «Васильківтепломережа» встановлювати оплату за послуги опалення місць загального користування та враховуючи, що поняття місць загального користування законодавчо не визначено, а послуга централізованого опалення полягає у підтриманні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири і не передбачає опалення місць загального користування, просили суд також скасувати пункт 2 рішення №421 від 29.10.2013 року (а.с.71-72).

Ухвалою Васильківського міскрайонного суду Київської області від 22.12.2014 року до участі в справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Комунальне підприємство «Васильківтепломережу» ( а.с.58.)

Позивачі в судовому засіданні вимоги позову, з урахуванням уточнень, підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області в судове засідання не зявився, надавши письмові заперечення, згідно яких просить проводити розгляд справи без його участі, в задоволенні позову відмовити та зазначає, що на виконавчий комітет не покладено обовязок інформування населення про зміни вартості тарифів, Закон України «Про житлово-комунальні послуги» зобовязує виконавця/виробника (КП «Васильківтепломережа») не пізніше ніж за 30 днів повідомити про це споживачів з визначенням причин зміни вартості та надання відповідних обґрунтувань з посиланням на погодження відповідних органів. Стосовно чинності оскаржуваних рішень, останні були оприлюдненні і міськрайонній газеті «Життя і слово» 27 листопада 2013 року № 94, тому є чинним з моменту їх оприлюднення. Крім того, з урахуванням того, що чинне законодавство, а саме п. 28 Правил надання послуг з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 передбачає оплату послуг на опалення місць загального користування представник відповідача вважає, що дана вимога позивачів є невірною та має бути відхилена судом ( а.с.82-83).

Представник третьої особи КП «Васильківтепломережа» в судовому засіданні вимоги позову не визнав та заперечував щодо їх задоволення, пояснивши, що КП «Васильківтепломережа» проінформувала населення споживачів про зміну тарифів у передбачений законодавством строк та порядок, а послуга з централізованого опалення місць загального користування передбачена чинним законодавством, а тому твердження позивачів щодо відсутності послуг з централізованого опалення місць загального користування будинків та відмову в їх оплаті є безпідставними.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира № 29 в будинку № 13 військового містечка № 11 м. Василькова, Київської області ( а.с.8).

В свою чергу ОСОБА_2 є власницею квартири № 33, що знаходиться в м. Василькові Київської області в будинку № 16 в військовому містечку за № 11 ( а.с.12).

Актами від 25.07.2007 року та 22.06.2011 року вищевказані квартири позивачів, за погодженням з комунальними підприємствами, були відключені від внутрішнього будинкових мереж ЦО І ГВП ( а.с. 9,14).

Рішенням виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області № 392 від 31.08.2012 року ( пункт 7) зобовязано КП «Васильківтепломережа» до 01.11.2012 року встановити зі споживачами, які встановили у квартирах багатоквартирних будинків індивідуальні (автономні) системи опалення, відповідні договірні відносини щодо оплати послуг з централізованого опалення місць загального користування будинків, згідно з наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 359 від 31.10.2006 року ( а.с.30).

Пунктом 9.10 вищевказаного рішення зобовязано КП «Васильківтепломережа» оприлюднити дане рішення в засобах масової інформації та встановлено, що дане рішення набирає чинності через 15 днів з моменту його оприлюднення.

В свою чергу рішенням виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області № 421 від 29.10.2013 року ( пункт 1) вирішено погодити та ввести в дію з 01.11.2013 року питомі норми кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків м. Василькова по комунальному підприємству «Васильківтепломережа».

Пунктом 7 даного рішення зобовязано КП «Васильківтепломережа» до 01.11.2014 року встановити зі споживачами, які встановили у квартирах багатоквартирних будинків індивідуальні (автономні) системи опалення або індивідуальні лічильники теплової енергії, відповідні договірні відносини щодо оплати послуг з централізованого опалення місць загального користування будинків, згідно з наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 359 від 31.10.2006 року (а.с.29).

Листом КП «Васильківтемпломережа» № 15/154 від 09.01.2014 року позивача ОСОБА_2 повідомлено про прийняте виконавчим комітетом Васильківської міської ради Київської області рішення № 421 від 29.10.2013 року, про порядок нарахування плати за опалення місць загального користування та надано два примірника договору про надання даних послуг з вимогою їх заповнення та підписання ( а.с.15-17).

З пояснень позивачів, даних в судовому засіданні, встановлено, що останні з вимогами договору не погоджувались, а тому відмовились від його заповнення та підписання.

В свою чергу про фактичне нарахування витрат на оплату за опалення місць загального користування позивачі дізнались з квитанцій, які почали надходити з січня 2014 року ( а.с.10,18) на підставі рішення № 421 від 29.10.2013 року.

Відповідно до ст. ст. 2, 17 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, місцевим загальним судам, як адміністративним судам, підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно вимог ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з положеннями ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення.

В судовому засіданні встановлено, що саме на підставі оскаржуваного рішення № 421 від 29.10.2013 року здійснювалось нарахування витрат на опалення місць загального користування.

В звязку з цим, суд не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування п.7 оскаржуваного рішення № 392 від 31.08.2012 року, оскільки останнє не порушує законних прав, свобод або інтересів позивачів, так як нарахування витрат на опалення місць загального користування здійснювалось позивачам на підставі рішення № 421 від 29.10.2013 року.

У відповідності з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 1 пункту "а" статті 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження по встановленню в порядку і межах, визначених законодавством, тари фів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприє мствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади. Тобто від повідач має право приймати рішення по встановленню тарифів на комунальні та інші послуги, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади.

Статтею 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" встановлено, що регуляторний акт - це: прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання; прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Тобто рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області від 29.10.2013 року № 421 «Про погодження питомих норм кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків міста Василькова по комунальному підприємству «Васильківтепломережа» оприлюднено в газеті «Життя та слово» 27.11.2013 року є регуляторним актом.

Статтею 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської дія льності" встановлено: регуляторний орган - Верховна Рада України, Президент України, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення, інший державний орган, центральний орган виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцевий орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, а також посадова особа будь-якого із зазначених органів, якщо відповідно до законодавства ця особа має повноваження одноособово приймати регуляторні акти. До регуляторних органів також належать територіальні органи центральних органів виконавчої влади, державні спеціалізовані установи та організації, некомерційні самоврядні організації, які здійснюють керівництво та управління окремими ви дами загальнообов'язкового державного соціального страхування, якщо ці органи, установи та організації відповідно до своїх повноважень приймають регуляторні акти.

Тобто виконавчий комітет Васильківської міської селищної ради є регуляторним органом.

Частинами 1 та 2 статті 8 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" встановлено: "Стосовно кожного проекту регуляторного акта його розробником готується аналіз регуляторного впливу. Аналіз регуляторного впливу готується до оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень та пропозицій".

Частиною 4 статті 9 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" встановлено, що "Проект регуляторного акта разом із відповідним аналізом регуляторного впливу оприлюднюється у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону, не пізніше п'яти робочих днів з дня оприлюднення повідомлення про оприлюднення цього проекту регуляторного акта".

Тобто законодавець встановив, що аналіз регуляторного акту готується до оприлюднення проекту регуляторного акта та цей аналіз оприлюднюється разом з відповідним проектом регуляторного акту оприлюднюється у спосіб, передбачений статтею 13 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", не пізніше п'яти робочих днів з дня оприлюднення повідомлення про оприлюднення цього проекту регуляторного акта.

Частиною 6 статті 9 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" встановлено, що строк, протягом якого від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань приймаються зауваження та пропозиції, встановлюється розробником проекту регуляторного акта і не може бути меншим ніж один місяць та більшим ніж три місяці з дня оприлюднення проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу".

Тобто законодавець встановив, що строк протягом якого фізичні та юридичні особи можуть подати свої зауваження та пропозиції, відносно проектів регуляторних актів, щодо підвищення та рифів на житлово-комунальні послуги повинен бути не менш як один місяць.

Ст.36 ЗУ "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" встановлено особливості прийняття регуляторних актів органами та посадовими особами місцево го самоврядування. Так, регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом чи посадовою особою місцевого самоврядування, якщо відсутній аналіз регуляторного впливу або проект регуляторного акту не був оприлюднений.

В порушення Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" відповідач опублікував вище вказане рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради а не проект, у газеті «Життя і слово» 27.11.2013 року № 94, тобто після прийняття спірного рішення.

Не береться до уваги посилання КП «Василькітепломережа» щодо того що оскільки спірним рішення погоджено питомі норми кількості теплоти, спожитої на опалення МЗК багатоквартирних будинків м. Василькова по КП «Васильківтепломережа» то на нього розповсюджуються норми закону «Про житлово-комунальні послуги» та Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 30.07.2012 року № 390 якими передбачено, що інформація про перелік житлового комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів доводяться шляхом розміщення цієї інформації зокрема у друкованому засобі друкованої інформації і на спірне рішення не поширюється закон України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". Оскаржуване рішення не підпадає під дію наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 30.07.2012 року № 390 так як не встановлює тарифи/ціни на опалення МЗК а вводить в дію питомі норми кількості теплоти, спожитої спожитої на опалення МЗК багатоквартирних будинків м. Василькова а отже є регуляторним актом.

Суд не приймає до уваги доводи позивачів про відсутність в чинному законодавстві норми, яка передбачає оплату місць загального користування, оскільки судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» -житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умлв проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, стандартів, порядків і правил.

Постановою Кабінету Міністрів від 21 липня 2005 р. № 630 затверджені Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення

Згідно п.28 Правил, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

У пункті 1.2 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 № 359, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27.11.2006 за № 1237/13111 (далі Методика), зазначено, що Методикою встановлено порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування (далі - МЗК) у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами.

Отже ствердження позивачів про те, що послуги з централізованого опалення місць загального користування чинним законодавством не передбачено безпідставні, оскільки саме на виконання п.28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 21 липня 2005 р. № 630 затверджено Методику розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що оскільки спірне рішення прийнято не у спосіб, встановлений для його прийняття та без врахування права територіальної громади на участь у процесі прийняття рішення, а тому вважає за необхідне визнати п.1,2,7 даного рішення протиправними та скасувати їх.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Порядком доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад, затвердженим Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 390 від 30.07.2012 року, ст.ст. 2, 5, 6, 17, 71, 159-163, 185, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративного позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області, третя особа: Комунальне підприємство "Васильківтепломережа" про визнання протиправним та скасування в частині рішень виконавчого комітету Васильківської міської ради від 31.08.2012 року № 392 та 29.10.2013 року № 421 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати п.1,2,7 рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради "Про погодження питомих норм кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків м. Василькова по Комунальному підприємству "Васильківтепломережа" від 29.10.2013 року № 421.

В решті вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя О.О. Орда