Справа № 2-а/54/14
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а/54/14

Головуючий у 1-й інстанції: Оленчук І.В.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

21 квітня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Новоселицькому районі Чернівецької області на постанову Новоселицького районного суду Чернівецької області від 21 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Новоселицькому районі Чернівецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду в Новоселицькому районі Чернівецької області (далі УПФУ в Новоселицькому районі) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 21 січня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від сторін клопотань та заяв про розгляд справи за їх участю не поступало а тому, колегія суддів, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, а саме трудовою книжкою, виданою на ім'я ОСОБА_2, останній працював: з 24.09.1976 року по 24.01.1977 року та з 06.09.1977 року по 13.11.1977 року--робітником на Новоселицькому консервному заводі; з 14.11.1977 року по 20.11.1979 року--проходив строкову військову службу; з 23.12.1981 року по 28.04.1982 року--загрузчиком на Чернівецькому підприємстві будматеріалів № 2; з 12.01.1983 року по 25.04.1983 року-- бетонщиком в Новоселицькому міжколгоспбуді; з 01.09.1983 року по 09.12.1983 року--штукатуром в птахрадгоспі "Свердловський"; з 03.01.1984 року по 20.07.1984 року--навчавсся в МПТУ № 7 м.Заставна; з 23.07.1984 року по 15.10.2004 року--газоелектрозварником в Новоселицькому міжколгоспі (СВК "Буковина 2000"); з 27.06.2013 року по 16.09.2013 року--отримував допомогу по безробіттю.

По досягненню 55-річного віку позивач звернувся до УПФУ в Новоселицькому районі з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. Дана заява була передана відповідачем на розгляд комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні в Чернівецькій області з тих підстав, що СВК "Буковина 2000" ліквідоване без правонаступника.

Рішенням вказаної комісії від 26.09.2014 року позивачу зараховано до пільгового стажу роботи період з 23.07.1984 року по 21.08.1992 року та час навчання з 03.01.1984 року по 22.07.1984 року, а в зарахуванні періоду роботи з 22.08.1992 року по 15.10.2003 року відмовлено, оскільки він не підтверджений результатами атестації робочих місць на підприємстві.

17.10.2014 року позивач отримав від УПФУ в Новоселицькому районі листа в якому було зазначено, що його загальний трудовий стаж складає 23 роки 5 місяців 28 днів при необхідному для призначення пільгової пенсії стажі 25 років.

04.11.2014 року ОСОБА_2 уклав з Новоселицькою ОДПІ договір про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування № 59, відповідно до якого сплатив єдиний внесок за період з 01.04.2013 року по 31.10.2014 року в сумі 7937,63 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що основним документом, що підтверджує трудовий стаж роботи є трудова книжка, а несвоєчасне проведення атестації керівником підприємства не може бути підставою для не включення періоду роботи до пільгового стажу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції із наступних підстав.

Відповідно до п.5 ст. 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" 8 липня 2010 року № 2464-VI, договором про добровільну участь може бути передбачена одноразова сплата особою єдиного внеску за попередні періоди, в яких особа не підлягала загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню (у тому числі за період з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2010 року). При цьому сума сплаченого єдиного внеску за кожен місяць такого періоду не може бути меншою за мінімальний страховий внесок та більшою за суму єдиного внеску, обчисленого виходячи з максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановлених на дату укладення договору.

Відповідно до пункту "б" ст. 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до ст.62 Закону № 1788-12 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 N 162, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 N 58 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці та соцполітики N 259/34/5 від 08.06.2001 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до п. 3 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 10.11.2006 N 18-1, підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі -підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії).

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. N 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Як вбачається із записів в трудовій книжці позивача, його загальний трудовий, з врахуванням сплати єдиного внеску за договором про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, складає понад 25 років, з яких стаж роботи на посаді електрогазозварювальника--понад 12,6 років. Записи в трудовій книжці ніким не оскаржувались та не визнавались недійсними в судовому порядку.

На спірний період роботи позивача з 22.08.1992 року по 15.10.2003 року року на посаді електрозварювальника діяли Списки № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів СССР від 26.01.1991 року №10, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 та постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36.

Вказана професія відноситься до всіх вищезазначених списків--Розділ ХХХІ "Загальні професії" (позиція 620).

Щодо посилань відповідача на відсутність проведеної атестації на підприємстві, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Відповідно до змісту наказу Міністерства праці та соціальної політики України „Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" № 383 від 18 листопада 2005 року, якщо атестацію робочих місць проведено до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до пільгового стажу зараховується п'ятирічний період роботи, що передує даті видання наказу про атестацію, а також період впродовж 5 років після вперше проведеної атестації. Якщо атестація вперше проведена після 21 серпня 1997 року, в разі підтвердження зазначеного права до пільгового стажу зараховується п'ятирічний період, що передує даті видання наказу про її результати.

Якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилась чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період робіт із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно.

Частиною другою пункту 4 зазначеного Порядку встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Отже, законодавцем покладено обов'язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому її несвоєчасне проведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком.

Як вбачається із листа УПФУ в Новоселицькому районі № 5581 від 17.10.2014 року, наявного в матеріалах справи, атестація робочих місць за умовами праці на СВК "Буковина--2000" проводилася, однак згідно висновку Державної експертизи умов праці Чернівецької обласної державної адміністрації від 31.03.2005 року № 2/05-130, вона визнана недійсною.

Проте, колегія суддів вважає, безпідставним посилання відповідача на вказаний висновок, оскільки дана обставина свідчить не про відсутність шкідливих умов праці на підприємстві, а про неякісне проведення атестації робочих місць керівником підприємства.

Недобросовісне виконання роботодавцем, покладених на нього законодавцем обов'язків, не може слугувати підставою для позбавлення позивача права на пенсійне забезпечення.

Таким чином, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на пенісю на пільгових умовах, відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", а тому підстав для відмови в призначенні йому пільгової пенсії не вбачається.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції обґрунтовані, постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Новоселицькому районі Чернівецької області залишити без задоволення, а постанову Новоселицького районного суду Чернівецької області від 21 січня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Боровицький О. А.

Матохнюк Д.Б.