Справа № 806/4502/14
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" квітня 2015 р. м. Київ К/800/4549/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.

суддів Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

за участю:

секретаря Маджар О.М.

представника позивача неприбуття

представника відповідача Рафальської Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2015 року

у справі № 806/4502/14

за позовом ОСОБА_3

до Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області (далі - Коростенська ОДПІ) про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії та утриматись від вчинення дій.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 10.11.2014, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2015, позов задоволено. Визнано неправомірними дії відповідача стосовно заяви ОСОБА_3 у частині відмови здійснювати податковий облік згідно з Законом України «Про державний реєстр фізичних осіб - платників податків і інших обов'язкових платежів» за раніше встановленими формами обліку (8ДР) без застосування індивідуального ідентифікаційного номеру, виключити індивідуальний ідентифікаційний номер та всю інформацію про позивача з інформаційного фонду Державного реєстру та Державного реєстру, здійснювати її облік на паперових носіях за прізвищем ім'ям, по-батькові, не вказуючи серію та номер паспорта. Зобов'язано відповідача утриматися від вчинення протиправних дій стосовно позивача щодо збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про неї. Зобов'язано податковий орган виключити з інформаційного фонду Державного реєстру відомості про індивідуальний ідентифікаційний податковий номер і загальні відомості про позивача.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями судів попередніх інстанцій, Коростенська ОДПІ оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив скасувати вказані судові акти з мотивів порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення - про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга серед іншого обґрунтована тим, що з 05.05.2008 з інформаційного фонду Державного реєстру виключено індивідуальний ідентифікаційний номер та всю інформацію стосовно позивача.

У своїх запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_3 просила залишити рішення судів попередніх інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

Згідно з частиною другою статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_3 віруюча громадянка України, у зв'язку з чим у 2008 році отримала в установленому порядку право не користуватись ідентифікаційним номером, а здійснювати будь-які платежі без його застосування, про що в паспорті проставлено відповідний штамп.

ОСОБА_3 неодноразово зверталась до відповідача із заявами, в яких просила вести її облік платника податків за раніше встановленою формою - на паперових носіях, без застосування індивідуального податкового номеру та через релігійні переконання не ідентифікувати її особу жодним чином.

Водночас, відповідач повідомив позивача, що податковий орган не має правових підстав для задоволення такої заяви.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що зафіксована у Податковому кодексі України альтернативна форма обліку за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта для фізичних осіб, які через релігійні переконання відмовились від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган податкової служби і мають відмітку у паспорті, є єдиною прийнятною альтернативою для гарантування конституційних прав віруючим громадянам. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає висновок судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову передчасним з огляду на таке.

Відповідно до статті 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність.

Відповідно до пункту 63.2 статті 63 Податкового кодексу України взяттю на облік або реєстрації в податкових органах підлягають усі платники податків.

Пунктом 63.5 статті 63 ПК України встановлено, що всі фізичні особи - платники податків та інших обов'язкових платежів реєструються в податкових органах шляхом включення відомостей про них для Державного реєстру фізичних осіб - платників податку у порядку, визначеному цим Кодексом.

Облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номер облікової картки платника податків і повідомили про це відповідний податковий орган, ведеться за прізвищем ім'ям, по-батькові і серією та номером діючого паспорту. У паспортах зазначених осіб податковим органом робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта (пункт 63.6 ст.63 ПК України).

Ці дані повинен зазначати, як податковий орган в усіх свідоцтвах, довідках, патентах, в інших документах або повідомленнях, які надсилаються вказаним особам - платникам податків та інших обов'язкових платежів, так і навпаки - особи, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняті реєстраційного номера облікової картки платника податків - в податкових деклараціях, платіжних документа щодо податків та зборів, в інших фінансових документах.

Згідно з пунктом 70.1 статті 70 ПК України облік фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і повідомили про це відповідний податковий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків з прізвищем, ім'ям, по-батькові і серією та номером паспорту.

Абзацом другим пункту 70.5 Податкового кодексу України передбачено, що фізична особа - платник податків, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов'язана особисто подати відповідному контролюючому органу повідомлення та документи для забезпечення її обліку за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером паспорта, а також пред'явити паспорт.

Відповідно до статей 63 та 70 глави 6 розділу II Податкового кодексу України з метою визначення єдиної методики реєстрації фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків розроблено Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затверджене наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.12.2013 № 779 (набрало чинності 28.01.2014, далі - Положення № 779).

Пунктом 4 Положення № 779 передбачено, що цим Положенням визначаються порядок та процедура, зокрема обліку осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

Крім того, статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Ураховуючи викладене, положення Податкового кодексу України є обов'язковими до застосування суб'єктами владних повноважень, зокрема відповідачем на час виникнення спірних правовідносин та спрямовані на забезпечення встановленого Конституцією та законами України публічного порядку.

Згідно з частиною першою статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Оскаржувані судові акти названим вимогам процесуального закону відповідають не в повній мірі.

Відповідно до частини першої статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з частиною четвертою статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до частин четвертої та п'ятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Ураховуючи вказані положення правових норм адміністративного судочинства стосовно принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі та належності доказів, колегія суддів Вищого адміністративного суду України звертає увагу на те, що під час нового розгляду цієї справи та прийняття рішення по суті спору суд першої інстанції зобов'язаний встановити наявність чи відсутність в інформаційному фонді Державного реєстру індивідуального ідентифікаційного номера ОСОБА_3

Також колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з вимогами чинного законодавства України для здійснення обліку фізичних осіб-платників податків, які через свої релігійні переконання в установленому законом порядку відмовились від використання ідентифікаційного номера - використовується прізвище, ім'я, по батькові, а також серія та номер паспорта. Облік таких осіб ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта громадянина України.

Визнаючи протиправними дії Коростенської ОДПІ, суд першої інстанції не врахував вказаних положень податкового законодавства, а також не звернув увагу на те, що положення Закону України «Про державний реєстр фізичних осіб - платників податків і інших обов'язкових платежів» втратили свою чинність на час виникнення спірних відносин.

Крім того, зобов'язуючи відповідача утриматися від вчинення протиправних дій стосовно позивача щодо збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про неї, що є порушенням статті 32 Конституції України, суд першої інстанції не встановив, яку саме конфіденційну інформацію збирає чи поширює суб'єкт владних повноважень у цьому випадку.

Зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

Суди попередніх інстанцій вказаних вимог Кодексу адміністративного судочинства України не виконали у зв'язку з чим порушили норми процесуального закону.

З огляду на викладене доводи касаційної скарги частково заслуговують на увагу, у зв'язку з чим наявні підстави для її часткового задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

Частиною першою статті 220 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з частиною другою статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій під час прийняття рішень по суті спору у цій справі було порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 210 - 231 КАС України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2015 року в цій справі скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий

(підпис)

К.В. Конюшко

Судді

(підпис)

Л.Я. Гончар

(підпис)

С.Я. Чалий

Згідно з оригіналом

помічник судді М.Р. Мергель