Справа № 2610/12385/2012
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

28 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Безименної Н.В.,

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Авраменко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Шевченківської районної у м. Києві ради, заступника голови Шевченківської районної у м. Києві ради, треті особи: Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фелічіта", Товариство з обмеженою відповідальністю "ВДС Інвест" про визнання протиправним та скасування розпорядження та рішення

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2011 року ОСОБА_2 звернувся в Шевченківський районний суд м. Києва з позовом до Шевченківської районної у м. Києві ради, заступника голови Шевченківської районної у м. Києві ради, треті особи: Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фелічіта", Товариство з обмеженою відповідальністю "ВДС Інвест" про визнання протиправним та скасування розпорядження та рішення.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено. Рішення суду вмотивовано тим, що спірне нежиле приміщення є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин, а позивачем в свою чергу не доведено в чому полягає порушення його прав та законних інтересів.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій позивач просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. На думку апелянта, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а оскаржувана постанови прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову - залишити без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 14.08.2006 належить квартира АДРЕСА_1 (т.1 а.с.11).

27 грудня 2001 року Київською міською радою було прийнято рішення №208/1642 "Про формування комунальної власності територіальних громад районів міста Києва" (що діяло на час спірних правовідносин), яким розмежовувалося комунальне майно м. Києва між новоутвореними районами міста та затверджувався перелік об"єктів комунальної власності територіальної громади м. Києва, згідно якого жилий будинок АДРЕСА_1 відноситься до комунальної власності.

Також, даним рішенням було визнано таким, що втратило чинність рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 13 січня 1992 року №26 "Про формування комунального майна міста Києва" (т.1 а.с. 12-13).

Розпорядженням Шевченківської районної у м. Києві ради №181 від 12.06.2008 "Про передачу в орендне користування нежилих приміщень комунальної власності територіальної громади Шевченківського району м. Києва" було передано в орендне користування підвальне приміщення площею 100,00 кв.м. по АДРЕСА_1 під склад до 17.06.2009 року шляхом укладання договорів оренди з ТОВ "Фелічіта" ( т.1 а.с. 16-18).

На виконання вказаного Розпорядження між Шевченківською районною у м. Києві радою та ТОВ «Фелічіта» було укладено договір оренди від 13.06.2008 №1045/2, за умовами якого орендодавець на підставі Розпорядження Шевченківської районної у м. Києві ради №181 від 12.06.2008 зобов'язується передати, а орендар - прийняти у строкове платне користування (оренду) нежиле приміщення (будівлю, споруду) загальною площею 100 кв. м., а саме підвал з орендованою площею 100 кв. м., згідно поверхового плану приміщення, розміщене за адресою АДРЕСА_1 та додаткову угоду №1 від 23.09.2008 якою внесені зміни до договору №1045/2, а саме: змінено загальну площу орендованого підвалу зі 100,0 кв.м. на 112,1 кв.м.(т.1 а.с.22-32).

19.08.2008 року Шевченківською районною у м. Києві радою прийнято Рішення №471 «Про приватизацію об'єктів комунальної власності Шевченківського району м. Києва», яким затверджено перелік об'єктів комунальної власності Шевченківського району м. Києва, що підлягають приватизації шляхом викупу, до якого було включено і спірне нежиле приміщення в будинку по АДРЕСА_1.

Згідно п.п.79 Додатку №1 до вказаного Рішення, спірне нежиле приміщення в будинку по АДРЕСА_1 підлягає приватизації шляхом продажу на аукціоні, покупець - ТОВ "Фелічіта" (т.1 а.с. 33,34).

Відповідно до договору купівлі продажу від 07.10.2009 ТОВ "Фелічіта" є власником нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 загальною площею 112,1 кв. м. (том 1 а.с. 36-37).

Згідно договору купівлі-продажу від 15.03.2010, власником приміщень літери «А» № 1,2,3 (групи приміщень № 9), загальною площею 112,1 кв. м. є ТОВ «ВДС Інвест» (том 1 а.с. 40-42).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначає правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання.

Метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.

Відповідно до ч.1 ст. 1 вказаного закону Приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 вказаного Закону Власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Закон України «Про місцеве самоврядування» відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 1 даного Закону право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування

Згідно ст. 2 вказаного Закону місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Ч. 1 ст. 60 вказаного Закону встановлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Згідно ч. 5 вказаної статті органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Згідно п.7 статті 1 Закону України "Про об"єднання співвласників багатоквартирного будинку" нежилим приміщенням - є приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин, саме на нежиле приміщення Головним управлінням і було видане оскаржуване свідоцтво.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Згідно з ч. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках.

Допоміжні приміщення (кладовки, сараї та інше) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Колегія суддів звертає увагу на те, що висновком експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи № 10032/10033/13-43 від 16.06.2014 року встановлено, що приміщення групи №9, загальною площею 112,1 кв.м, що належить ТОВ "ВДС Інвест" і розташовані в будинку АДРЕСА_1, на момент проведення дослідження є нежитловим приміщенням в структурі багатоквартирного житлового будинку, що не відносяться до житлового фонду і можуть вважатися самостійним об"єктом цивільно-правових відносин, з визначеним, відповідно до правовстановлюючої документації, цільовим призначенням та не відносяться до допоміжних (в тому числі технічних) приміщень даного будинку (т.1 а.с.83). Даний висновок не спростовано.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що спірне приміщення є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин, не є допоміжними приміщенням до будинку АДРЕСА_1, а тому у відповідності до вимог Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" могло бути приватизовано.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що при проведенні експертами обстеження, наявність загально будинкового інженерно-технічного обладнання та пристроїв, які б забезпечували життєдіяльність і експлуатацію житлової частини будинку АДРЕСА_1, в групі приміщень № 9, загальною площею 112, 1 кв. м. встановлено не було, що спростовує доводи апелянта про те, що дане приміщення було призначене для забезпечення експлуатації будинку та обслуговування мешканців будинку.

Відповідно до ст.. 1 КАС України Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Колегія суддів наголошує на тому, що позивачем не зазначено в чому саме полягає порушення його прав та законних інтересів оскаржуваними рішенням та розпорядженням.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 28.04.2015 року.

Головуючий суддя: Н.В. Безименна

Судді: Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Аліменко В.О.

Кучма А.Ю.