Справа № 804/2223/15
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2015 р. Справа № 804/2223/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Коренева А.О.,
при секретарі судового засідання - Литвин Ю.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області Бугай Вадима Віталійовича та Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області в особі реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -
Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області Бугай Вадима Віталійовича про визнання протиправним та скасування Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 18353210 від 25.12.2014 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області Бугая Вадима Володимировича та про зобов'язання розглянути заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) про державну реєстрацію права та їх обтяжень від 25.12.14 за реєстраційним номером НОМЕР_2 у порядку, визначеному чинним законодавством, та прийняти рішення щодо реєстрації права приватної власності на житлове приміщення, що розташоване АДРЕСА_1, загальною площею 61,8 кв. м. На обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що приймаючи Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 18353210 від 25.12.14 державний реєстратор зазначив, що надане рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25 травня 2002р. по справ № 2- 84/2002р. не містить відомостей про визнання права власності за заявником (ОСОБА_1), але відмовляючи у державній реєстрації права Бугай В.В. не вказав пункт частини першої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що є недопустимим. Також позивачем зазначено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25 травня 2002р. по справі № 2-84/2002р., яке набрало законної сили, було встановлено факт укладення між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 договору купівлі-продажу квартири 1 у будинку 57 по вулиці XXII Партз'їзду у м. Кривий Ріг, посвідченого 20 липня 1998р. приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Терещенком Миколаєм Степановичем, що є самостійною підставою для державної реєстрації права власності на вказаний об'єкт за мною згідно статті 19 Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державним реєстратором також не взято до уваги надану довідку комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» № 137197 від 12.12.14, у якій зазначено, що вказана квартира зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 на підставі дублікату договору купівлі-продажу, виданого 02.09.1998р. Терещенко М.С., приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за НОМЕР_3, замість втраченого договору купівлі-продажу, посвідченого 20.07.1998р. Терещенко М.С., приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 1012. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідач-1, Державний реєстратор прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області Бугай Вадим Віталійович, та відповідача - 2, Криворізьке міське управління юстиції у Дніпропетровській області в особі реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції, залучений до участі у справі ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.15, проти задоволення позову заперечували, оскільки подані позивачем документи не відповідали вимогам, встановленим Законом та не давали змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Так, відповідно до картки прийому заяви № 18340248, позивачем були подані такі документи: заява про державну реєстрацію права власності, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру, копія документа, що посвідчує особу та копія дублікату реєстраційного номеру облікової картки платника податку, рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 21.05.02 № 2-841 2002. Твердження позивача про те, що разом із заявою про державну реєстрам ним було подано технічний паспорт на квартиру та довідку № 137197 від 12.12.14, видану КП ДОР «Криворізьке БТІ», є неправдивим та надуманим, оскільки згідно з даними картки прийому заяви та внутрішнього опису документів справи позивач зазначені доки не подавав та вони не були залучені до матеріалів облікової справи. Також відповідачами зауважено, що у рішенні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.05.02 по справі № 2-841 2002, яке подав заявник для проведення реєстрації, зазначено «Установить факт заключения между ОСОБА_1 и ОСОБА_4 договора купли-продажи квартиры АДРЕСА_1 ...», проте вказане рішення не міститься відомостей про визнання права власності за ОСОБА_1 на вказану квартиру.
Відповідачі правом участі в судовому засіданні не скористались, про дату час та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином.
Вивчивши доводи позову та заперечень, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, а також норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд при прийняті постанови виходить з наступних підстав та мотивів.
Спірні правовідносини виникли з приводу правомірності Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №18353210 від 25.12.14. За змістом вказаного Рішення державний реєстратор прав на нерухоме майно Бугай В.В., розглянувши заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, подану позивачем 25.12.14 за реєстраційним номером НОМЕР_2 для проведення державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована Дніпропетровська обл., м. Кривий ріг, АДРЕСА_1, та документи, подані для проведення державної реєстрації прав, та встановивши, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме: заявник надав Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.05.02 по справі 2-841 2002, яке не містить відомостей про визнання права власності, відмовив у державній реєстрації права власності на вказану квартиру за позивачем (а.с.9).
Як вбачається з картки прийому заяви №18340248, разом із заявою від 25.12.14 за реєстраційним номером НОМЕР_2 про реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 61,8 кв. м., позивачем подані: квитанція, документи від 25.12.14, видані заявником, та рішення суду, видане 21.05.02 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.30).
Наданим рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.05.02 по справі 2-841 2002 встановлений факт укладення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 договору купівлі-продажу квартири в будинку АДРЕСА_1 та засвідченого 20.07.98 приватним нотаріусом Криворіжського нотаріального округу Терещенко М.С. (а.с.10-11).
Розв'язуючи спір, суд зазначає таке. Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закону №1952) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1952 обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема право власності на нерухоме майно.
Згідно з ч.1 ст.19 Закону №1952 державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.
Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, затверджений постановою КМУ від 17.10.13 №868 (далі - Порядку №868). Так, відповідно до п.37 вказаного Порядку документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: 1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат; 2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 4) видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати; 5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону; 6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат; 7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією; 8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 9) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею; 10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 12) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 13) закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.
За приписами п.2 ст.9 Закону №1952 державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах.
Положеннями ч.1 ст.24 Закону №1952 визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, зокрема подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.
Приписами п. 94 Порядку №868 також визначено, що під час проведення державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор використовує дані Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна для цілей справляння адміністративного збору та/або перенесення відомостей із зазначених реєстрів до Державного реєстру прав; державний реєстратор у разі відсутності відомостей у Державному реєстрі прав та Реєстрі прав власності на нерухоме майно використовує реєстраційні дані, які містяться на паперовому носії інформації (реєстрові книги та реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації), - у разі їх наявності в органі державної реєстрації прав.
Зміст наведених законодавчих положень вказує на те, що державною реєстрацією є офіційне визнання і підтвердження державою зокрема фактів переходу прав на нерухоме майно, шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Підставою для переходу права власності може бути, зокрема судове рішення, яке набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, або інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону. Проте, вказані документи не можуть носити безумовний характер для здійснення державної реєстрації права власності, оскільки, після подання документів для здійснення такої реєстрації державний реєстратор перевіряє їх на відповідність закону та відповідність відомостям про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек, Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та поданих документах.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до п.20 Порядку ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 26.10.11 №1141, з метою проведення державної реєстрації виникнення права власності державний реєстратор вносить до запису про нерухоме майно такі відомості щодо об'єкта нерухомого майна: - тип об'єкта нерухомого майна (житловий будинок, будівля, споруда, квартира, житлове приміщення, нежитлове приміщення тощо); - призначення об'єкта нерухомого майна (житловий або нежитловий); - площа об'єкта нерухомого майна (загальна та (за наявності) житлова); - відомості про складові частини об'єкта нерухомого майна (найменування та/або присвоєння літера, загальна та (за наявності) житлова площа об'єкта нерухомого майна, який є складовою частиною складної речі та призначений для обслуговування іншої (головної) речі, пов'язаний з нею спільним призначенням та є її приналежністю); - адреса об'єкта нерухомого майна; - підстава для внесення запису про нерухоме майно: - назва рішення; - дата формування рішення; - індексний номер рішення; - прізвище, ім'я та по батькові державного реєстратора; - найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 21.05.02, наданого позивачем задля здійснення державної реєстрації права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 61,8 кв. м., не визнається право власності позивача на таку квартиру, а встановлюється факт укладення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 договору купівлі-продажу квартири в будинку АДРЕСА_1 та засвідченого 20.07.98 приватним нотаріусом Криворіжського нотаріального округу Терещенко М.С., що дозволяє вважати таке рішення іншим документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, в розумінні 16) п.37 Порядку №868). Разом з тим, суд відмічає, що вказане рішення не містить відомостей технічної інвентаризації зазначеного об'єкта нерухомого майна, зокрема даних щодо загальної та житлової площі), а доказів надання позивачем відповідачу технічного паспорту на квартиру разом із заявою (копія якого надана позивачем до позову - а.с.13-14) до суду не надано, змістом картки прийому заяви №18340248 твердження позивача щодо надання такого паспорту відповідачу спростовуються.

Перевіркою відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек, Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та поданих документах, відповідачем встановлений факт відсутності відповідних відомостей, в тому числі у Реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо проведення КП ДОР «Криворізьке БТІ» до 1 січня 2013р. реєстрації права власності позивача на означену вище квартиру (а.с.61). Доказів надання позивачем відповідачу Довідки від 12.12.14 №137197, виданої КП ДОР «Криворізьке БТІ» про те, що станом на 31.12.12 квартира, розташована за адресою АДРЕСА_1, зареєстрована на праві приватної власності в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі НОМЕР_4 на ім'я позивача, останнім також до суду не надано. Карткою прийому заяви №18340248 такий факт не підтверджується.

Отже, посилання позивача на порушення відповідачем п.8-1 ч.2 ст.9 Закону № 1952, є безпідставними. Адже за змістом означеної норми державний реєстратор запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно, під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, що не було встановлено та виявлено відповідачем з наданих позивачем документів та перевірених відповідачем відомостей.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведені обставини, суд доходить до висновку що спірне рішення прийнято відповідно до приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема п.4 ч.1 ст.24, відповідає критеріям правомірності рішень, визначених ч.3 ст.2 КАС України, та не є таким, що порушує права та інтереси позивача, адже подані позивачем документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Відтак у задоволені позовних вимог належить відмовити.

Окремо суд зазначає, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пунктах 4, 5-2 - 5-6 ч. 1 ст.24 Закону №1952, не позбавляє заявника права повторно звернутися із заявою за умови усунення перешкод для державної реєстрації прав та їх обтяжень (абз. 1 ч.3 ст.24). Викладене дозволяє позивачу звернутись до відповідача-2 із повторною заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, до якої долучити як рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу, так і Довідку КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 12.12.14 №137197 разом із технічним паспортом на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами, визначеними ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили згідно зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 27.04.15

Суддя А.О. Коренев