Справа № 2а-6844/09/0670
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2015р. м. Київ К/9991/20924/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Овруцької міжрайонної державної податкової інспекції

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 12 березня 2010 року

на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2011 року

у справі № 2а-6844/09/0670

за позовом Словечанського споживчого товариства

до Овруцької міжрайонної державної податкової інспекції

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Словечанське споживче товариство (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Овруцької міжрайонної державної податкової інспекції (далі - відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень від 01 липня 2009 року №/0 та № /0.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 12 березня 2010 року позов був задоволений. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Овруцької МДПІ №/0 від 01 липня 2009 року та № /0 від 01 липня 2009 року. Відшкодовано Словечанському СТ з Державного бюджету України 10,20 грн. сплаченого судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2011 року постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 12 березня 2010 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі Овруцька МДПІ, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 12 березня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2011 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

У запереченні на касаційну скаргу Словечанське СТ, посилаючись на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанції є законними та обґрунтованими, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 12 березня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2011 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Овруцька МДПІ провела планову виїзна перевірку Словечанського СТ з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01 квітня 2006 року по 31 березня 2009 року, за результатами якої був складений акт № 299/23-01-01750252 від 16 червня 2009 року.

За висновками акта перевірки, позивачем були порушені, зокрема, вимоги: підпункту 5.3.3 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 46925,00 грн., в тому числі: за І квартал 2007 року у сумі 9489,00 грн., за І півріччя 2007 року у сумі 15926,00 грн., за 9 місяців 2007 року у сумі 19960,00 грн., за 2007 рік у сумі 30681,00 грн., за І квартал 2008 року у сумі 9277,00 грн., за І півріччя 2008 року у сумі 16244,00 грн.; пункту 4.1 статті 4, підпункту 5.1.10 пункту 5.1 статті 5, підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 208243,00 грн., в тому числі: за січень 2007 року - 4395,00 грн., за лютий 2007 року - 16255,00 грн., за березень 2007 року - 10783,00 грн., за квітень 2007 року - 16998,00 грн., за травень 2007 року - 16453,00 грн., за червень 2007 року - 3800,00 грн., за вересень 2007 року - 10469,00 грн., за жовтень 2007 року - 19737,00 грн., за листопад 2007 року - 15730,00 грн., за грудень 2007 року - 20664,00 грн., за січень 2008 року - 9777,00 грн., за лютий 2008 року - 7971,00 грн., за березень 2008 року - 18096,00 грн., за квітень 2008 року - 16765,00 грн., за травень 2008 року - 16673,00 грн., за червень 2008 року - 3677,00 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано, що: у період з 01 квітня 2006 року по 31 березня 2009 року позивач неправомірно включав до складу валових витрат суми податку на додану вартість, сплачені в ціні придбаних товарів для харчування у школах учнів в зоні посиленого радіоактивного контролю, вартість яких була об'єктом оподаткування податком на додану вартість, в сумі 187697,00 грн. (вказану суму перевіркою було віднесено до податкового кредиту відповідного податкового періоду); у період з 01 квітня 2006 року по 31 березня 2009 року позивач (субпідрядник) неправомірно не оподаткував податком на додану вартість вартість послуг, наданих ним Першотравневому комбінату громадського харчування (підряднику, замовнику), згідно договорів субпідряду № 1 від 11 січня 2007 року та № 1 від 28 лютого 2008 року, по харчуванню дітей у навчальних закладах, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що призвело до заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість на загальну суму 395941,00 грн.

01 липня 2009 року Овруцька МДПІ на підставі вказаного акта перевірки прийняла податкове повідомлення № /0, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила Словечанському СТ суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на прибуток у розмірі 70388,00 грн., у тому числі: 46925,00 грн. - за основним платежем, 23463,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

01 липня 2009 року Овруцька МДПІ на підставі вказаного акта перевірки прийняла податкове повідомлення № /0, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила Словечанському СТ суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на додану вартість у розмірі 312365,00 грн., у тому числі: 208243,00 грн. - за основним платежем, 104122,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вказані податкові повідомлення-рішення оскаржувались позивачем в адміністративному порядку, за наслідками якого його скарги була залишена без задоволення, а оскаржувані рішення залишені без змін.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що операції з надання позивачем послуг по харчуванню в школах дітей, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, звільняються від оподаткування податком на додану вартість у відповідності до положень підпункту 5.1.10 пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про податок на додану вартість» в межах норм, встановлених Кабінетом Міністрів України, з огляду на що податок на додану вартість, сплачений у ціні придбаних товарів для харчування учнів шкіл в зоні посиленого радіоактивного контролю, вартість яких була об'єктом оподаткування податком на додану вартість ,також був правомірно включений до складу валових витрат.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Згідно з абзацом 3 підпункту 5.3.3 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі, якщо платник податку на прибуток, зареєстрований як платник податку на додану вартість, одночасно здійснює операції з продажу товарів (робіт, послуг), що оподатковуються податком на додану вартість та звільнені від оподаткування, або не є об'єктом оподаткування таким податком, податок на додану вартість, сплачений у складі витрат на придбання товарів (робіт, послуг), які відносяться до складу валових витрат, та основних фондів і нематеріальних активів, що підлягають амортизації, включається відповідно до валових витрат або балансова вартість відповідної групи основних фондів збільшується на суму, що не включена до складу податкового кредиту такого платника податку згідно із Законом України «Про податок на додану вартість».

Абзацом 2 пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1997 року № 1200 «Про Порядок та норми надання послуг з харчування учнів у професійно-технічних училищах та середніх навчальних закладах, операції з надання яких звільняються від оподаткування податком на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням сировини для приготування страв та інших продуктів харчування, вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва страв та продуктів харчування учнів у середніх навчальних закладах та професійно-технічних училищах, відносяться відповідно до складу валових витрат виробництва готових страв та продуктів харчування і до податкового кредиту не включаються.

Відповідно до пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (послуг). У разі якщо звичайна ціна на товари (послуги) перевищує договірну ціну на такі товари (послуги) більше ніж на 20 відсотків, база оподаткування операції з поставки таких товарів (послуг) визначається за звичайними цінами.

Згідно з підпунктом 5.1.10 пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) звільняються від оподаткування операції з поставки в порядку та в межах норм, встановлених Кабінетом Міністрів України, послуг з харчування дітей у школах, професійно-технічних училищах та громадян у закладах охорони здоров'я.

Порядок та норми надання послуг з харчування учнів у професійно-технічних училищах та середніх навчальних закладах, операції з надання яких звільняються від оподаткування податком на додану вартість, були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1997 року № 1200, відповідно до пункту 4 якого (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) харчування учнів у професійно-технічних училищах, загальноосвітніх школах-інтернатах, спеціальних школах, що функціонують самостійно чи у складі комплексу, за рахунок бюджетних асигнувань здійснюється за натуральними нормами (денна норма кожного виду продуктів на одного учня для приготування готових страв у грамах), які затверджуються МОЗ та Міносвіти за погодженням з Мінфіном (абзац 1). У денних середніх навчальних закладах за рахунок бюджетних асигнувань здійснюється харчування учнів з числа дітей, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи, дітей-сиріт та дітей з малозабезпечених сімей, які проживають у сім'ях, а також за рішенням педагогічної ради - частково вихованців груп продовженого дня (10 відсотків складу групи - повністю, 15 відсотків - наполовину) (абзац 2). Усі інші учні харчуються за власні кошти (абзац 3).

Разом з цим, постановою Господарського суду міста Києва від 19 вересня 2006 року у справі № 38/315-А, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18 грудня 2006 року, було визнано протиправними та нечинними абзаци 2, 3 пункту 4 Порядку надання послуг з харчування учнів у професійно-технічних училищах та середніх навчальних закладах, операції з надання яких звільняються від оподаткування податком на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1997 року № 1200.

Абзацом 5 частини 3 статті 5 Закону України «Про охорону дитинства» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції, визначеної законом, забезпечують, в тому числі, організацію безкоштовного харчування учнів 1 - 4 класів загальноосвітніх навчальних закладів, а також дітей-сиріт, дітей з неповних та багатодітних сімей у професійно-технічних навчальних закладах.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про охорону дитинства» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Кабінет Міністрів України було зобов'язано у тримісячний термін привести свої нормативно-правові акти у відповідність з цим Законом.

У справі, що розглядається, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що Першотравневий комбінат громадського харчування є переможцем тендеру на закупівлю послуг з організації харчування дійте на 2007 - 2008 роки.

11 січня 2007 року та 28 лютого 2008 року між Міністерством праці та соціальної політики України (замовником) та Першотравневим комбінатом громадського харчування (виконавцем) були укладені договори за № 07/25 та 08/99 відповідно на організацію безоплатного харчування дітей, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у 2007-2008 роках, відповідно до умов якого виконавець надає послуги з організації харчування дітей за цінами згідно додатку 1 до цього договору, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити зазначені послуги на умовах та в порядку, визначених договором. Замовник та виконавець, керуючись законами України: «Про Державний бюджет України на 2007 рік», «Про охорону дитинства», «Про освіту», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти», постановами Кабінету Міністрів України: від 21 травня 1992 року № 258 «Про норми харчування та часткову компенсацію вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», від 20 вересня 2005 року № 936 «Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», від 03 листопада 1997 року № 1200 «Про Порядок та норми надання послуг з харчування учнів у професійно-технічних училищах та середніх навчальних закладах, операції з надання яких звільняються від оподаткування податком на додану вартість», від 22 листопада 2004 року № 1591 «Про затвердження норм харчування у навчальних та дитячих закладах оздоровлення та відпочинку», а також спільним наказом Міністерства охорони здоров'я України та Міністерства освіти і науки України від 01 червня 2005 року № 242/329 «Про затвердження Порядку організації харчування дітей у навчальних та оздоровчих закладах», беруть взаємні зобов'язання по організації харчування дітей середніх загальноосвітніх шкіл, професійно-технічних закладів, коледжів, технікумів (училищ) (пункт 1.1 статті 1 договору); виконавець має право залучати до виконання умов даного договору субпідрядників (пункт 1.6 статті 1 договору).

З метою належного виконання умов зазначеного вище договору між Першотравневим комбінатом громадського харчування (підрядником, замовником) та Словечанським СТ (субпідрядником) були укладені договори субпідряду № 1 від 11 січня 2007 року та № 1 від 28 лютого 2008 року, відповідно до умов яких субпідрядник зобов'язаний надати послуги з організації харчування дітей за цінами згідно з додатками №1 зазначених договорів, а генпідрядник відповідно до актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг) зобов'язаний прийняти та оплатити зазначені послуги на умовах та в порядку, визначених цим договором (пункти 1.1 статей 1 договорів).

В силу положень частини 1 статті 838 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Відповідно до пункту 8 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), одержувачі бюджетних коштів (далі - одержувачі) - це підприємства і госпрозрахункові організації, громадські та інші організації, що не мають статусу бюджетної установи, які одержують безпосередньо через розпорядників кошти з бюджету як фінансову підтримку або уповноважені органами державної влади на виконання державних цільових програм та надання послуг.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що оплату позивачу за надані ним послуги здійснювало Міністерство праці та соціальної політики України через рахунок Першотравневого комбінату громадського харчування без зміни цільового призначення коштів, характеру походження та вартості, норм харчування.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про неправомірність визначення позивачу податкових зобов'язань (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на прибуток та податку на додану вартість згідно з оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями та наявність підстав для їх скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга Овруцької МДПІ підлягає залишенню без задоволення, а постанова Житомирського окружного адміністративного суду від 12 березня 2010 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2011 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Овруцької міжрайонної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 12 березня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна