Справа № 2а-1367/11
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2011-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Справа № 2а-1367/11
Головуючий у 1-й інстанції: Піщуліна І.С.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"02" грудня 2011 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні у м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Народицького районного суду від "29" квітня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення Народицької райдержадміністрації Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

7.04.2011 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом і просив зобов"язати УПСЗН Народицької райдержадміністрації провести нарахування доплати до заробітної плати за період з 1.10.2010 року по 31.03.2011 року відповідно до ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та виплатити її , мотивуючи тим, що являється потерпілим від аварії на ЧАЕС /категорія №3/ і має право на отримання доплати до заробітної плати в розмірі 3-х мінімальних зарплат, яка виплачувалась не в повному розмірі.

Постановою Народицького районного суду Житомирської області від 29 квітня 2011 року позов задоволено частково зобов"язано управління праці та соціального захисту населення Народицької райдержадміністрації провести нарахування ОСОБА_3 доплату до заробітної плати за період з 7.10.2010 року по 31.03.2011 року передбаченої ч.1 ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі трьох мінімальних заробітних плат, визначених Законами України "Про державний бюджет на 2010 рік", Законом України "Про державний бюджет на 2011рік" щомісяця. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач по справі - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, вказуючи на порушенням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права просить скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги повністю щодо зобов"язання відповідача провести виплату нарахованих сум.

Позивач та відповідач просять розглядати справу за їх відсутності.

За таких підстав, з врахуванням приписів ч.4 ст.196 КАС України, п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд апеляційної скарги здійснюється судової колегією, в даному судовому засіданні, за відсутності позивача та представника відповідача в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадови і службові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, є потерпілим від аварії на ЧАЄС 3-ї категорії та працює в УПСЗН Народицької райдержадміністрації, що підтверджується відповідними посвідченням, копією паспорта, довідкою (а.с.2-4).

Позивачу, як особі потерпілому від аварії на ЧАЕС 3-ї категорії відповідачем виплачувалась доплата до заробітної плати в розмірі який, на думку позивача, є значно нижчими, ніж це передбачено ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-ХП (далі Закон №796) у зв"язку з чим він звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме: зобов"язав провести нарахування позивачу доплату до заробітної плати за період з 7.10.2010 року по 31.03.2011 року передбачену ч.1 ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і відмовив у задоволенні позовних вимог щодо зобов"язання відповідача провести виплату нарахованих сум, як передчасної вимоги.

Оцінюючи таку правову позицію суду першої інстанції, судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств та відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов"язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року, відповідачем встановлені конкретні розмірі допомоги на оздоровлення, тоді як ст. ст. 62 та 67 Закону №796 Кабінету Міністрів України надано право проводити лише роз"яснення порядку застосування цього Закону, підвищувати розмір доплат, пенсій і компенсацій, передбачених цим Законом, відповідності до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати, але не зменшення їх та встановлення їх у твердій сумі, яка не відповідає Закону

Виходячи із засад приорітетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору в частині того, яка сума підлягає виплаті на користь позивача, застосовуватись мають саме положення статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та №№562 від 12.07.2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Тому позивач, відповідно до ст.39 Закону №796, має право отримувати щомісячну доплату до заробітної плати у розмірі трьох мінімальних заробітних плат, а відповідач , як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня за програмами соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи повинен забезпечити виплату коштів відповідно до вимог Закону №796.

При цьому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необхідність зобов"язання відповідача провести нарахування позивачу доплати до заробітної плати, так як нарахування допомоги здійснюється органами на яких законодавством покладено такі повноваження, а саме в даному випадку управліннями праці і соціального захисту населення.

В той же час відповідно до п.п.5,6 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов"язаних з соціальним захистом громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року №936, соціальні виплати за ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-ХП (далі Закон №796) проводяться підприємствами , установами , організаціями за місцем основної роботи відповідно до розрахункових даних, поданих до уповноваженого органу за формою, затвердженою Мінпраці. Уповноважений орган перевіряє, реєструє , обліковує розрахунки та подає органам Державного казначейства платіжні документи для здійснення відповідних видатків, що проводяться у встановленому законодавством порядку.

Позивачем не надано суду доказів, про те , що виник спір про не виплату йому коштів відповідачем в розмірах визначених судовим рішенням згідно поданих розрахунків.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що Народицький районний суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195.197,198, 200, 206,212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Народицького районного суду від "29" квітня 2011 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: ОСОБА_5

ОСОБА_2

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул. Дзержинського 8,м.Овруч,Овруцький район, Житомирська область,11100

3- відповідачу ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення Народицької райдержадміністрації Житомирської області вул.Леніна, 136,смт.Народичі,Народицький район, Житомирська область,11400