Справа № 818/99/15
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 р.Справа № 818/99/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Кудіної Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці Державної фіскальної служби на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 10.02.2015р. по справі № 818/99/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Симфонія тепла"

до Сумської митниці Державної фіскальної служби

про скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Симфонія тепла", звернувся до суду з адміністративним позовом до Сумської митниці Державної фіскальної служби про скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 02.12.2014 № 805130000/2014/000055/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.12.2014 № 805130000/2014/00064.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 10.02.2015 року позовні вимоги було задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Сумської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 02.12.2014 № 805130000/2014/000055/2.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови Сумської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.12.2014 № 805130000/2014/00064.

Відповідач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Сторони в судове засідання не прибули, повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 22.04.2015 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивачем було подано до митного органу митну декларацію від 01.12.2014 № 805130000/2014/014939 (а.с. 46) відповідно до укладеного із подальшими змінами контракту від 12.09.2014 № 1209/СR із COSKUNOZ RADYATOR VE ISI SANAYI TIC.A.S (Туреччина) (а.с. 17-21).

Згідно поданих документів митна вартість за вищевказаною декларацією визначалася декларантом за першим методом (за ціною договору). Митна вартість товару була визначена згідно суми, зазначеної в інвойсі від 20.11.2014 № 101292 (а.с. 27), як передбачено п. 1 даного контракту на загальну суму 34 645, 24 у валюті USD за курсом НБУ.

Колегією суддів встановлено, що при оформленні документів відповідно до інформації із автоматизованої системи аналізу та управління ризиків, посадовою особою митниці було проведено порівняльний аналіз заявленої митної вартості товару з митною вартістю ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, митна вартість яких вже була здійснена, перевірено декларування складових митної вартості товару.

02.12.2014 відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 805130000/2014/00064 (а.с. 15-16) та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 805130000/2014/000055/2 (а.с. 13-14).

Як встановлено із оскаржуваного рішення підставою для витребування додаткових документів та визначення митної вартості товару за другорядним методом стала розбіжність у документах декларанта, а саме номер інвойсу "101292" відрізняється від того, який зазначено в графі 44 митної декларації країни відправлення - "V 101292".

Крім того, підставою для коригування митної вартості стало те, що інформація, зазначена у прайс-листі не містить достатньої інформації (відсутні реквізити: дата та інформація про виробника продукції, умови поставки), а також декларантом не надано висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціальними експертними організаціями.

Позивач не погодився із такими діями митного органу та звернувся до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що на час здійснення митного оформлення документів позивачем були надані документи, які в повному обсязі підтверджували визначену ним митну вартість товару по першому методу за ціною договору.

У доводах апеляційної скарги відповідач зазначає, що документи, надані позивачем під час митного оформлення, мали розбіжності, а відповідач діяв правомірно, в межах повноважень, встановлених законодавством, у зв'язку із чим підстав для скасування рішення Сумської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 02.12.2014 № 805130000/2014/000055/2 та картки відмови Сумської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.12.2014 № 805130000/2014/00064 немає.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на такі обставини.

Так, відповідно до ст. 318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Згідно із ст. 49 Митного Кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до ч. 5 ст. 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця. Відомості про митну вартість застосовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки (ст. 50 МК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Митного Кодексу України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу. Так, згідно з положеннями глави 9 МК України, зокрема ч. 1 ст. 57 Митного Кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 Митного Кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 58 Митного Кодексу України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом, або уповноваженою ним особою, митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного Кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно із ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. З аналізу ч. 1 та 2 ст. 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз положень ч. 3 ст. 53, ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 54, ст. 58 Митного кодексу України надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині другій статті 53 Митного кодексу України.

Крім того, п. 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

В даному випадку, митному органу були надані документи, що передбачені ст. 53 Митного кодексу України.

Згідно із частиною четвертою статті 57 Митного кодексу України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до вимог графи 33 "Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів", затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, у графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу.

Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

В графі 33 оскаржуваних рішень зазначено, що процедура консультацій проведена та вказані причини, через які не може бути застосований основний метод визначення митної вартості товару.

Встановлено, що митне оформлення товарів здійснювалось шляхом електронного декларування.

Зазначення обставини проведення консультації в оскаржуваному рішенні не є достатнім доказом її проведення, у разі заперечення цього факту позивачем, так як консультація проводиться до прийняття рішення.

Відповідно до статті 60 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними. Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку. Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

Колегією суддів встановлено, що при коригуванні митної вартості товару посадовими особами відповідача якість товарів та репутація цих товарів не враховувалася. Також відповідачем не дотримано положення ч. 4 ст. 60 Митного кодексу України стосовно визначення митної вартості подібних (аналогічних) товарів враховуючи їхню приблизно однакову кількість.

Посилання відовідача в апеляційній скарзі на відсутність транспортних документів колегія суддів не приймає до уваги, оскільки з матеріалів справи встановлено, що позивачем для митного оформлення товару для підтвердження включення транспортних витрат до митної вартості товару була надана довідка від 10.11.2014 року №10-11/ОД-2 ТОВ "Сипрайз". Інші документи для підтвердження факту включення транспортних витрат до митної вартості товару митним органом не запитувались.

Крім того, позивачем надано договір доручення №42 від 01.08.2014 року, рахунок-фактуру №СФ-0000086 від 27.11.2014 року, виписку по операції за 28.11.2014 року, звіт повіреного від 28.11.2014 року.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що обрання відповідачем такого методу було здійснено необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, всупереч нормам ст. 2 КАС України. Сумською митницею не надано належних доказів того, що застосування другорядного методу визначення митної вартості товару - за ціною щодо подібних товарів без послідовного застосування попереднього - за ціною щодо ідентичних товарів є правомірним, не надано належних доказів та необґрунтовано неможливість застосування другорядного методу визначення митної вартості щодо ідентичних товарів, не надано доказів того, що в базі даних відсутня інформація щодо ідентичних товарів.

На час здійснення митного оформлення документи, надані позивачем, в повному обсязі підтверджували визначену ним митну вартість товару по першому методу за ціною договору.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову та зазначає, що доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність висновків суду. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Сумської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 10.02.2015р. по справі № 818/99/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.
Судді Катунов В.В. Ральченко І.М.