Справа № 2-а-451/11
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2011-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"28" вересня 2011 р. Справа № 2-а-451/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Житомирі апеляційні скарги ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області, ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області на постанову Олевського районного суду від "18" лютого 2011 р. у справі № 2-а-451/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області, ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Олевського районного суду від 18 лютого 2011 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації (далі - УПСЗН) та ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Олевському районі (далі - УПФУ) щодо ненарахування та недовиплати позивачу допомоги та доплати, передбачених ст.ст. 37,39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ). Зобов'язано УПСЗН нарахувати та виплатити позивачу допомоги, як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до ст. 37 Закону №796-ХІІ, встановивши її на рівні 40% від мінімальної заробітної плати визначеної законодавством щомісячно, за період з 01.07.2010р. по 31.12.2010р. Зобов'язано УПФУ нарахувати та виплатити позивачу доплати до пенсії як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до ст.39 Закону №796-ХІІ у розмірі двох мінімальних заробітних плат за період з 01.07.2010р. по 31.12.2010р. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною постановою, ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації, ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Олевському районі подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просили відповідно скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у позові повністю.

Позивач та представники відповідачів в судове засідання не з"явились, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. УПСЗН в апеляційні скарзі просить розглядати справи без її участі. Від позивача та УПФУ заяв та клопотань в судове засідання не надали, про причини неявки - не повідомили.

За таких підстав, з врахуванням приписів ч.4 ст.196 КАС України, п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд апеляційної скарги здійснюється судовою колегією, в даному судовому засіданні, за відсутності позивача та представника відповідача в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши за матеріалами справи наведені у скаргах доводи та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Позивач звернулася до суду із позовом у січні 2011 року, як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії, проживає у зоні гарантованого добровільного відселення. Позивач отримує допомогу у зв'язку із обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, передбачену ст.37 Закону №796-ХІІ, та доплату до заробітної плати відповідно до ст.39 Закону №796-ХІІ , але у розмірах, встановлених постановою КМУ (а.с. 7,9).

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом № 796-XII.

Відповідно до ст. 37 Закону №796-ХІІ громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати.

Статтею 39 вказаного Закону передбачено, що громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати. Непрацюючі пенсіонери отримують доплату до пенсії в цих же розмірах.

Водночас суми, з яких здійснювався розрахунок виплат позивачу, передбачених Законом №796-XII, визначалися згідно постанови КМУ від 26.07.1996р. №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи". Зазначеною постановою, всупереч вимогам Закону №796-ХІІ, який встановлює розмір доплат як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати, установлено конкретні розміри таких доплат в твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру доплат застосуванню підлягають саме ст.ст.37,39 Закону №796-ХІІ, а не постанова КМУ від 26.07.1996 р. за №836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав. Щодо періоду, за який має бути нараховано та виплачено доплату до пенсії, то суд правильно визначив його відповідно до ч.2 ст.99 КАС України - в межах строку звернення до суду.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого рішення. Воно постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області, ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Олевського районного суду від "18" лютого 2011 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: І.Ф.Бондарчук

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул.Чапаєва,24,с.Сущани,Олевський район, Житомирська область,11020

3- відповідачу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області вул.Привокзальна 5,м.Олевськ,Житомирська область,11002

4-відповідачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області вул.Свято-Миколаївська,м.Олевськ,Житомирська область,11002