Справа № 815/1338/15
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 815/1338/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.

за участю секретаря - Царькової К.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «АВАМО БУД-СЕРВІС» до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління ДФС в Одеській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство «АВАМО БУД-СЕРВІС» (далі - Позивач, або ПП «АВАМО БУД-СЕРВІС») з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління ДФС в Одеській області (далі - Відповідач, або ДПІ у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області) про визнання неправомірним та скасування рішення ДПІ у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області № 1/15-17-22-01-24 від 04.02.2015 року щодо непогодження застосування податкового компромісу, зобов'язання ДПІ у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області застосувати процедуру податкового компромісу до ПП «АВАМО БУД-СЕРВІС» на суму заниженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 508271 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач вказав на наявність всіх необхідних умов та дій з його боку для застосування процедури податкового компромісу, передбачених чинним податковим законодавством, підстав для відмови Відповідачем у застосуванні зазначеної процедури немає, в зв'язку з чим просить визнати протиправним та скасувати оскаржуване рішення та зобов'язатиДПІ у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області застосувати процедуру податкового компромісу до ПП «АВАМО БУД-СЕРВІС» на суму заниженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 508271 грн.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав вказаних у позові.

Представник Відповідача заперечував проти задоволення позову в повному обсязі з підстав, зазначених у письмових запереченнях на адміністративний позов (а.с.67-68). В судовому засіданні представник Відповідача зазначив, що податкове повідомлення-рішення № від 06.03.2014 року про визначення Позивачу грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 550524 грн. щодо якого Позивачем подано заяву про намір досягнення податкового компромісу, ПП «АВАМО БУД-СЕРВІС» було оскаржено в судовому порядку та вказаний позов, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25.11.2014 року у справі № 815/1862/14, залишений без розгляду. З огляду на викладене, на думку Відповідача, грошове зобов'язання, визначене податковим повідомленням-рішенням № від 06.03.2014 року щодо якого Позивачем подано заяву про намір досягнення податкового компромісу є узгодженим, що на підставі пунктів 7, 8 підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі - ПК України) виключає можливість застосування податкового компромісу. Враховуючи вищенаведене, Відповідач вважає, що оскаржуване рішення є правомірним, відповідає фактичним обставинам справи, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши надані докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

20.02.2014 року ДПІ у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області було проведено планову виїзну перевірку ПП «АВАМО БУД-СЕРВІС» з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року, за результатами якої складено Акт № 269/15-17-22-01-341 (а.с.7-19) (далі - Акт перевірки).

На підставі зазначеного Акту перевірки ДПІ у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області прийняла податкове повідомлення-рішення № від 06.03.2014 року, яким ПП «АВАМО БУД-СЕРВІС» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 550524 грн., з яких за основним платежем - 508271 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 42253 грн. (а.с.21).

29.01.2015 року Позивачем до ДПІ у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області було подано заяву про намір досягнення податкового компромісу відповідно до підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України з податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 508271 грн. по податковому повідомленню-рішенню № від 06.03.2014 року (а.с.22).

За результатами розгляду вказаної заяви 04.02.2015 року Відповідачем винесено рішення № 1/15-17-22-01-24 щодо непогодження застосування податкового компромісу відповідно до підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України посилаючись на факт узгодження суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість щодо якої Позивачем подано заяву про намір досягнення податкового компромісу (а.с.20).

Не погоджуючи з вказаним рішенням Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення сторін, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Процедуру застосування податкового компромісу врегульовано підрозділом 9-2 «Особливості уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість під час застосування податкового компромісу» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України від 02.12.2010 року № 2755-VI.

Відповідно до пункту 1 підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу. Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.

Уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість подаються за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Разом з уточнюючим розрахунком подається перелік (опис) господарських операцій, щодо яких здійснено уточнення показників податкової декларації.

Пунктом 2 вказаного підрозділу ПК України визначено, що сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується.

Сума погашеного податкового зобов'язання з податку на прибуток та/або податку на додану вартість в розмірі 95 відсотків внаслідок застосування податкового компромісу не враховується для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств.

Відповідно до пунктів 7, 8 підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

Податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань згідно із цим підрозділом.

Після досягнення податкового компромісу згідно із цим підрозділом такі зобов'язання не підлягають оскарженню та їх розмір не може бути змінений в інших податкових періодах.

З аналізу зазначених норм вбачається, що процедура податкового компромісу може розповсюджуватися, як на випадки добровільного декларування платником податків занижених податкових зобов'язань з податку на додану вартість та з податку на прибуток шляхом подання уточнюючих розрахунків, так і на випадки наявності неузгоджених сум податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях.

Згідно вимог пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

За приписами пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках, про що такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення (п. 58.1 ст. 58 ПК України).

Відповідно до п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

При цьому, за приписами п. 56.18 ст. 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Строк оскарження рішень контролюючого органу визначений ст. 102 ПК України та дорівнює 1095 днів.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, податкове повідомлення-рішення № від 06.03.2014 року про визначення Позивачу грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 550524 грн., прийняте на підставі висновків Акту перевірки від 20.02.2014 року № 269/15-17-22-01-341, щодо якого Позивачем подано заяву про намір досягнення податкового компромісу, ПП «АВАМО БУД-СЕРВІС» було оскаржено в судовому порядку (справа № 815/1862/14).

Станом на момент подання ПП «АВАМО БУД-СЕРВІС» заяви про намір досягнення податкового компромісу з податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 550524 грн. по податковому повідомленню-рішенню № від 06.03.2014 року у Відповідача були відсутні відомості щодо набрання законної сили рішення суду за результатами розгляду заявленого Позивачем адміністративного позову про скасування зазначеного податкового повідомлення-рішення у справі № 815/1862/14.

Більш того, як встановлено судом, за результатами розгляду заявленого Позивачем адміністративного позову про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 06.03.2014 року у справі № 815/1862/14 судом прийнято ухвалу про залишення вказаного позову без розгляду відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст.155 КАС України у зв'язку з повторним неприбуттям Позивача у судове засідання, що за приписами ч. 3 ст. 155 КАС України не є перешкодою для повторного звернення Позивача до суду з таким же позовом в межах строків, визначених ст. 102 ПК України.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність у Відповідача станом на момент подання ПП «АВАМО БУД-СЕРВІС» заяви про намір досягнення податкового компромісу відомостей щодо набрання законної сили рішення суду за результатами розгляду адміністративного позову про скасування податкового повідомлення-рішення № від 06.03.2014 року, суд вважає, що Відповідачем було протиправно прийнято рішення від 04.02.2015 року № 1/15-17-22-01-24 про непогодження застосування податкового компромісу щодо вказаного податкового повідомлення-рішення за поданою Позивачем заявою, а тому вимоги Позивача про скасування цього рішення є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання ДПІ у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області застосувати процедуру податкового компромісу до ПП «АВАМО БУД-СЕРВІС» на суму заниженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 508271 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до норм чинного законодавства повноваження Відповідача щодо застосування податкового компромісу є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

За таких обставин, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналіз норм КАС України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо зобов'язання ДПІ у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області застосувати процедуру податкового компромісу до ПП «АВАМО БУД-СЕРВІС» на суму заниженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 508271 грн. є формою втручання в дискреційні повноваження Відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають.

Отже, суд приходить до висновку, що вимоги Позивача підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення про непогодження податкового компромісу та зобов'язання Відповідача повторно розглянути подану Позивачем заяву про застосування податкового компромісу від 29.01.2015 року з урахуванням обставин, що стали підставою для скасування судом рішення ДПІ у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області № 1/15-17-22-01-24 від 04.02.2015 року.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст. 6 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачами під час розгляду справи не було доведено правомірності прийнятого ними оскаржуваних рішень, тому суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства «АВАМО БУД-СЕРВІС» до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління ДФС в Одеській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління ДФС в Одеській області № 1/15-17-22-01-24 від 04.02.2015 року щодо непогодження застосування процедури податкового компромісу.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Комінтернівському районі Головного управління ДФС в Одеській області повторно розглянути заяву Приватного підприємства «АВАМО БУД-СЕРВІС» про застосування процедури податкового компромісу до Приватного підприємства «АВАМО БУД-СЕРВІС» щодо грошового зобов'язання з податку на додану вартість по податковому повідомленню-рішенню № від 06.03.2014 року, з урахуванням обставин, що стали підставою для скасування судом рішення Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління ДФС в Одеській області № 1/15-17-22-01-24 від 04.02.2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.