Справа № 815/5105/14
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2015-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 815/5105/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.

за участю секретаря - Царькової К.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Приморського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Малиновського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - Позивач, або ОСОБА_1.) з адміністративним позовом, з урахуванням уточнень (а.с.80-82), до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (далі - ГУМВС України в Одеській області), Приморського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (далі - Приморський РВ), Малиновського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (далі - Малиновський РВ) про визнання неправомірними дій ГУМВС України в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, зобов'язання ГУМВС України в Одеській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», визнання неправомірними дій Малиновського РВ щодо невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення за термін служби з 15.02.2007 року по 18.06.2012 року, зобов'язання Малиновського РВ здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення за термін служби з 15.02.2007 року по 18.06.2012 року, визнання неправомірними дій Приморського РВ щодо невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення за термін служби з 18.06.2012 року по 11.08.2014 року, зобов'язання Приморського РВ здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення за термін служби з 18.06.2012 року по 11.08.2014 року.

Свої вимоги Позивач обґрунтував наступними доводами.

З 20.08.2004 року по 11.08.2014 року Позивач проходив службу в ОВС України. 08.08.2014 року, згідно наказу № 550, Позивача, старшого сержанта міліції, помічника слідчого-слідчого відділу Приморського РВ, було звільнено у відповідності до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.07.1991 року (далі - Положення №114), за пунктом 63 «ж» (за власним бажанням). На день звільнення вислуга років Позивача у календарному обчисленні становить 09 років 11 місяців 21 день, у пільговому обчисленні складає 11 років 08 місяців 15 днів. Після звільнення, не дивлячись на те, що у пільговому обчисленні вислуга ОСОБА_1 складає більше 10 років, їй не виплачена одноразова грошова допомога згідно ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених і військової служби, та деяких інших осіб». За період проходження служби з 15.02.2007 року по 18.06.2012 року в Малиновському РВ та з 18.06.2012 року по 11.08.2014 року (до моменту звільнення з ОВС) в Приморському РВ, ОСОБА_1 протиправно, всупереч вимогам Постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 499 від 31.12.2007 року, жодного разу не виплачувалась матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та допомога для оздоровлення. Враховуючи вищевикладене, Позивач просила визнати протиправними такі дії Відповідачів - Малиновського РВ та Приморського РВ,зобов'язати останніх виплати їй матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення за термін служби з 15.02.2007 року по 11.08.2014 року, а також одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У судовому засіданні представники Позивача заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити позовні вимоги з підстав, вказаних у позові та заяві про уточнення позовних вимог.

Представник Відповідача - ГУМВС України в Одеській області заперечував проти задоволення позову в повному обсязі з підстав, зазначених у письмових запереченнях на адміністративний позов (а.с.30-31). В судовому засіданні представник Відповідача ГУМВС України в Одеській області зазначив, що наказом № 550 о/с від 08.08.2014 Позивача звільнено у запас Збройних Сил за п. 63 «ж» (за власним бажанням) Положення № 114, з 11.08.2014 року із вислугою у календарному обчисленні 09 років 11 місяців 21 день. Враховуючи вищевикладене, а також, оскільки Позивач права на пенсію за вислугу років на момент звільнення не набув, Відповідач вважає, що правових підстав для виплати останній одноразової грошової допомоги при звільненні з органів внутрішніх справ немає. ГУМВС України в Одеській області вважає, що відсутні правові підстави для виплати Позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення, оскільки така допомога надається в межах бюджетних асигнувань та за вмотивованим рапортом особи рядового чи начальницького складу, проте рапортів для надання матеріальної допомоги за час проходження служби до сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку від Позивача не надходило.

Представник Відповідачів - Малиновського РВ та Приморського РВтакож, заперечував проти задоволення позову в повному обсязі з підстав, зазначених у письмових запереченнях на адміністративний позов (а.с.55-56). В судовому засіданні представник Малиновського РВ та Приморського РВ зазначив щодо відсутності правових підстав для виплати Позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення, оскільки така допомога надається в межах бюджетних асигнувань та за вмотивованим рапортом особи рядового чи начальницького складу, проте у зв'язку з відсутністю бюджетних асигнувань для такої виплати та вмотивованих рапортів Позивача керівництво Малиновського РВ та Приморського РВ не мало можливості виплатити Позивачу матеріальну допомогудля вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши надані докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів особової справи Позивача, ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ з 2004 року, з 15.02.2007 року по 18.06.2012 року в Малиновському РВ та з 18.06.2012 року по 11.08.2014 року (по день звільнення з ОВС) в Приморському РВ. Остання штатна посада помічник слідчого-слідчого відділу Приморському РВ.

За період проходження служби в Малиновському РВ Позивач перебувала у відпустці в період з 19.09.2010 року по 18.10.2010 року на підставі наказу № 81 о/с від 18.10.2010 року (а.с.143).

За період проходження служби в Приморському РВ з 18.06.2012 року та по день звільнення Позивач у відпустці не перебувала.

Наказом ГУМВС України в Одеській області № 550 о/с від 08.08.2014 року ОСОБА_1 була звільнена у запас Збройних Сил за п.63 «ж» (за власним бажанням) Положення № 114, з 11.08.2014 року з виплатою грошової компенсації за 18 діб невикористаної чергової відпустки за період роботи з 01.01.2014 року по день звільнення (а.с.32).

На момент звільнення вислуга років Позивача у календарному обчисленні становить 09 років 11 місяців 21 день, у пільговому обчисленні становить 11 років 08 місяців 15 днів.

Не погодившись з діями Відповідачів щодо невиплати Позивачу за період проходження служби матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення, а також одноразової допомоги при звільнення останній звернулась до суду з даним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення сторін, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»особамрядового, сержантського, старшинського та офіцерського складута деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Порядок обчислення вислуги років визначений Постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі - Порядок №393).

Згідно вимог абз.8 п.10 зазначеного Порядку строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови. Пунктами 1 та 2 Порядку №393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років, зокрема, зараховуються служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

З наведеного вбачається, що обов'язковою умовою для виплати особі рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу при звільненні зі служби за власним бажанням одноразової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби є наявність у такої особи вислуги 10 років та набуття останньою права на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на момент звільнення зі служби.

Пунктом «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій ст.5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 01.10.2013 року по 30.09.2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше.

За приписами п.«б» вказаної статті пенсія за вислугу років, також, призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» ст.12 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій ст.5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Тобто, відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» для виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 25% місячного грошового забезпечення особа, звільнена зі служби з 01.10.2013 року по 30.09.2014 року, повинна мати на день такого звільнення вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше або страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, проте в разі досягнення нею на день звільнення зі служби 45-річного віку, незалежно від періоду звільнення зі служби.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, на момент звільнення 11.08.2014 року вислуга років Позивача у календарному обчисленні становить 09 років 11 місяців 21 день, у пільговому обчисленні становить 11 років 08 місяців 15 днів.

Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги, що на момент звільнення з органів внутрішніх справ Позивач мала вислугу років календарну 09 років 11 місяців 21 день, у пільговому обчисленні 11 років 08 місяців 15 днів, а отже не набула право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у Відповідача - ГУМВС України в Одеській області були відсутні правові підстави для виплати Позивачу одноразової грошової допомога в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, передбаченої ч.2 ст.9 вказаного Закону.

Абзацом 4 п.10 Порядку № 393, на який послалась Позивач в обґрунтування своїх вимог, встановлено, що, зокрема, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Як слідує зі змісту преамбули вказаної Постанови, вона прийнята Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» та постанови Верховної Ради України про порядок введення цього Закону в дію.

Зазначене дає підстави для висновку, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, звільнені зі служби за власним бажанням без права на пенсію, права на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, передбаченої Порядком № 393, не мають.

Таким чином, оскільки Позивач на момент звільнення за власним бажанням, встановленого стажу служби та віку, які надають право на пенсію, не досяг, він не має права на отримання цієї допомоги, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Щодо вимог Позивача про визнання неправомірними дій Відповідачів - Малиновського РВ та Приморського РВ щодо невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення за термін служби з 15.02.2007 року по 11.08.2014 року та зобов'язання останніх нарахувати та виплати таку допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до Указу Президента України № 926/96 від 04.10.1996 року «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ» (чинного та в редакції до 01.01.2008 року) особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ матеріальна допомога виплачується в розмірі місячного грошового забезпечення на рік.

Згідно п.п.3 п.5 Постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка діє з 01.01.2008 року, керівникам державних органів надано право у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при щорічній основній відпустці у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

За приписами п.2.16.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 499 від 31.12.2007 року (в редакції, яка діяла до 20.09.2010 року) матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань особам рядового і начальницького складу, як правило, надається при вибутті в чергову відпустку або за мотивованим рапортом особи рядового чи начальницького складу.

Тобто, згідно вимог вказаної Інструкції (в редакції, яка діяла до 20.09.2010 року) матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань надається при вибутті у відпустку, незалежно від подання особою рапорту про виплату такої допомоги, або за мотивованим рапортом особи рядового чи начальницького складу.

Разом з тим, відповідно до вимог зазначеної Інструкції матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань особам рядового і начальницького складу надається протягом року за мотивованим рапортом особи рядового чи начальницького складу у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення, яке особа отримувала на день виплати.

Тобто, за приписами Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу ОВС, в редакції з 20.09.2010 року, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань надається лише за мотивованим рапортом і не обов'язково при вибутті у відпустку.

При цьому, суд наголошує, що відповідно до вимог вказаної Інструкції фактичні витрати на матеріальну допомогу відповідно до вимог бюджетного законодавства проводяться тільки в межах затвердженого кошторисом фонду грошового забезпечення.

З наведеного вбачається, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є не обов'язковою та постійною виплатою, яка здійснюється особам рядового чи начальницького складу, і виплачуються лише при наявності бюджетних асигнувань для такої виплати та за наявності наступних умов: при вибутті у відпустку без окремої заяви особи, що вибуває у відпустку, або за мотивованим рапортом особи рядового чи начальницького складу незалежно від використання права на відпустку до 20.09.2010 року, а з 20.09.2010 року лише за мотивованим рапортом і не обов'язково при вибутті у відпустку.

Що стосується допомоги на оздоровлення, то згідно вимог вказаної Інструкції вона надається при вибутті у відпустку та підставою для її нарахування є наказ по особовому складу, проте, також, лише при наявності бюджетних асигнувань для такої виплати. Вказані вимоги Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу ОВС не передбачають подання рапорту про надання такої допомоги.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, за період проходження служби в Малиновському РВ з 15.02.2007 року по 18.06.2012 року Позивач до 20.09.2010 року у відпустці не перебував, з рапортами для надання матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань не звертався.

Згідно наказу Малиновського РВ № 81о/с від 18.10.2010 року (а.с.143) Позивач перебував у відпустці в період з 19.09.2010 року по 18.10.2010 року, проте, враховуючи відсутність бюджетних асигнувань для виплати Позивачу допомоги на оздоровлення у зв'язку з виходом у відпустку така допомога останній не була виплачена, що підтверджується наявним в матеріалах справи листом Малиновського РВ (а.с.141).

За період проходження служби в Приморському РВ з 18.06.2012 року та по день звільнення Позивач у відпустці не перебував, з рапортами щодо отримання матеріальної допомоги до керівництва не звертався, що не заперечується Позивачем.

Згідно наказу ГУМВС України в Одеській області № 550о/с від 08.08.2014 року Позивачу виплачена грошова компенсація за 18 діб невикористаної чергової відпустки за період роботи з 01.01.2014 року по день звільнення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстави для виплати Позивачу допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань за період з 15.02.2007 року по 11.086.2014 року відсутні.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що Відповідачі довели законність своїх дій, а Позивачем не спростовані доводі Відповідачів, тому позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Приморського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Малиновського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання протиправними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області щодо не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, зобов'язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській областіздійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, відповідно до ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», визнання неправомірними дії Малиновського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області щодо не виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення за термін служби з 15.02.2007 року по 18.06.2012 року, зобов'язання Малиновського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення за термін служби з 15.02.2007 року по 18.06.2012 року, визнання неправомірними дії Приморського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області щодо не виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення за термін служби з 18.06.2012 року по 11.08.2014 року, зобов'язання Приморського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення за термін служби з 18.06.2012 року по 11.08.2014 року - відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Приморського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Малиновського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання протиправними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області щодо не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, зобов'язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській областіздійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, відповідно до ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», визнання неправомірними дії Малиновського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області щодо не виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення за термін служби з 15.02.2007 року по 18.06.2012 року, зобов'язання Малиновського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення за термін служби з 15.02.2007 року по 18.06.2012 року, визнання неправомірними дії Приморського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області щодо не виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення за термін служби з 18.06.2012 року по 11.08.2014 року, зобов'язання Приморського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення за термін служби з 18.06.2012 року по 11.08.2014 року - відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

24 квітня 2015 року.