Справа № 817/851/15
Суддя: Недашківська К. М.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ РОЗ'ЯСНЕННЯ СУДОВОГО РІШЕННЯ

23 квітня 2015 року Справа № 817/851/15 м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Морозюк О.В.; позивача - не прибув; розглядаючи у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про роз'яснення судового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Кузнецовського міського суду Рівненської області про визнання протиправними дій та бездіяльності,

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі іменується - позивач) до Кузнецовського міського суду Рівненської області (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд визнати дії та бездіяльність відповідача протиправними.

Зі змісту прохальної частини позову вбачається, що позивач не конкретизує, які саме дії та бездіяльність відповідача він вважає протиправними. Натомість, в обґрунтування позовних вимог зазначає, що Кузнецовським міським судом Рівненської області порушено норми процесуального та матеріального права при розгляді цивільної справи №565/1085/14-ц, оскільки остання розглянута не у строк, встановлений чинним законодавством (два місяці).

Ухвалою судді від 31.03.2015 позивачу відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 109 КАС України.

14.04.2015 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про роз'яснення судового рішення - ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі від 31.03.2015.

Заява про роз'яснення судового рішення обґрунтована тим, що відмова у відкриті провадження в адміністративній справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 109 КАС України повинна містити посилання на те, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи. Натомість ухвала від 31.03.2015 такого визначення не містить.

На підставі частини 3 статті 170 КАС України, судом призначено заяву про роз'яснення судового рішення до розгляду у судовому засіданні на 23.04.2015.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув та не повідомив суд про причини неприбуття.

Оскільки, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розглядові заяви про роз'яснення рішення (частина 3 статті 170 КАС України), суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви за відсутності позивача по справі.

Відповідно до вимог частини 6 статті 12 та статті 41 КАС України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладений позивачем в основу заяви про роз'яснення судового рішення, суд зазначає наступне.

За приписами частини 1 статті 170 КАС України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

З аналізу вказаної норми вбачається, що необхідність роз'яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим, як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, хто буде здійснювати його виконання.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим дана правова норма не містить, а із її змісту вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз'яснення судового рішення.

Так, ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 31.03.2015 позивачу відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 109 КАС України.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо, зокрема, заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відмовляючи позивачу у відкритті провадження у справі, суд зазначив, що за змістом частини 2 статті 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Вирішуючи питання про визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, КАС України встановлює такі правила відмежування адміністративної юрисдикції від інших видів юрисдикцій:

понятійно-функціональне, тобто визначення адміністративної справи, що наведене у пункті 1 частини 1 статті 3 КАС України;

визначення видів публічних правовідносин (управлінські правовідносини та правовідносини, пов'язані з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень), зазначених у частині 1 статті 17 КАС України;

встановлення переліку публічно-правових спорів, що підпадають під юрисдикцію адміністративних судів (частина 2 статті 17 КАС України);

встановлення переліку публічно-правових справ, що не належать до предмета адміністративної юрисдикції (частина 3 статті 17 КАС України).

За правилами пункту 7 частини 1 статті 3 КАС України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За приписами пункту 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інші суб'єкти при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, які наділені сукупністю прав і обов'язків державних органів, а також посадових та інших осіб, закріплених за ними у встановленому законодавством порядку для здійснення покладених на них функцій.

Таким чином, необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір. У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює зазначених владних управлінських функцій (щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору), то такий суб'єкт не знаходиться «при здійсненні управлінських функцій», та не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України необхідних ознак суб'єкта владних повноважень.

Суддя також зазначив, що питання щодо порушення судом (суддею) визначеного законом строку для розгляду цивільної справи не являється діяльністю суб'єкта владних повноважень при здійсненні ним саме владних управлінських функцій. Щодо тверджень позивача про те, що Кузнецовським міським судом Рівненської області також порушено норми матеріального права при розгляді цивільної справи №565/1085/14-ц, суддя вказав, що позивач наділений правом апеляційного та касаційного оскарження процесуальних рішень суду першої інстанції в порядку Цивільного процесуального кодексу України. Повноваженнями щодо перевірки законності рішень судів перших інстанцій наділені суди апеляційних інстанцій, які перевіряють законність і обґрунтованість рішень в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у судах перших інстанцій.

В Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» також зазначено: «Відповідно до роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів», у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 КАС України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Тобто дії суду (судді), вчинені при виконанні ним своїх обов'язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду і вирішення у судових засіданнях в особливій, встановленій законом, процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ), є не управлінськими, а процесуальними, і оскаржуються у порядку, визначеному процесуальними законами.

У порядку адміністративного судочинства можуть бути оскаржені акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності».

Суд зазначає, що резолютивна частина ухвали від 31.03.2015 є чіткою, визначеною та зрозумілою, а відтак роз'яснення не потребує.

Отже, роз'яснення судового рішення може мати місце, якщо таке рішення є об'єктивно незрозумілим. Особиста незгода заявника з прийнятим рішенням не передбачена законом, як підстава для його роз'яснення.

Разом з тим, суд зазначає, що відмова у відкритті провадження у справі відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 КАС України, з підстав, викладених в ухвалі від 31.03.2015, являється винятковою, оскільки дії або бездіяльність суддів (судів) у питаннях здійснення правосуддя (пов'язані з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях, постановленням рішень, зверненням рішень до виконання, оскарженням рішень, дотриманням строків розгляду справ, тощо) регулюються нормами відповідного процесуального законодавства.

Правовідносини, які виникають у зв'язку зі здійсненням судами (суддями) правосуддя, носять виключно процесуальний, а не управлінський характер, а тому юрисдикція адміністративних судів на такі відносини не поширюється. Натомість, визначення юрисдикції суду, до якого віднесено розгляд такої справи, є неможливим, оскільки вказані відносини регулюються нормами відповідного процесуального законодавства.

Таким чином, заява позивача про роз'яснення судового рішення не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 160, 165, 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про роз'яснення судового рішення - залишити без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали (якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то в 5-денний строк з дня отримання цією особою копії ухвали) апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.М. Недашківська