Справа № 21-426а15
Суддя: Коротких О.А.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

21 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідача Коротких О.А.,

суддів: Прокопенка О.Б., Самсіна І.Л., -

розглянувши заяву Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області (далі - Управління) про перегляд Верховним Судом України судового рішення в адміністративній справі за позовом Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби України у Волинській області до приватного підприємства «Волвест-М» про стягнення фінансових санкцій,

в с т а н о в и л а:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 18 листопада 2014 року касаційну скаргу Управління залишено без задоволення, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2014 року, якою скасовано постанову Волинського окружного адміністративного суду від 14 червня 2012 року про задоволення позову, та прийнято нову - про відмову в задоволенні позову, залишив без змін.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, Управління 3 квітня 2015 року звернулася до Верховного Суду України із заявою про її перегляд з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 КАС.

У заяві Управління посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції положень Податкового кодексу України та Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

На обґрунтування заяви додано копії ухвал Вищого адміністративного суду України від 4 та 11 березня 2015 року, які, на думку Інспекції, підтверджують неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, суди встановили, що позивачем не дотримано вимоги пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України, доказів скерування відповідачу податкової вимоги не надано, отже права на стягнення спірного податкового боргу не виникло.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 4 березня 2015 року, яка надана на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, зазначено, що судами встановлено факти порушення відповідачем законодавства щодо застосування реєстраторів розрахункових операцій та продажу алкогольних напоїв за завищеними цінами, а правомірність податкового повідомлення-рішення підтверджена рішенням окружного адміністративного суду, яке після перегляду його в апеляційному порядку вступило в закону силу. Суд касаційної інстанції дійшов висновку, що за відсутності добровільної погашення заборгованості, є наявні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача штрафних санкцій.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11 березня 2015 року, цей суд погодився з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з позивача заборгованості, оскільки було встановлено, що на момент розгляду касаційної скарги, ухвалою Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу цієї особи залишено без задоволення, а постанову апеляційного адміністративного суду залишено без змін. Посилаючись на частину 1 статті 72 КАС, суд касаційної інстанції погодився з висновком судів першої та апеляційної інстанції про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення заборгованості.

Отже, аналіз зазначених судових рішень не дає підстав для висновку про наявність неоднакового застосування судом норм матеріального права, оскільки прийняття різних за змістом судових рішень зумовлено різними фактичними обставинами, які були встановлені під час розгляду цих справ, перевірка правильності встановлення яких не входить до компетенції Верховного Суду України.

Відповідно до статті 235 КАС Верховний Суд України переглядає судові рішення в адміністративних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин колегія суддів не вбачає необхідності у відкритті провадження про перегляд справи.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження справи за позовом Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби України у Волинській області до приватного підприємства «Волвест-М» про стягнення фінансових санкцій за заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 18 листопада 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.А. Коротких
Судді: О.Б. Прокопенко І.Л. Самсін