Справа № 808/9126/14
Суддя: Шара Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року о 11 год. 00 хв.Справа № 808/9126/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Шари І.В.

за участю секретарясудового засідання Панасенка О.О.

за участю представників сторін:

позивача - Іоффе В.Л., Лісіної О.Г.,

відповідача - Волжиної Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю фірми «Дніпрокор», м. Запоріжжя

до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю фірми «Дніпрокор», звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 10.07.2014.

В обґрунтування позовних вимог посилається на безпідставність висновків податкового органу, яких він дійшов за результатами перевірок позивача, оскільки позивачем в перевіряє мий період здійснювалась діяльність з гарантійного ремонту товару, що поставлявся позивачем контрагентам. Зазначає, що відповідно до пп.140.1.4 п.140.1 ст.140 Податкового кодексу України вартість гарантійного обслуговування включалась під час укладання договорів на поставку товару, а тому під час здійснення гарантійного обслуговування позивач не отримує доходів, а лише несе витрати пов'язані з наданням безоплатного гарантійного обслуговування. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечує. В обґрунтування заперечень посилається на те, що під час проведення перевірок ТОВ фірми «Дніпрокор» було встановлено, що позивач здійснював гарантійний ремонт реалізованого парково-садового обладнання та інструменту, на які встановлюється гарантійне обслуговування на підставі норм законодавства з питань захисту прав споживачів. Разом з тим, на підставі наданих до перевірки документів, реєстрів виданих податкових накладних, книги обліку покупців, що отримали гарантійну заміну товарів або послуг гарантійного ремонту (обслуговування), декларацій з податку на додану вартість за період з 01.04.2012 по 31.12.2013 та додатків до декларацій, встановлено, що позивачем не включено до складу податкових зобов'язань з податку на додану вартість надані послуги з гарантійного ремонту. Зазначає, що у зв'язку з виявленими порушеннями відповідачем правомірно прийнято оскаржуване податкове повідомлення рішення. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що у період з 11.04.2014 по 28.05.2014 співробітниками ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2012 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт №68/08-29-22-0108/13612779 від 05.06.2014.

Крім того, в період з 17.06.2014 по 26.06.2014 співробітниками ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя проведено позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських відносин з ТОВ «Епіцентр К» за період з 01.04.2012 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт №75/08-29-22-0109/13612779 від 27.06.2014.

В актах перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем, серед іншого, п.185.1 ст.185, п.186.4 ст.186, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.192.1 ст.192, п.198.2, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, Наказу Міністерства фінансів України від 25.11.2011 №1492, в результаті чого позивачем:

занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті (р.25 податкової Декларації з ПДВ) всього в сумі 152 744,00 грн.;

завищено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті (р.25 податкової декларації з ПДВ) всього у сумі 37347,00 грн.;

завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 28984,00 грн.;

занижено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість (р.19 податкової декларації з ПДВ) в розмірі 162 060,00 грн.;

занижено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (р.24 податкової Декларації з ПДВ) на загальну суму 753 970,00 грн.

У зв'язку з виявленими порушеннями відповідачем прийнято, серед іншого, податкове повідомлення - рішення № від 10.07.2014, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 159 301,50 грн., в т.ч. за основним платежем 106 201,00 грн. та 53100,50 грн. за штрафними санкціями.

Не погодившись з прийнятим податковим повідомленням - рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку до ГУ Міндоходів у Запорізькій області та Державної фіскальної служби України. Рішенням ГУ Міндоходів у Запорізькій області від 19.09.2014 №3474/10/ та рішенням Державної фіскальної служби України від 26.11.2014 №7446/6/99-99-10-01-25 вказане податкове повідомлення - рішення залишено без змін, а скаргу ТОВ фірма «Дніпрокор» - без задоволення.

Позивач, не погодившись з оскаржуваним податковим повідомлення - рішенням, звернувся з позовом до суду.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем податкове повідомлення - рішення оскаржується частково, а саме в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість 128 187,00 грн., в т.ч. за основним платежем 85 458,00 грн. та 42 729,00 грн. за штрафними санкціями, в іншій частині позивач визнав наявність порушень та не оскаржував застосування штрафних санкцій.

З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення (в частині, що оскаржується) стало те, що позивач в перевіряємий період здійснював гарантійний ремонт реалізованого парково-садового обладнання та інструменту, на які встановлюється гарантійне обслуговування на підставі норм законодавства з питань захисту прав споживачів. Всього за період з 01.04.2012 по 31.12.2013 ТОВ фірма «Дніпрокор» надало послуги з гарантійного ремонту, які відображені в журналі обліку покупців усього на суму 427 280,79 грн. Разом з тим, на підставі наданих до перевірки документів, реєстрів виданих податкових накладних, книги обліку покупців, що отримали гарантійну заміну товарів або послуг гарантійного ремонту (обслуговування), декларацій з податку на додану вартість за період з 01.04.2012 по 31.12.2013 та додатків до декларацій, встановлено, що позивачем не включено до складу податкових зобов'язань з податку на додану вартість надані послуги з гарантійного ремонту.

Суд зазначає, що відповідно до пп. «б» п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно п.186.4 ст.186 Податкового кодексу України місцем постачання послуг є місце реєстрації постачальника, крім операцій, зазначених у пунктах 186.2і186.3цієї статті.

Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 188.1 ст.188 Податкового кодексу України передбачено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем у перевіряємий період здійснювався гарантійний ремонт техніки, а кошти від надання вказаних послуг, на думку відповідача, неправомірно не включено до складу податкових зобов'язань з податку на додану вартість.

Разом з тим, суд не може погодитись з такими висновками контролюючого органу, з огляду на наступне.

Відповідно до пп.140.1.4 п.140.1 ст.140 Податкового кодексу України при визначенні об'єкта оподаткування враховуються такі витрати подвійного призначення будь-які витрати на гарантійний ремонт (обслуговування) або гарантійні заміни товарів, проданих платником податку, вартість яких не компенсується за рахунок покупців таких товарів, у розмірі, що відповідає рівню гарантійних замін, прийнятих/оприлюднених платником податку.У разі здійснення гарантійних замін товарів платник податку зобов'язаний вести облік покупців, що отримали таку заміну товарів або послуги з ремонту (обслуговування), упорядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Порядок гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійних замін, а також перелік товарів, на які встановлюється гарантійне обслуговування, визначаються Кабінетом Міністрів України на підставі норм законодавства з питань захисту прав споживачів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 №506 затверджено Порядок гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів (далі - Порядок №506), якийвизначає відносини між споживачами, які придбавають технічно складні побутові товари для власних побутових потреб (далі - споживачі), та їх виробниками, продавцями і виконавцями робіт з гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни товарів (далі - виконавець).

Пунктом 3 Порядку №506 передбачено, що гарантійне обслуговування полягає у тому, що виробник (продавець, виконавець) протягом гарантійного терміну зобов'язується організувати, якщо це передбачено експлуатаційним документом, роботи із спеціальної установки (підключення) товару чи його складання (далі - введення в експлуатацію) та технічного обслуговування. Роботи з гарантійного ремонту (обслуговування) виконуються для споживача безоплатно. Виробник (продавець, виконавець) забезпечує нормальну роботу (застосування, використання) товару, у тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного терміну.

Крім того, наказом Міністерства фінансів України від 03.12.2012 №1263 затверджено Порядок обліку покупців, що отримали гарантійну заміну товарів або послуги з гарантійного ремонту (обслуговування) (далі - Порядок №1263), який застосовується при визначенні витрат платника податку на гарантійний ремонт (обслуговування) або гарантійні заміни товарів, проданих платником податку, вартість яких не компенсується за рахунок покупців таких товарів.

Так, відповідно до п.3 Порядку №1263 у разі здійснення гарантійних замін товарів або послуг з гарантійного ремонту (обслуговування) платник податку зобов'язаний вести окремий облік покупців, що отримали таку заміну товарів або послуги з гарантійного ремонту (обслуговування), у тому числі, якщо такі гарантійні заміни товарів або послуги з гарантійного ремонту (обслуговування) здійснені платником податку через третіх осіб (центри сервісного обслуговування).

Згідно п.5 Порядку №1263 облік покупців ведеться платниками податку самостійно в паперовій або в електронній формі (з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу), в тому числі на основі звітів, отриманих від третіх осіб (центрів сервісного обслуговування), що здійснювали гарантійні ремонти (обслуговування) або гарантійні заміни товарів, проданих платниками податку, уКнизі обліку покупців, що отримали гарантійну заміну товарів або послуги з гарантійного ремонту (обслуговування)(далі - Книга), яка повинна містити реквізити, зазначені упункті 7цього Порядку, та обліковуватись за формою, що додається.

З наданих до матеріалів справи договорів укладених між позивачем та ТОВ «Профінструмент-К», ТОВ «Тех-Мет», ПАТ «Мотор Січ», ТОВ «Епіцентр К», ТОВ «Практікер Україна», ТОВ «Зроби Сам Україна», судом встановлено, що у вказаних договорах зазначено, що позивач здійснює безоплатне гарантійне обслуговування поставленого товару протягом гарантійного строку.

На підтвердження виконання позивачем гарантійного ремонту до матеріалів справи надано копії книг обліку покупців, що отримали гарантійну заміну товару або послуги з гарантійного ремонту (обслуговування) за січень 2012 - грудень 2013 року (а.с. 192-217, т.1).

Суд не приймає посилання представника відповідача на пп.14.1.13 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до пп.14.1.13 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України безоплатно надані товари, роботи, послуги: а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів; б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості; в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.

Суд зазначає, що позивач виконуючи роботи з гарантійного обслуговування техніки виконує вказані роботи в рамках договорів поставки товару, відповідно до умов договору та умов чинного законодавства, що не є окремим договірним зобов'язанням з надання послуг, а тому на вказані операції не поширюється дія пп.14.1.13 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що при виконанні робіт з безкоштовного гарантійного ремонту позивач не отримує доходу, як за окрему господарську операцію, а лише в порядку ст.140 Податкового кодексу України, при визначені об'єкта оподаткування враховує витрати пов'язані з гарантійним ремонтом (обслуговуванням) поставленого товару.

Таким чином, суд вважає, що висновок контролюючого органу про заниження податкових зобов'язань в розмірі 85 453,00 грн. є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам чинного податкового законодавства, а отже наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що при прийнятті податкового повідомлення- рішення, в оскаржуваній частині, відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Дніпрокор».

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

У судовому засіданні, відповідно до ст.160 КАС України, сторонам проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 86, 158, 160-163,167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Дніпрокор" - задовольнити.

Визнати протиправним та частково скасувати винесене Державною податковою інспекцією у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області податкове повідомлення - рішення від 10.07.2015 року № в сумі за основним платежем 85 458 грн. (вісімдесят п'ять тисяч чотириста п'ятдесят вісім гривень 00 копійок) та за штрафними санкціями 42 729 грн. (сорок дві тисячі сімсот двадцять дев'ять гривень 00 копійок).

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Дніпрокор" судовий збір у розмірі 256 грн. 25 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В.Шара