Справа № 2-а-670/11
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2011-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Справа № 2-а-670/11
Головуючий у 1-й інстанції: Волощук В.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"16" листопада 2011 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі, Управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації на постанову Олевського районного суду від "28" квітня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації, Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Олевського районного суду від 28 квітня 2011 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області (далі - УПСЗН) та Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області (далі - УПФУ) щодо ненарахування та недовиплати позивачу допомоги та доплати, передбачених ст.ст. 37,39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ). Зобов'язано УПСЗН нарахувати та виплатити позивачу допомогу, як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до ст. 37 Закону №796-ХІІ, встановивши її на рівні 40% від мінімальної заробітної плати визначеної законодавством щомісячно, за період з 15.08.2010р. по 31.01.2011р. Зобов'язано УПФУ нарахувати та виплатити позивачу доплати до пенсії як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до ст.39 Закону №796-ХІІ у розмірі двох мінімальних заробітних плат за період з 15.08.2010р. по 31.01.2011р. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною постановою, УПСЗН, УПФ подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просили відповідно скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у позові повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши за матеріалами справи наведені у скаргах доводи та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Позивач звернулася до суду із позовом у березні 2011 року, як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії, проживає у зоні гарантованого добровільного відселення. Позивач отримує допомогу у зв'язку із обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, передбачену ст.37 Закону №796-ХІІ, та доплату до заробітної плати відповідно до ст.39 Закону №796-ХІІ , але у розмірах, встановлених постановою КМУ (а.с. 6,7).

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом № 796-XII.

Відповідно до ст. 37 Закону №796-ХІІ громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати.

Статтею 39 вказаного Закону передбачено, що громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати. Непрацюючі пенсіонери отримують доплату до пенсії в цих же розмірах.

Водночас суми, з яких здійснювався розрахунок виплат позивачу, передбачених Законом №796-XII, визначалися згідно постанови КМУ від 26.07.1996р. №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи". Зазначеною постановою, всупереч вимогам Закону №796-ХІІ, який встановлює розмір доплат як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати, установлено конкретні розміри таких доплат в твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру доплат застосуванню підлягають саме ст.ст.37,39 Закону №796-ХІІ, а не постанова КМУ від 26.07.1996 р. за №836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав. Щодо періоду, за який має бути нараховано та виплачено доплату до пенсії, то суд правильно визначив його відповідно до ч.2 ст.99 КАС України - в межах строку звернення до суду.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого рішення. Воно постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 197,198,200,205,206,212,254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі, Управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації залишити без задоволення, а постанову Олевського районного суду від "28" квітня 2011 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: ОСОБА_4

ОСОБА_2

ОСОБА_1