Справа № 821/1025/15-а
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/1025/15-а
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління капітального будівництва Херсонської обласної державної адміністрації про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів її виплати,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась до суду з позовом до Управління капітального будівництва Херсонської обласної державної адміністрації (далі-відповідач), в якому просить, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, стягнути з відповідача компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів її виплати у розмірі 1608,61 грн.

Позов мотивований тим, що позивач проходила державну службу в управлінні капітального будівництва Херсонської обласної державної адміністрації на посаді головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку, звітності та матеріально-технічного забезпечення управління. У зв'язку з невиплатою заробітної плати з жовтня 2013 р. позивач звільнилась 22.05.2014 р. Станом на грудень 2014 р. позивачу виплачена заборгованість по заробітній платі. Та оскільки компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів виплати в сумі 1608,61 грн. не виплачена, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Від представника відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог та про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства України, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що з грудня 2012 року по 22 травня 2014 року ОСОБА_1 проходила державну службу в Управлінні капітального будівництва Херсонської обласної державної адміністрації на посаді головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку, звітності та матеріально-технічного забезпечення.

Розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 22.05.2014 року № 230-ос відповідно до п.5 ст. 36 КЗпП України позивача звільнено з посади головного спеціаліста.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22.07.2014 р. стягнено з до Управління капітального будівництва Херсонської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 нараховану та невиплачену заробітну плату за період з жовтня 2013 р. по травень 2014 р. в сумі 10859,05 грн. Вказана постанова була виконана в примусовому порядку лише в грудні 2014 р.

Управління капітального будівництва Херсонської обласної державної адміністрації визначено видано позивачу довідку від 20.02.2015 р. №05-12/122, в якій відповідач самостійно визначив свою заборгованість перед позивачем.

Згідно довідки Управління капітального будівництва Херсонської обласної державної адміністрації від 20.02.2015 р. №05-12/122 заборгованість перед позивачем за період з жовтня 2013 р. по травень 2014 р. складає, з врахуванням проведених обов'язкових відрахувань та обов'язкових платежів до державного бюджету по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі, 1608,61 грн.

Даний факт визнано представником відповідача у письмовій заяві, яка міститься в матеріалах справи.

Надаючи правову оцінку вимогам позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до абз. 1 ст. 21 Закону України "Про оплату праці", працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Згідно абз. 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 34 вказаного Закону передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон України №2050-ІІІ), підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно ст. 2 Закону України №2050-ІІІ, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ст. 3 Закону України №2050-ІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст. 4 Закону України №2050-ІІІ).

Єдиним виключенням з цього правила є положення ст.5 Закону України №2050-ІІІ, відповідно до яких своєчасно не отриманий з вини громадянина доход компенсації не підлягає, однак ця правова норма не може бути застосована до спірних відносин через відсутність вини позивача.

В даному випадку компенсації передував процес стягнення заборгованості з виплати заробітної плати в судовому порядку, що підтверджується постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22.07.2014 р. по справі 821/2096/14.

Стаття 7 Закону України №2050-ІІ передбачає, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати затверджений Постановою КМУ від 21.02.2001 року №159 (далі - Порядок №159).

Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року (п. 2 Порядку №159).

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім'ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) (п.3 Порядку №159).

Згідно із пунктами 5 - 7 Порядку №159 сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць та проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, зокрема коштів відповідного бюджету - підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету. Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Посилання позивача на неправомірність утримання відповідачем податку та зборів з суми компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, суд вважає помилковим з огляду на наступне.

Згідно п.14.1.48 ст. 14 Податкового кодексу України (далі-ПК України) заробітна плата для цілей розділу IV цього Кодексу (податок на доходи фізичних осіб) це основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв'язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

З наведеної норми вбачається, що податковим законодавством компенсаційні виплати включені в поняття заробітної плати, а отже підлягають оподаткуванню.

Відповідно до ст.. 162 ПК України платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу (ст.14.1.180 ПК України)

Згідно зі п.п.163.1.1 ст. 163 ПК України об'єктом оподаткування резидента загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до п.167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата).

Підрозділом 10 «Інші перехідні положення» ПК України встановлено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, вказаного вище.

Таким чином, враховуючи, що відповідач є податковим агентом, то утримання останнім податку з доходів фізичних осіб в розмірі 15% та військового збору в розмірі 1,5% в загальній сумі 174,07 грн. з суми компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати є таким, що відповідає нормам чинного законодавства.

Враховуючи викладене, а також факт визнання відповідачем наявної заборгованості з компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати за вищевказаний період, що підтверджується виданою останнім довідкою №05-12/122, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 128, 158-163 КАС України

постановив:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з управління капітального будівництва Херсонської обласної державної адміністрації () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів її виплати у розмірі 1608 (одна тисяча шістсот вісім) грн. 61 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Пекний А.С.

кат. 12.3