Справа № 826/252/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 березня 2015 року № 826/252/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «КОМОД МЕНЕДЖМЕНТ»
доДержавної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22 серпня 2014 року № , -
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

12 січня 2015 року до Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМОД МЕНЕДЖМЕНТ» (далі - ТОВ «КОМОД МЕНЕДЖМЕНТ», позивач) з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22 серпня 2014 року № , прийнятого Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, відповідач).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що винесене податкове повідомлення-рішення є таким, що не ґрунтується на фактичних обставинах та нормах чинного законодавства.

Позивач зазначає, що відповідач, продублювавши нічим не доведені висновки акту про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «ПП ТРЕЙДСТОУН» за період діяльності - січень 2014 року, зробив необґрунтовані припущення, що взаємовідносини зі своїм контрагентом платник податку декларував з метою штучного формування податкового кредиту, без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цими правочинами.

Позивач вказує, що доказами підтвердження реальності здійснення фінансово-господарських взаємовідносин між ним та його контрагентом є укладені договори про надання рекламних послуг. Всі податкові накладні складені та оформлені у відповідності з вимогами Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI із змінами і доповненнями.

Разом з тим, контролюючим органом не було надано належної оцінки та проігноровано фінансово-господарські документи позивача по взаємовідносинах з контрагентом та зроблено упереджені висновки щодо порушень податкового та іншого законодавства з боку підприємства.

На переконання позивача, не допускається відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючим, які не мають підтверджених доказів, та різного роду висновків щодо дій посадових осіб суб'єкта господарювання.

Як наслідок, позивач вважає, що висновки викладені в акті перевірки базуються на припущеннях та неналежних доказах, посилання в ньому на порушення вимог діючого законодавства безпідставне та неправомірне, фактичне виконання господарських зобов'язань між ТОВ «КОМОД МЕНЕДЖМЕНТ» та його контрагентом (ТОВ «ПП ТРЕЙДСТОУН») підтверджено всіма необхідними первинними документами, а тому, на переконання позивача, твердження контролюючого органу про відсутність у платника податків при укладенні договорів та здійсненні господарських операцій з контрагентом господарської мети суперечить вимогам чинного законодавства України та є безпідставним.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві подала заперечення на позовну заяву, в яких зазначає, що враховуючи висновки акту про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «ПП ТРЕЙДСТОУН» за період діяльності - січень 2014 року та враховуючи норми законодавчих актів, документи по взаємовідносинах з ТОВ «ПП ТРЕЙДСТОУН» складені всупереч вимогам діючого законодавства України, в зв'язку з чим не має можливості підтвердити факт здійснення господарських операцій та відсутні підстави для включення позивачем до складу податкового кредиту з податку на додану вартість вартості товару, оформленого як поставленого вказаним вище контрагентом.

За таких обставин, відповідач вважає, що на підставі виявлених порушень, контролюючим органом правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення.

В наданих запереченнях, відповідач просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову представник відповідача заперечував.

У зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, призначене на 04.03.2015 р., суд, відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив подальший розгляд справи проводити в письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМОД МЕНЕДЖМЕНТ» (ідентифікаційний код юридичної особи 37553570) зареєстроване Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією 24.03.2011 р. за № 0016466. Вказане товариство розташоване за адресою: 02002, м. Київ, вул. Луначарського, буд. 4-А.

ТОВ «КОМОД МЕНЕДЖМЕНТ» взято на податковий облік в органах державної податкової служби 28.07.2011 р. за № 21451, на дату підписання акту перевірки перебувало на обліку в ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві.

Згідно Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 100347131 від 08.08.2011 р. ТОВ «КОМОД МЕНЕДЖМЕНТ» є платником податку на додану вартість.

ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві проведено позапланову документальну невиїзну перевірку Договору управління майном від 01.01.2001 р. № 1 - управитель майна ТОВ «КОМОД МЕНЕДЖМЕНТ» 37553570 (9) з питань своєчасності, достовірності та повноти сплати податку на додану вартість при взаємовідносинах з ТОВ «ПП ТРЕЙДСТОУН» () за період з 01.01.2014 р. по 31.01.2014 р., за результатами якої складено Акт № 1891/26-53-22-01-21/541645419 від 06.08.2014 р. (далі - Акт № 1891/26-53-22-01-21/541645419).

В ході перевірки контролюючим органом встановлено порушення наступних вимог:

- п. 198.6 ст. 198, п. п. 201.1, 201.2, 201.4, 201.6, 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI із змінами і доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 502 497,00 грн., в тому числі:

- за лютий 2014 року на суму 293 747,00 грн.;

- за березень 2014 року на суму 33 750,00 грн.;

- за квітень 2014 року на суму 175 000,00 грн.

12 серпня 2014 року позивач до контролюючого органу подав заперечення, вих. № 315 на Акт № 1891/26-53-22-01-21/541645419.

У висновку відповідача, складеного за результатами розгляду заперечень, від 19 серпня 2014 року № 18343/10/26-53-22-01-11, висновки, викладені в акті № 1891/26-53-22-01-21/541645419 залишено без змін.

22 серпня 2014 року ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, на підставі Акта перевірки № 1891/26-53-22-01-21/541645419, прийняла податкове повідомлення-рішення форми «Р» № , яким згідно з підпунктами 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 глави 4 розділу II та відповідно до абз. першого п. 123.1 ст. 123 розділу 2 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI із змінами та доповненнями за порушення вимог п. 198.6 ст. 198, п. п. 201.1, 201.2, 201.4, 201.6, 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI із змінами і доповненнями збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 628 121,00 грн., з якої сума грошового зобов'язання за основним платежем складає 502 497,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 125 624,00 грн.

Незгода з зазначеним вище податковим повідомленням-рішенням відповідача обумовила позивача звернутись до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення їх представників, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд погоджується з доводами Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМОД МЕНЕДЖМЕНТ», виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Податкового кодексу України (далі - ПК України), Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV), Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704 (далі - Положення № 88).

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами п. 1.1 ст. 1 ПК України (в редакції, чинній в момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 1 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Як вбачається з акту перевірки, за наслідками проведення останньої контролюючим органом встановлені порушення наступних вимог: п. 198.6 ст. 198, п. п. 201.1, 201.2, 201.4, 201.6, 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI із змінами і доповненнями.

З цього приводу, суд зазначає, що відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Платники податку, що застосовували касовий метод до набрання чинності цим Кодексом або застосовують касовий метод, мають право на включення до податкового кредиту сум податку на підставі податкових накладних, отриманих протягом 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

Згідно з п. п. 201.1, 201.2, 201.4, 201.6, 201.7 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається, що в перевярємому періоді позивач мав взаємовідносини з ТОВ «ПП ТРЕЙДСТОУН» ().

До відповідача від ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області надійшов лист № 13272/7/05-62-22-01 від 24.04.2014 р. про направлення акту перевірки № 278/05-62-22-01/38471866 від 23.04.2014 р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «ПП ТРЕИДСТОУН» () щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами-постачальниками ТОВ «Авист» (), ТОВ «Олівест» () за січень 2014 року» (далі - Акт № 278/05-62-22-01/38471866).

Згідно акту ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області № 278/05-62-22-01/38471866 від 23.04.2014 р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «ПП ТРЕЙДСТОУН» () щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами-постачальниками ТОВ «Авист» (), ТОВ «Олівест» () за січень 2014 року» встановлено відсутність реальності здійснення ТОВ «ПП ТРЕЙДСТОУН» господарських операцій з придбання у ТОВ «Авист» (), ТОВ «Олівест» () за січень 2014 року товарів (робіт, послуг) з метою формування штучного податкового кредиту, спрямованого на надання податкової вигоди для підприємств покупців.

Також, зі змісту акту вбачається, що згідно АІС «Податковий блок» ТОВ «ПП ТРЕЙДСТОУН» () має стан - 28 «триває процедура припинення (направлені заперечення органу ДПС)».

ТОВ «ПП ТРЕЙДСТОУН» 16 квітня 2014 року анульовано свідоцтво платника ПДВ від 01.02.2013 р. № 200099766 за ініціативою платника податків (41-ліквідація за власним бажанням).

До відділу реєстрації юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби Ворошиловського районного управління юстиції м. Донецька направлено повідомлення за формою № 25-ОПП ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області від 27.03.2014 р. № 9444/10/05-62-22-01 про неможливість проведення позапланової перевірки ТОВ «ПП ТРЕЙДСТОУН», призначеної у зв'язку з рішенням про припинення юридичної особи, та форма № 27-ОПП від 31.03.2014 р. № 9807/10/05-62-18-08 ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області про наявність заперечень проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи.

Оперативним управлінням ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області складено висновок від 27.03.2014 р. № 102 щодо результатів відпрацювання ризикового платника податків, згідно якого ТОВ «ПП ТРЕЙДСТОУН» () не знаходиться за юридичною адресою: 83086, Донецька область, м. Донецьк, Ворошиловський район, вул. Артема, буд. 27, місцезнаходження керівника Локтіонова В.Л. не встановлено.

До ЄРДР внесено кримінальне провадження № 0000029 від 28.03.2014 р. за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України відносно посадової особи ТОВ «ПП ТРЕЙДСТОУН».

У висновку Акту № 278/05-62-22-01/38471866 відзначено, що перевіркою не підтверджено реальності здійснення операцій ТОВ «ПП ТРЕЙДСТОУН» по придбанню у січні 2014 року у ТОВ «Авист» () у сумі 9 783 205,80 грн. та ТОВ «Олівест» () у сумі 1 118 366,80 грн. та подальшої реалізації підприємствам-покупцям, зокрема, Договір управління майном між ТОВ «КОМОД НА ЛІВОБЕРЕЖНІЙ» та ТОВ «КОМОД МЕНЕДЖМЕНТ» (9) на суму ПДВ 502 496,67 грн.

Взявши до уваги висновки акту перевірки ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області, відповідач в своєму акті перевірки № 1891/26-53-22-01-21/541645419 дійшов висновку, що в ТОВ «КОМОД МЕНЕДЖМЕНТ» відсутні об'єкти оподаткування по операціях з придбання товарів (послуг) у підприємств-постачальників.

Разом з тим, в ході розгляду справи судом встановлено, що 25 лютого 2013 року між ТОВ «КОМОД МЕНЕДЖМЕНТ» (Управитель майном за Договором управління майном, укладеного між ТОВ «КОМОД НА ЛІВОБЕРЕЖНІЙ» та ТОВ «КОМОД МЕНЕДЖМЕНТ») (Замовник) та ТОВ «ПП ТРЕЙДСТОУН» (Виконавець) був укладений Договір про надання рекламних послуг № 25/02-2013 (далі - Договір № 25/02-2013), відповідно до умов якого, Виконавець зобов'язується надати Замовникові послуги з виготовлення та (або) розповсюдження рекламних матеріалів відповідно заявки та/або ескізу (зображення, аудіо-відео-трансляції тощо) Замовника (надалі - Послуги), а Замовник зобов'язується прийняти надані Виконавцем Послуги та оплатити їх вартість в повному обсязі та у встановлені строки (пп. 1.1 п. 1 Договору № 25/02-2013).

Рекламними матеріалами Замовника відповідно до пп. 1.2 п. 1 Договору № 25/02-2013 є наступна продукція:

- поліграфічна продукція, що являє собою текстові та/або графічні зображення, а також електронні зображення, які містять рекламні та інформаційні матеріали про Замовника, його діяльність та/або продукцію (комерційна пропозиція Замовника). Поліграфічною продукцією можуть бути плакати, постери, панно, флаєри, буклети, проспекти тощо;

- відеоролик (фільм) - аудіовізуальне зображення, яке створене шляхом відеозйомки та монтажу, що містить рекламні та інформаційні матеріали про Замовника, його діяльність та/або продукцію (комерційна пропозиція Замовника);

- аудіоролик, який містить рекламні та інформаційні матеріали про Замовника, його діяльність та/або продукцію (комерційна пропозиція Замовника).

Згідно з пп. 1.3 п. 1 Договору № 25/02-2013 рекламні матеріали за даним Договором підлягають розповсюдженню за допомогою спеціальних носіїв реклами, в порядку, що визначається Сторонами в додатках до даного Договору, які є його невід'ємною частиною.

На підтвердження реальності надання рекламних послуг Виконавцем, позивачем надано суду:

- копію Договору про надання рекламних послуг від 25 лютого 2013 року № 25/02-2013;

- копії додатків № 1/02/2014, № 2/02/2014, № 3/02/2014, № 4/02/2014, № 5/02/2014 від 17 січня 2014 року до Договору про надання рекламних послуг від 25 лютого 2013 року № 25/02-2013;

- копії актів приймання-передавання робіт (надання послуг) від 28 лютого 2014 року № № Т-81, Т-94, Т-95, Т-27, Т-28;

- копії податкових накладних № № 81, 82 від 29.01.2014 р., № № 94, 95 від 30.01.2014 р., № 128 від 31.01.2014 р.;

- копії фото звітів;

- копії платіжних доручень.

Крім того, було встановлено, що 18 листопада 2013 року між ТОВ «КОМОД МЕНЕДЖМЕНТ» (Управитель майном за Договором управління майном, укладеного між ТОВ «КОМОД НА ЛІВОБЕРЕЖНІЙ» та ТОВ «КОМОД МЕНЕДЖМЕНТ») (Замовник) та ТОВ «ПП ТРЕЙДСТОУН» (Виконавець) був укладений Договір про надання рекламних послуг № 18/11-2013 (далі - Договір № 18/11-2013), відповідно до умов якого, Виконавець зобов'язується надати Замовникові послуги з виготовлення та/або розповсюдження рекламної продукції Замовника (Послуги), а Замовник зобов'язується прийняти надані Послуги та оплатити їх вартість у повному обсязі та у встановлені строки (пп. 1.1 п. 1 Договору № 18/11-2013).

Рекламною продукцією відповідно до пп. 1.2 п. 1 Договору № 18/11-2013 є: рекламний аудіоролик Замовника, що призначений для транслювання на спеціальних носіях реклами - радіостанціях ФМ-діапазону м. Києва.

Згідно з пп. 2.1 п. 2 Договору № 18/11-2013 факт надання Послуг за цим Договором Сторони фіксують в акті приймання-передачі послуг.

На підтвердження реальності надання рекламних послуг Виконавцем, позивачем надано суду:

- копію Договору про надання рекламних послуг від 18 листопада 2013 року № 18/11-2013;

- копію додатку № 3 від 27 січня 2014 року до Договору про надання рекламних послуг від 18 листопада 2013 року № 18/11-2013;

- копію акту приймання-передавання робіт (надання послуг) від 28 лютого 2014 року № Т-79;

- копію податкової накладної № 79 від 28.01.2014 р.;

- копію платіжного доручення.

Аналіз наявних в матеріалах справи первинних документів дає суду підстави стверджувати про реальність вчинюваних операцій (надання рекламних послуг).

Крім того, суд дослідивши Акт № 278/05-62-22-01/38471866, встановив, що відповідно до поданого контрагентом позивача до ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області додатку 4 «Нарахування єдиного внеску» від 05.02.2014 р. № , на підприємстві у січні 2014 року рахувалось 4 найманих працівники.

З приводу встановленого, суд вважає за необхідне зазначити, що як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02 червня 2011 року № 742/11/13-11, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Також, з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Тобто якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) не може бути підставою для відмови у праві платника податку на податковий кредит за наявності факту здійснення господарської операції.

Таким чином, суд робить висновок про те, що чинне законодавство не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання.

Так само як і на платника податків не покладається обов'язок перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства перед тим, як відносити відповідні суми ПДВ до податкового кредиту та заявляти відповідні суми до бюджетного відшкодування.

Враховуючи наведене, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на відомості податкової звітності контрагента позивача.

З метою підтвердження реальності господарських операцій, що мали місце з його контрагентом, позивачем було надано суду копії відповідних первинних документів, а саме: договорів, додатків до договорів, актів приймання-передавання робіт (надання послуг), податкових накладних, платіжних доручень тощо.

Наявні в матеріалах справи податкові накладні, розрахункові (платіжні) документи, в силу вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, є первинними документами та мають всі необхідні встановлені нормами чинного законодавства обов'язкові реквізити.

Докази того, що вказані документи не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними на момент розгляду вказаної справи - відсутні.

Як встановлено судом та не заперечувалося відповідачем, на момент складання податкових накладних, ТОВ «ПП ТРЕЙДСТОУН» було зареєстроване як платник податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому мало право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит та копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим п. 201.1 статті 201 ПК України.

Таким чином, за вказаних обставин, суд приходить до висновку про вчинення позивачем в перевіряємому періоді фінансово-господарської діяльності в рамках звичайної господарської діяльності.

Водночас, доводи контролюючого органу в обґрунтування своєї позиції є припущеннями, які не є доведеними належними доказами.

Відсутність доведення факту правопорушення та неналежна оцінка міжгосподарських відносин призвела до невідповідності висновків контролюючого органу фактичним обставинам справи.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як визначено частиною другою статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії»(заява № 3991/03) у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також сплачувати пеню.

Аналогічні висновки Європейський Суд з прав людини виклав у справі «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії».

З наведених рішень вбачається, що при розгляді даної категорії справ Європейський Суд з прав людини виходить з того, що держава в особі податкових органів може і повинна вживати заходів для недопущення та/або зупинення зловживань у сфері сплати податку на додану вартість та бюджетного відшкодування, але відмова у бюджетному відшкодуванні платнику податків, який добросовісно виконав свої зобов'язання перед бюджетом і виконав всі передбачені національним законодавством умови для отримання такого відшкодування, тільки на тій підставі, що податковий орган не встановив сплати податку на додану вартість з боку постачальника та/або його контрагентів у ланцюгу, за умови відсутності шахрайських дій з боку отримувача відшкодування, на думку Європейського Суду з прав людини, порушує права такого платника податків.

Доказів вчинення таких шахрайських дій з боку позивача суду відповідачем надано не було.

Виходячи зі змісту статей 109-113 ПК України, відповідальність платника податків у вигляді застосування штрафних (фінансових) санкцій можлива лише за умови вчинення ним порушень, визначених законами з питань оподаткування.

Пунктом 123.1 статті 123 ПК України передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відтак, збільшення позивачу суми грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 502 497,00 грн. та нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 125 624,00 грн., що в сумі складає 628 121,00 грн. було здійснено відповідачем протиправно, у зв'язку із чим податкове повідомлення-рішення від 22 серпня 2014 року № підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності свого рішення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і на підставі п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за необхідне адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМОД МЕНЕДЖМЕНТ» повністю задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, суд присуджує на користь позивача всі здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн. з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 128, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМОД МЕНЕДЖМЕНТ» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві від 22 серпня 2014 року № .

3. Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМОД МЕНЕДЖМЕНТ» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок).

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко