Справа № 357/17700/14-а
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

16 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Шурка О.І.

суддів: Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційні скарги ОСОБА_2 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2014 року та постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області про визнання бездіяльності відповідача, зобов'язання провести перерахунок та виплату доплати до пенсії та додаткової пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2014 року частину позовних вимог залишено без розгляду.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконні, на його думку, судові рішення та постановити нове яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів знаходить, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що основна та додаткова пенсія, передбачена Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виплачується в розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є потерпілим від Чорнобильської катастрофи, відноситься до 1 категорії постраждалих внаслідок ЧАЕС, та має ІІ групу інвалідності, що підтверджується відповідною довідкою.

За змістом ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам II групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах - 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів 2 групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно до ч. 1 ст. 39 вищевказаного Закону, пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата до пенсії, яка становить у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 січня 2002 року № 1 було встановлено, що виходячи з розміру 19 грн. 91 коп. проводиться розрахунок додаткової пенсії, передбаченої законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», під час призначення та перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім пенсій працівникам, передбаченим у ч. 3 ст. 53 зазначеного Закону) і пенсій, передбачених ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим, з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» та постанови КМ України «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» від 06 липня 2011 року № 745 було змінено правові підстави та розміри соціальних виплат особам, які мають право на перерахунок та виплату основної та додаткової пенсії, передбаченої ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому позивач з 23 липня 2011 року втратив право на виплату пенсії у розмірі, встановленому ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Кабінету Міністрів України було надано право встановлювати розмір вказаних соціальних виплат.

Відповідне повноваження Кабінетом Міністрів України було реалізоване шляхом прийняття постанови «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» від 06 липня 2011 року № 745. Вказана постанова набула чинності 23 липня 2012 року.

У зв'язку з цим колегія суддів вважає, що з 23 липня 2012 року позивач втратив право на перерахунок та виплату основної та додаткової пенсії, передбаченої ст. ст. 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З 1 січня 2012 року відповідно, до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - пенсії).

Отже, виходячи з вищезазначеного, по матеріалам пенсійної справи з 01 січня 2012 року розрахунок додаткової пенсії позивача проведено відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правомірно відмолено в задоволенні позовних вимог позивача.

Щодо оскарження ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2014 року, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Пунктом 2 статті 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Стаття 100 КАС України зазначає, що адміністративний позов поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як свідчать матеріали справи, з даним позовом позивач звернулась 29.11.2014 року, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті (а.с.21). В позовних вимогах позивач просили провести перерахунок її пенсії з 01.01.2014 року.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 99, ст. 100 КАС України, позовні вимоги за період з 01.01.2014 року по 28.05.2014 року подані поза межами строку звернення до суду, та з урахуванням вищезазначених вимог КАС України підлягають залишенню без розгляду, що і було зроблено судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 197, 198, 200, 205 та 206 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 - залишити без задоволення, ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2014 року та постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.