Справа № 2а-2144/10/1770
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2012-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Жуковська Л.А.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"12" червня 2012 р. Справа № 2а-2144/10/1770

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 - суб"єкта підприємницької діяльності на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "25" квітня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_3 - суб"єкта підприємницької діяльності до ОСОБА_4 міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області про скасування податкових повідомлень - рішень ,-

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 міжрайонної державної податкової інспекції про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень №/0 від 29.12.2009 року, №/0 від 29.12.2009 року, №/0 від 29.12.2009 року.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 25.04.2012 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невірну оцінку обставин справи, просить скасувати вищезазначену постанову та прийняти нову, якою задовольнити її вимоги.

Представники сторін в судове засідання не зявились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. З урахуванням приписів ч.4 ст.196 та п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд апеляційної скарги колегією суддів здійснюється за відсутності сторін та в порядку письмового провадження. Клопотання позивача про відкладення розгляду справи колегія суддів вважала необґрунтованим, оскільки представник позивача 12.06.2012 р. прибув до суду, брав участь в розгляді іншої справи, що розглядалась раніше, після чого здав клопотання про відкладення справи до канцелярії та залишив приміщення суду. В самому клопотанні не наведено жодної причини, що перешкоджає представнику взяти участь у судовому засіданні.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, Березнівським відділенням ОСОБА_4 МДПІ проведено перевірку позивача, про що складено акт про результати виїзної документальної планової перевірки суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_3 за №894/17/НОМЕР_1 від 03.12.2009 р.

В ході проведення перевірки встановлено порушення позивачем:

- абз. п.19.1 ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» №889-IV від 22.05.2003р. із змінами та доповненнями, ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.92р. №13-92 із змінами та доповненнями, Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом ДПА України від жовтня 1999 р. №599, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за №752/4045, неналежне ведення книг обліку доходів та витрат в 2006-2009 роках;

- пп.9.12.1, 9.12.2 ст.9, пп.7.1 ст.7, п.22.2 ст.22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» №889-ІV від 22.05.2003 р., абз. б п.1 ст. 14 Декрету КМ України «Про прибутковий податок з громадян від 26.12.1992 р. №13-92 із змінами та доповненнями, в результаті занижено сплату в бюджет податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності на 19316, 97 грн., в тому числі по податкових періодах: за 2007 рік - на 7223, 77 грн., за 2008 рік - на 6476, 06 грн., за 9 місяців 2009 року - на 5617, 14 грн.;

- п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995р. №265/95-ВР із змінами та доповненнями, не проведення розрахункових операцій на повну суму покупки - 48196,50 грн. через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів в період з 22.05.2009 р. по 30.09.2009 р.;

- п.1, п.2, абз.8 п.3 ст. Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» №98/96-ВР від 23.03.1996 р. із змінами та доповненнями, не придбано торгові патенти і не сплачено в бюджет плату за придбання торгових патентів за період з 22.05.2009 р. по 30.09.2009 р. на загальну суму 1037, 42 грн.

На підставі акта перевірки №894/17/НОМЕР_1 від 03 грудня 2009 року податковим органом прийнято податкові повідомлення рішення №/0 від 29 грудня 2009 року, №/0 від 29 грудня 2009 року, №/0 від 29 грудня 2009 року.

До позивачки застосовано суму штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та законодавства про застосування реєстраторів розрахункових операцій на 240982,50 грн., визначено суму податкового зобовязання з платежем "податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності" на суму 19316,97 грн., застосовано суму штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та законодавства про застосування реєстраторів розрахункових операцій на 2074,84 грн.

Як встановлено судом, відповідно до Свідоцтва про сплату єдиного податку №654786 від 01.01.2009 року ОСОБА_3 здійснювала діяльність за такими видами: 55.5; 55.11 діяльність їдалень та постачання готової їжі; 55.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах з перевагою продовольчого асортименту; 52.62 роздрібна торгівля з лотків та ринках; 70.2 здавання в оренду власного нерухомого майна; 22 послуги виготовлення ксерокопій (а.с.80).

Між тим, поряд з вказаними у Свідоцтві про сплату єдиного податку видами діяльності позивачка здійснювала діяльність та отримувала дохід від інших видів діяльності, що встановлено перевіркою податкового органу.

Відповідно до ст.2 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» №727/98 від 03.07.1998 р. при здійсненні різних видів діяльності, для яких встановлені різні ставки єдиного податку, придбавається одне Свідоцтво і сплачується максимальна ставка податку, встановлена за цими видами діяльності. СПД ОСОБА_3 мала сплачувати єдиний податок в період з 01.01.2007 р. по 22.05.2009 р. за максимальною ставкою 200 грн., оскільки фактично здійснювала інші види діяльності: 51 - оптова торгівля, 52.44.1 роздрібна торгівля меблями, 52.45 роздрібна торгівля побутовими електротоварами та радіотелеоапаратурою, які не зазначені в заявах та свідоцтва платника єдиного податку в ці податкові періоди.

Тим самим позивачкою порушено пп.9.12.1 ст.9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» №889-IV від 22.05.2009р. в розумінні здійснення СПД ОСОБА_3 тих видів діяльності, які не зазначені в заявах про право здійснення діяльності за спрощеною системою оподаткування та свідоцтвах платника єдиного податку та порушено вимоги пп.9.12.2 ст.9 та п.7.1 ст.7 в розумінні неоподаткування позивачем доходів, інших, ніж визначені пп.9.12.1 ст.9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Крім того, документальною перевіркою встановлено порушення щодо неоподаткування позивачкою доходів від оптової торгівлі макулатурою і склотарою, інших видів діяльності, що не зазначені в свідоцтві платника єдиного податку за 2007-2009 роки. За наслідками перевірки податковим органом правомірно визначені суми податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності позивачки, які не були заявлені до оподаткування і не сплачені в бюджет на загальну суму 19316,97 грн. Відповідне рішення щодо визначення сум податків прийнято на підставі системного аналізу положень ст.ст.2, 4, 6 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва" №727/98 від 03.07.1998 р., ст.9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" №889-IV від 22.05.2003 р., ст.11 Закону України "Про державну підтримку малого підприємництва" №2063-ІІІ від 19.10.2000 р., Розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок громадян" №13-92 від 26.12.1993 р.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками податкового органу про те, що якщо фізична особа субєкт підприємницької діяльності отримує інші доходи, ніж визначені в п.9.12.1 Закону №889-IV, то такі доходи оподатковуються за загальними правилами.

Статтею 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.92р. №13-92 із змінами та доповненнями визначено порядок оподаткування доходів громадян податковими органами на підставі декларацій про очікуваний або фактично одержаний дохід або на підставі матеріалів перевірки податковими органами.

Враховуючи, що приватним підприємцем не були надані підтверджуючі документи на придбання товарів, призначених для реалізації в магазині "Обнова" та для Березнівського коопзаготпрому, з метою включення до складу витрат за загальною системою оподаткування, а також не подавалась декларація про доходи, податковим органом відповідно до ст.14 Декрету Кабінету Міністрів України №13-92 від 26.12.199 р. та вимог додатку №6 Інструкції, затвердженої наказом Головної податкової інспекції України №12 від 21.04.1993 р. із змінами та доповненнями, внесеними наказом ДПА України від 16.07.2003 р. №352, правомірно визначено порядок оподаткування доходів громадян на підставі матеріалів перевірки, в тому числі і норми витрат.

Крім того, згідно з ч.10 ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" №481/95-ВР від 19.12.1995 року (в редакції, чинній на момент проведення перевірки і прийняття рішення), роздрібна торгівля алкогольними напоями та/або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами підприємницької діяльності всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

За порушення норм цього закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами статтею 17 цього Закону встановлено, що посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Під час перевірки магазину, що належить позивачці, мала місце реалізація алкогольного напою без наявності відповідної ліцензії продавцем магазину ОСОБА_5, яка перебуває в трудових відносинах з позивачкою, та в реалізації знаходилися алкогольні напої в асортименті в кількості 156 пляшок на суму 2154,50 грн., які були описані в протоколі огляду від 22.05.2009 року , та в подальшому вилучені.

Відповідні обставини стверджено поясненнями ОСОБА_5 від 22.05.2009 року, відібраними перевіряючими в ході проведення перевірки, а також в ході розгляду адміністративної справи №2а-144/10/1770.

Факт вчинення підприємцем ОСОБА_3 порушення, передбаченого ч. 10 ст. 15 Закону України Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", тобто здійснення торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії на вказаний вид діяльності в магазині "Салют" встановлений і постановою Березнівського районного суду від 21.08.2009 року у справі № 3-711/2009р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, яка свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визнала повністю. Дана постанова Березнівського районного суду від 21.08.2009 року набрала законної сили.

З урахуванням вищевикладеного, а також положень ч.4 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України суд першої інстанції обґрунтовано вважав встановленими вищевикладені факти.

Посилання позивачки на те, що продавець ОСОБА_5 згідно цивільно-правової угоди від 07.03.2009 року, укладеної між нею та підприємцем ОСОБА_6, уповноважена здійснювати замовлення, отримання, складський облік, зберігання, а також реалізацію товарно-матеріальних цінностей СПД ОСОБА_6, і на час перевірки продала алкогольний напій, що належить підприємцю ОСОБА_6 а не підприємцю ОСОБА_3, колегія суддів вважає такими, що мають на меті спотворити встановлений наведеним вище доказами та рішенням суду факт торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії, допущений позивачкою.

Твердження апелянта про те, що рішенням Березнівського районного суду від 11.01.2011 року у справі №2-101/11 начебто встановлені інші обставини торгівлі алкогольними напоями не відповідає дійсності, оскільки цим рішенням не встановлено жодного юридичного факту, що має значення для вирішення даної справи. Більше того, задовольняючи позов, суд вважав, що продавцем ОСОБА_5 завдано шкоду ОСОБА_3 саме під час виконання трудових обовязків у СПД ОСОБА_3, хоча і внаслідок їх порушення.

Таким чином позивачкою порушено вимогу п.7 п.7 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» №727/98 від 03.07.1998р., щодо непоширення права здійснення діяльності за спрощеною системою оподаткування на фізичних суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють торгівлю лікеро-горілчаними та тютюновими виробами, оскільки 22.05.2009 року встановлений факт реалізації суб'єктом підприємницької діяльності алкогольних напоїв.

Враховуючи викладене, з 22.05.2009 року у позивачки відсутнє право на здійснення підприємницької діяльності зі сплатою єдиного податку, а тому з урахуванням приписів ст.11 Закону України "Про систему оподаткування" №1251-ХІІ від 25.06.1991 р. СПД ОСОБА_3, починаючи з моменту реалізації алкогольних напоїв, тобто 22.05.2009 року була зобовязана припинити підприємницьку діяльність на умовах сплати єдиного податку, а доходи отримані нею в період з вказаної дати до 30.09.2009 року підлягли оподаткування на загальних підставах, згідно з вимог Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.92р. №13-92 із змінами та доповненнями.

У цей же період при здійсненні розрахункових операцій в готівковій формі позивачка мала керуватись Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995р. №265/95-ВР із змінами та доповненнями, та Законом України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" №98/96-ВР від 23.03.1996 р. із змінами та доповненнями.

Відповідно до п.1 ст.3 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» №98/96-ВР від 23.03.1996р. (зі змінами та доповненнями) патентуванню підлягає торговельна діяльність, що здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності або їх структурними (відокремленими) підрозділами у пунктах продажу товарів.

При цьому під торговельною діяльністю слід розуміти роздрібну та оптову торгівлю, діяльність у торговельно-виробничій сфері за готівкові кошти, інші готівкові платіжні засоби та з використанням кредитних карток (п.2 ст.3 цього ж Закону).

Згідно до абз.8 п.3 ст.3 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" під пунктами продажу товарів у слід розуміти оптові бази, склади-магазини або інші приміщення, які використовуються для здійснення оптової торгівлі за готівкові кошти, , інші готівкові платіжні засоби та з використанням кредитних карток.

Відповідачем були доведені ті обставини, що підприємець ОСОБА_3 здійснювала оптову та роздрібну торгівлю непродовольчими та продовольчими товарами за готівкові кошти в період з 22.05.2009 р. по 30.09.2009 р. у двох магазинах "Салют" в м.Березне, вул.Ціолковського, 25 та "Морячка" в с.Тишиця без придбання торгових патентів, загальна вартість яких становить 1037,42 грн.

Загальна сума вартості проданих товарів в період з 22.05.2009 року по 30.09.2009 року без проведення розрахункових операцій на повну суму покупки через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій із роздрукуванням відповідних розрахункових документів становить 48196,50 грн., а тому податковим органом правомірно застосовано фінансову санкцію у пятикратному розмірі від такої вартості товарів згідно п.1 ст.17 Закону України від 06.07.1995р. №265/95-ВР (зі змінами та доповненнями).

В апеляційній скаргзі апелянт посилався на те, що в зв'язку із внесенням до п.1 ст.17 названого закону змін, які пом'якшують відповідальність, податкове повідомлення-рішення, яким застосовано цю фінансову санкцію має бути визнане протиправним та скасоване.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999 р. №1-рп/99 положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Оскільки фінансова санкція до ОСОБА_7 застосовна як до суб'єкта господарювання, то суд першої інстанції при винесенні рішення правомірно не застосував до спірних правовідносин положення ч.1 ст.58 Конституції України, оскільки позивачка не є фізичною особою, у розумінні цієї норми.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Правильне по суті судове рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань.

Оскільки постанову від 25.04.2012 р. Рівненським окружним адміністративним судом винесено відповідно до позовних вимог, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції у справі.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - суб"єкта підприємницької діяльності залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "25" квітня 2012 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: ОСОБА_8

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано (рекомендованим з повідомленням):

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 Петрівна- суб"єкт підприємницької діяльності вул.Ціолковського 25,м. Березне,Рівненська область,Березнівський район,34600

3- відповідачу ОСОБА_4 міжрайонна державна податкова інспекція Рівненської області вул.С.Руданського, 5,м. Костопіль,Рівненська область,35000