Справа № 361/3702/14-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року м. Київ К/800/67227/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Карася О.В., Рибченка А.О.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання протиправними та скасування рішення ради, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року позивачі звернулися до суду першої інстанції з позовом в якому просили визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 28.11.2013 року за № 205 «Про перекриття центральної частини селища для проїзду автотранспорту» та зобов'язати відповідача звільнити центральну частину селища Велика Димерка Броварського району Київської області від перешкод, що створені при обмеженні руху автотранспорту на часи виконання Рішення виконкому відповідача від 28.11.2013 року за № 205, у тому числі шляхом демонтажу бетонних блоків та бетонних ваз.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 жовтня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що рішення № 205 «Про перекриття центральної частини селища для проїзду автотранспорту», яким вирішено обмежити рух автотранспорту в центральній частині селища, шляхом влаштування шлагбауму при в'їзді в центральну частину селища перед МРЦ «Алексіс» вул. Паркова смт. Велика Димерка, фактично не виконано, оскільки шлагбаум, про який йде мова у рішенні, при в'їзді в центральну частину селища перед МРЦ «Алексіс» вул. Паркова смт. Велика Димерка, не встановлювався.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року апеляційні скарги позивачів задоволено, постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову про задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, мотивував своє рішення тим, що в оскаржуваному рішенні ради відповідачем задекларовано дозвіл на проїзд спецтехніки, однак такий проїзд не вбачається можливим, оскільки на виконання вказаного рішення були встановлені бетонні блоки та бетонні вази, а перед ними розміщена стоянка для автомобілів, що прямо перешкоджає екстреному проїзду спецтранспорту.

У поданій касаційній скарзі відповідач заявив вимоги про скасування рішення суду апеляційної інстанції, як такого, що постановлене із порушенням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції залишити в силі, як скасованого помилково.

У доводах касаційної скарги, скаржник зазначає, що підставі звернень громадян та педагогічного колективу, виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області в межах ст. 19 Конституції України, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» було прийнято оскаржуване рішення про перекриття центральної частини селища для проїзду автотранспорту. Про тимчасове обмеження руху автотранспорту при в'їзді в центральну частину селища було повідомлено листами відповідні комунальні служби. Враховуючи те, що позивачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що рішенням «Про перекриття центральної частини селища для проїзду автотранспорту» № 205 від 28.11.2013 року порушено права позивачів, а їх вимоги є необґрунтованими.

Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

30.08.2013 року до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області надійшло колективне звернення мешканців селища, в якому вони просили винести на розгляд ради питання щодо обмеження руху автотранспорту біля школи, оскільки стурбовані безпекою дітей.

16.10.2013 року від педагогічного колективу Великодимерського середнього загальноосвітнього навчально-виховного комплексу на адресу відповідача надійшов лист, в якому директор школи Царик Н.М. просив вирішити питання щодо безпечного проходу дітям центром селища до школи.

Розглянувши вказані вище звернення, 28.11.2013 року Великодимерською селищною радою Броварського району Київської області прийнято рішення № 205 «Про перекриття центральної частини селища для проїзду автотранспорту», яким вирішено обмежити рух автотранспорту в центральній частині селища, шляхом влаштування шлагбауму при в'їзді в центральну частину селища перед МРЦ «Алексіс» вул. Паркова смт. Велика Димерка, та дозволено проїзд на територію центральної частини селища комунальному транспорту, спецтехніці.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про звернення громадян» скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Згідно статті 5 цього Закону у зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги.

Судом апеляційної інстанції правильно встановлено, що у колективному зверненні № 178 від 30.08.2013 року вказано, що воно йде від «мешканців смт. Велика Димерка», однак, таке не відповідає вищезазначеним вимогам Закону України «Про звернення громадян», зокрема, не зазначено місце проживання громадян.

Статтею 8 вищезазначеного Закону письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає. Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Тобто, відповідачем було порушено порядок розгляду вищевказаного звернення передбачений Законом України «Про звернення громадян».

Відповідно до статті 38 цього Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, делеговані повноваження:

1) забезпечення вимог законодавства щодо розгляду звернень громадян, здійснення контролю за станом цієї роботи на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності;

2) вжиття у разі надзвичайних ситуацій необхідних заходів відповідно до закону щодо забезпечення державного і громадського порядку, життєдіяльності підприємств, установ та організацій, врятування життя людей, захисту їх здоров'я, збереження матеріальних цінностей.

Згідно ст. 46 Закону сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Статтею 11 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що основними обов'язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування є: завчасне оповіщення користувачів автомобільних доріг про строки та порядок тимчасового обмеження або припинення руху транспортних засобів; забезпечення належного маршрутного орієнтування користувачів автомобільних доріг.

Пунктом 10 статті 12 Закону України «Про автомобільні дороги» орган державного управління автомобільними дорогами загального користування має право: обмежувати або забороняти з повідомленням відповідного підрозділу Міністерства внутрішніх справ України рух транспортних засобів у разі виникнення загрози життю або здоров'ю учасників дорожнього руху, безпеці вантажів або можливості заподіяння пошкоджень автомобільним дорогам загального користування, у тому числі за складних погодних умов.

Відповідно до статті 17 України «Про автомобільні дороги» управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться.

Згідно п.п. 1, 4 статті 12 цього України «Про автомобільні дороги» основними обов'язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів; завчасне оповіщення учасників руху і мешканців міст та інших населених пунктів про строки та порядок тимчасового обмеження або припинення руху транспортних засобів.

З наведеного вбачається, що органи місцевого самоврядування мають право на обмеження або припинення руху транспортних засобів за наявності підстав та з дотриманням спеціального порядку. Зокрема, селищна рада повинні встановити дорожні знаки, з яких було би зрозуміло, що проїзд центром селища заборонено та яким чином можна об'їхати перекриту ділянку дороги загального користування, узгодивши відповідне обмеження з відповідними державними органами до прийняття рішення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем не було встановлено таких знаків, що ускладнює становище водіїв на дорозі.

Пунктом 4.1.3. Правил пожежної безпеки України (затверджено наказом МНС України від 09.10.2004 року за № 126 в редакції наказу № 537 від 24.02.2012 року), встановлено, що дороги, проїзди й проходи до будівель, споруд, пожежних вододжерел, підступи до зовнішніх стаціонарних пожежних драбин, пожежного інвентарю, обладнання та засобів пожежогасіння мають бути завжди вільними, утримуватися справними, взимку очищатися від снігу.

Відповідно до п. 4.1.2. Правил пожежної безпеки для закладів, установ і організацій системи освіти України, затверджених Наказом Міністерства освіти України і ГУДПО МВС України 30.09.1998 року № 348/70, дороги, проїзди та під'їзди до будівель, а також доступи до пожежного інвентарю та обладнання мають бути завжди вільними. Про закриття окремих ділянок доріг або проїздів у зв'язку з проведенням ремонтних робіт чи з інших причин, які перешкоджають проїзду пожежних автомобілів, слід негайно повідомити підрозділи пожежної охорони.

Згідно п. 4 статті 6 Закону України «Про аварійно-рятувальні служби» державні та комунальні аварійно-рятувальні служби у разі здійснення заходів щодо запобігання виникненню і ліквідації надзвичайних ситуацій та окремих їх наслідків мають право: безперешкодного доступу на об'єкти і території з метою виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією надзвичайних ситуацій.

Забороняється довільно зменшувати нормовану ширину доріг та проїздів.

Тобто, дороги, проїзди й проходи мають бути вільними та у разі надзвичайних ситуацій забезпечувати доступ спецтехніки до будівель, споруд та інших об'єктів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на виконання оскаржуваного рішення відповідачем встановлені бетонні блоки та бетонні вази, що перешкоджає екстреному проїзду спецтранспорту.

Враховуючи вищевикладене, суд касаційної інстанції вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції про те, що рішення селищної ради 28.11.2013 року № 205 «Про перекриття центральної частини селища для проїзду автотранспорту» є протиправним, таким, що прийнято з порушенням законодавства та прав і інтересів громадян - жителів селища, оскільки створює незручності в користуванні об'єктами інфраструктури селища та наражає на ймовірну небезпеку громадян, а тому підлягає скасуванню.

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваного судового рішення.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в

адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 220-1, 230, 231 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області відхилити, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року у справі № 361/3702/14-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді: І.Я. Олендер О.В. Карась

А.О. Рибченко