Справа № 819/1627/14-а
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року Справа № 876/9067/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Левицької Н.Г., Кухтея Р.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Скіфія» на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 4 вересня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Скіфія» до Збаразької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Скіфія» звернулося до суду з позовом до Збаразької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 21.07.2014 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 282 963,00 грн., у тому числі за основним платежем - 188 642,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 94 321,00 грн. та № , яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 23 260,42 грн.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2014 року провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21 липня 2014 року № закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову в цій частині.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 4 вересня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що ТзОВ «Скіфія» таку дебіторську заборгованість ДП ДАК «Хліб України» Стрийського КХП № 2 в розмірі 992854 грн. включило до складу витрат та відобразило у рядку 06.4.4. «витрати на створення резерву сумнівної заборгованості» додатку ІВ до рядка 06.4 податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік. Однак вказана дебіторська заборгованість ДП ДАК «Хліб України» Стрийського КХП № 2 перед ТзОВ «Скіфія» не підпадає під ознаки безнадійної в розумінні ПК України, а тому з метою оподаткування така заборгованість не включається до резерву сумнівних боргів та не відноситься до складу витрат платника податків.

При цьому, суд першої інстанції не бере до уваги позицію позивача про те, що дана дебіторська заборгованості не буде погашена боржником у майбутньому у зв'язку з відсутність майна та коштів у ДП ДАК «Хліб України» Стрийського КХП № 2, оскільки чинна на час існування спірних правовідносин редакція підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК України не передбачала такої ознаки (умови) для визнання дебіторської заборгованості юридичної особи безнадійною.

Також суд першої інстанції вказує на те, що пунктом 5 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» ПК України передбачено порядок коригування доходів продавця у сторону збільшення, які попередньо віднесені ним до складу витрат, а не формування (зменшення) його витрат. Отже, оскільки згідно із зазначеним пунктом платник податку - продавець збільшує доходи на суму заборгованості, попередньо віднесеної до складу витрат, то сума дебіторської заборгованості, по якій платник податку - продавець до 01 квітня 2011 року здійснив заходи щодо її стягнення, але не включив до складу валових витрат (як у спірному випадку), при обчисленні об'єкта оподаткування після 01 квітня 2011 року в податковому обліку такого продавця не відображається. Право платника податків - продавця збільшити витрати на суму оскаржуваної заборгованості у разі звернення до суду передбачене з урахуванням того, що продавець раніше відобразив дохід по такій операції.

Крім того, необгрунтованим є збільшення позивачем витрат саме за 2013 рік, як вказує позивач, у період, коли ТзОВ «Скіфія» отримало достатні докази неплатоспроможності боржника ДП ДАК «Хліб України» Стрийського КХП № 2, оскільки законодавчі норми не пов'язують збільшення витрат платника податків саме з такою подією у відповідному звітному періоді.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, Товариство з обмеженою відповідальністю «Скіфія»оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 4 вересня 2014 року та прийняти нову постанову, якою скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 21.07.2014 року № .

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не досліджено куди платник податку мав вносити сумнівну заборгованість, адже це явні витрати підприємства. Окрім того, судом не з'ясовано належним чином відповідно до ситуації, яка склалась у платника податків із наявною дебіторською заборгованістю, застосування норм податкового законодавства, а саме статті 159, яка трактує порядок урегулювання безнадійної та сумнівної заборгованості. Фактично у податковому кодексі, на який посилається суд першої інстанції відсутнє урегулювання сумнівної заборгованості. Колізії норм податкового права не враховані при досліженні матеріалів справи, також судом не враховано посилання позивача на статтю 56 ПКУ, що являється грубим порушенням норм матеріального права.

Апелянт посилається на те, що ст.56.21 Податкового кодексу України передбачає у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

На адресу Львівського апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Скіфія», підтримане відповідачем, про закриття провадження в справі у звязку із досягненням податкового компромісу. На підтвердження досягнення примирення між сторонами позивачем подано копію рішення відповідача від 25.02.2015 року №1 про погодження застосування процедури податкового компромісу.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які підтримали вказане клопотання, та просили закрити провадження у справі, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання сторін про закриття провадження в справі підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст.194 КАС України позивач може відмовитися від адміністративного позову, а сторони можуть примиритися у будь-який час до закінчення апеляційного розгляду. У разі відмови від адміністративного позову або примирення сторін суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 112 і 113 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.113 КАС України сторони можуть повністю або частково врегулювати спір на основі взаємних поступок. Примирення сторін може стосуватися лише прав та обов'язків сторін і предмета адміністративного позову.

За приписами п.11-2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» КАС України підставою для примирення сторін на будь-якій стадії процесу є досягнення податкового компромісу щодо сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Відповідно до положень п.7 підрозділу 9-2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

Податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань згідно із цим підрозділом.

Позивачем подано контролюючому органу заяву про намір досягнення податкового компромісу. 18 лютого 2015 року ТзОВ «Скіфія»сплачено визначену суму податкових зобовязань (копія платіжного доручення №196 від 18.02.2015 року).

Відповідно п.5 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду, суд апеляційної інстанції має право, визнати постанову суду нечинною і закрити провадження у справі.

Згідно ст.203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

Пунктом 3 частини 1 статті 157 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі якщо сторони досягли примирення. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається (ч.3 ст.157 КАС України).

Наслідки закриття провадження в справі сторонам роз'яснені та зрозумілі.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції вважає за можливе задовольнити клопотання сторін про закриття провадження в справі у зв'язку з досягненням податкового компромісу, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 4 вересня 2014 року визнати нечинною та закрити провадження в справі.

Керуючись ст.ст.113, 194, 197, 198, 203, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання сторін задовольнити.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 4 вересня 2014 року у справі №819/1627/14-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Скіфія» до Збаразької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення визнати нечинною та закрити провадження у справі в зв'язку з досягненням податкового компромісу.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Н.Г. Левицька

Р.В. Кухтей