Справа № 3/121
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2015 року м. Київ К/9991/96386/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Карася О.В. (головуючого), Олендера І.Я., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції на постанову Господарського суду Полтавської області від 19.07.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2011 у справі № 3/121

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Лубенський м'ясокомбінат"

до Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції

за участю Прокуратури Полтавської області

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство звернулось до суду із позовною заявою до Державної податкової інспекції про визнання недійсним податкового повідомлення - рішення від 14.05.2005 № /0, яким позивачеві донараховано суму основного податкового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 119 928,50 грн. та фінансових санкцій - 23 985,70 грн. за порушення вимог Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Позовні вимоги Товариство обґрунтовує відсутністю з його боку порушень вимог вказаного Закону та зазначає, що всі господарські операції з контрагентом фактично проведені та підтверджені первинними бухгалтерськими документами.

Постановою Господарського суду Полтавської області від 19.07.2011, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2011, позов задоволено, оскаржуване податкове повідомлення - рішення визнано недійсним.

У касаційній скарзі Державна податкова інспекція, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги та заперечення, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що фактичною підставою для визначення позивачу податкових зобов'язань згідно оспорюваного податкового повідомлення - рішення слугував висновок фахівців контролюючого органу, викладений у акті перевірки від 12.05.2005 про проведення позапланової документальної перевірки Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні взаємовідносин з СТОВ "Перемога" за період з 01.10.2004 по 31.12.2004, про порушення позивачем пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5, пп. 11.2.3 п. 11.2 ст. 11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", внаслідок чого занижено податкові зобов'язання з податку на прибуток на суму 119 928,50 грн. Вказані порушення полягали у формуванні платником податків валових витрат за наслідками операцій із придбання товарів (молодняк ВРХ) на підставі укладеного договору з контрагентом СТОВ "Перемога", який, на думку податкового органу, є безтоварним, не підтверджений первинними документами та укладений без мети настання реальних наслідків.

Розв'язуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, судами попередніх інстанцій у ході розгляду справи було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судом на підставі ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, та іншим обставинам, що спростовують позицію державного податкового органу про недостовірність даних податкового обліку платника податків. Зокрема, судом досліджено первинні документи, які є підставою для бухгалтерського обліку та податкового обліку, встановлено реальність виконання господарських операцій між позивачем та контрагентом, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями належно оформлених, у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 № 88, первинних документів (накладні на приймання худоби, приймальні квитанції).

Також колегія суддів зазначає, що законодавець не ставить в залежність відсутність транспортних документів на перевезення товарно-матеріальних цінностей з наслідками формування бази оподаткування податком на прибуток таких операцій, оскільки зазначені документи є обов'язковими при оподаткуванні операцій за договорами перевезення, а не договорами поставки, які були укладені позивачем з відповідними суб'єктами господарювання.

А посилання відповідача у касаційній скарзі на відсутність у суб'єкта господарювання (контрагента, що здійснював відгодівлю ВРХ) достатніх матеріальних та трудових ресурсів для здійснення господарської діяльності не має своїм наслідком визнання укладених таким суб'єктом правочинів безтоварними чи слугувати доказом наявності у останнього такої мети як порушення норм законодавства у сфері оподаткування.

Також суди попередніх інстанцій дали належну оцінку доводам контролюючого органу щодо наявності кримінальної справи по обвинуваченню працівників позивача у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 367 Кримінального кодексу України, та зазначили, що за диспозицією вказаної статті вина особи визначена лише у формі необережності, а отже враховуючи, що встановлені кримінальним судом відсутність умислу і корисливого мотиву, спрямованих на настання суспільно-небезпечних наслідків у діях службових осіб позивача, виключає можливість вважати факт їх засудження, доказом порушення позивачем правил податкової звітності.

З урахуванням вищезазначеного, а також з урахуванням наявних у платника податків первинних документів, оформлених з дотриманням вимог чинного законодавства, та фактичного руху активів в межах господарської діяльності платника податків, суд касаційної інстанції приходить до висновку про правомірність формування позивачем валових витрат на підставі вимог ст. 5 та ст. 11 Закону "Про оподаткування прибутку підприємства".

За таких обставин переглянуті судові рішення першої та апеляційної інстанцій у справі відповідають приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції відхилити.

Постанову Господарського суду Полтавської області від 19.07.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2011 у справі № 3/121 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді І.Я. Олендер

А.О. Рибченко