Справа № 2а-3945/11/2070
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 року м. Київ К/9991/65823/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Карася О.В. (головуючого), Олендера І.Я., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2011 у справі № 2а-3945/11/2070 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Зміївському районі Харківської області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Підприємець звернувся до суду із позовною заявою до Державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень від 24.09.2010 № /0 та від 25.10.2010 № /1, якими до позивача застосовано штраф за порушення граничного строку сплати узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 46 608,53 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2011 позов задоволено, оскаржувані податкові повідомлення - рішення скасовано з тих підстав, що оплата суми штрафу була здійснена позивачем протягом 10 днів від дати узгодження податкового зобов'язання в судовому порядку, а тому застосування до Підприємця відповідальності за несвоєчасну сплату штрафних санкцій є безпідставним.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2011 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову. Рішення суду обґрунтовано тим, що оскарження платником податків до суду суми податкового зобов'язання, яке було узгоджене в апеляційному порядку, не надає зазначеному податковому зобов'язанню статусу неузгодженого, а відповідно зазначені суми є податковим боргом.

Не погодившись із судовим рішенням суду апеляційної інстанції, позивач до Вищого адміністративного суду України подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначене судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем було проведено виїзну планову перевірку Підприємця з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2005 по 30.09.2008 за результатами якого складено акт перевірки від 29.12.2008 та прийняті податкові повідомлення - рішення від 29.01.2009 № /0, № /0 та наступні в часі повідомлення-рішення у порядку адміністративного оскарження від 30.03.2009 № /1, від 24.06.2009 №/2, від 23.09.2009 № /3, від 24.06.2009 № /2, від 23.09.2009 № /3, від 11.03.2009 №/1, від 24.06.2009 № /2 та від 23.09.2009 № /3.

Зазначені податкові повідомлення - рішення були отримані позивачем, в тому числі 21.10.2009, що підтверджується повідомленням про вручення (а.с. 102).

Суми податкових зобов'язань, узгоджені в апеляційному порядку, протягом десятиденного терміну з дня отримання податкових повідомлень-рішень Підприємцем сплачені не були, однак 05.11.2009 були оскаржені в судовому порядку (а.с. 78).

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05.01.2010 позовні вимоги Підприємця задоволено в повному обсязі та скасовано вищезазначені податкові повідомлення - рішення.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2010, рішення суду першої інстанції скасовано в частині скасування податкових повідомлень рішень від 24.06.2009 № /2 та від 23.09.2009 № /3 та прийнята нова постанова, якою відмовлено в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Враховуючи вищезазначене, 02.06.2010 позивачем здійснено сплату податкового зобов'язання, визначених податковим повідомленням рішенням від 23.09.2009 № /3. Вказана оплата, на думку Підприємця, здійснена своєчасно, в десятиденний термін з моменту набрання законної сили рішення суду.

Також судами встановлено, що відповідачем було проведено перевірку Підприємця з питання своєчасності оплати податкових зобов'язань визначених податковими повідомленнями - рішеннями, за результатами якої складено акт від 16.06.2010 та встановлено порушення ст. 9 Закону України "Про систему оподаткування" та ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", що полягало у несвоєчасній сплаті суми узгодженого податкового зобов'язання, яке було визначено податковим повідомленням - рішенням від 23.09.2009 №/3, із затримкою у 212 днів, фактична сплата здійснена позивачем - 02.06.2011, день узгодження податкового зобов'язання - 02.11.2009 (через 10 днів після отримання податкового повідомлення - рішення).

За результатами перевірки, вказаних висновків та результатів адміністративного оскарження контролюючим органом винесено оскаржувані податкові повідомлення - рішення.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлював порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, є Закон України від 21.12.2000 № 2181-ІІІ "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (далі - Закон № 2181-ІІІ) .

Днем узгодження податкового зобов'язання платника податків у разі апеляційного оскарження такого податкового зобов'язання є день закінчення процедури адміністративного оскарження, яка закінчується: останнім днем строку, передбаченого пп. 5.2.2 п. 5.2 ст. 5 для подання заяви про перегляд рішення контролюючого органу, у разі, коли така заява не була подана у зазначений строк; днем отримання платником податків рішення контролюючого органу про повне задоволення скарги, викладеної у заяві; днем отримання платником податків рішення контролюючого органу, що не підлягає подальшому адміністративному оскарженню (пп.5.2.4 п. 5.2 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ).

А згідно пп. 5.3.2 п. 5.3 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ у випадках апеляційного узгодження суми податкового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом десяти календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Якщо ж сума узгодженого платником податків податкового зобов'язання не сплачена у встановлений строк, вона визнається сумою податкового боргу платника податків (пп. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ).

Відповідно пп. 5.2.4 п. 5.2 ст. 5 вказаного Закону при зверненні платника податків до суду із позовом про визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті і прийняття відповідного рішення.

У той же час податковий борг - це податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Тобто, виникнення податкового боргу є юридичним фактом, який пов'язаний із несплатою узгодженої суми податкового зобов'язання протягом установленого строку, зокрема, борг виникає і у разі не сплати протягом 10 днів податкового зобов'язання, узгодженого в адміністративному порядку.

Зазначений строк переривається у разі звернення платника податків до суду із позовом про визнання недійсним рішення контролюючого органу. При цьому податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті.

Однак у разі несвоєчасного звернення платником податку до суду (поза межами строку сплати узгодженого в апеляційному порядку податкового зобов'язання, але в межах строків давності, як це передбачено пп. 5.2.5 п. 5.2 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ) суми несплаченого податкового зобов'язання, процедура апеляційного оскарження якого була завершеною, згідно з пп. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ є податковим боргом платника податків.

Судом апеляційної інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач отримав податкове повідомлення - рішення 21.10.2009, суми зобов'язань за яким у десятиденний термін сплачені Підприємцем не були, а отже з 02.11.2009 зазначені суми є податковим боргом в силу закону, а в судовому порядку рішення були оскаржені лише 05.11.2009.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, а також те, що Законом № 2181-ІІІ не передбачено зупинення процедур погашення податкового боргу в разі оскарження платником податків до суду раніше узгодженої суми податкового зобов'язання, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з обґрунтованим висновком апеляційної інстанції про правомірність застосування до позивача штрафу згідно пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закон України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" за несвоєчасну сплату узгоджених сум податкових зобов'язань.

За таких обставин переглянуте судове рішення апеляційної інстанції у справі відповідає приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2011 у справі № 2а-3945/11/2070залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді І.Я. Олендер

А.О. Рибченко