Справа № 264/1570/15-а
Суддя: Хараджа О. О.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/1570/15-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2015 р. Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області в особі судді Хараджа О.О., розглянувши в порядку письмового провадження в м.Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов'язання зробити нарахування та виплатити підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 1 січня 2014 року. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що вона віднесена до категорії дітей війни, тому відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (далі Закон) має право з 2014 року на доплату до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Натомість доплати до пенсії нараховувалися і сплачувалися відповідачем не у належному розмірі, чим були порушені її права. На підставі викладеного, просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати їй з 01.01.2014 року підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону та зобов'язати зробити нарахування та провести виплату підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 1 січня 2014 року.

Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 20 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії за період з 01 січня 2014 року по 16 вересня 2014 року включно залишено без розгляду на підставі ст. 100 КАС України. Відкрито провадження у даній справі за період 17 вересня 2014 року.

Позивачка у судове засідання не зявилася, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача УПФУ Іллічівського району м. Маріуполя у судове засідання не зявилась, надала суду письмові заперечення проти позовних вимог, в яких вказала, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні, отримує пенсію, має статус «діти війни» та отримує надбавку. 28 грудня 2011 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верст населення». Пунктом 4 цієї постанови встановлено, що дітям війни (крім тих, на кого розповсюджується дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання або державної соціальної допомоги, які виплачуються замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", проводиться в розмірі 7 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого законом, для осіб, які втратили працездатність. З 01.01.2014 року підвищення до пенсії позивачу проводиться встановленому цією постановою розмірі 66,43 гри, і фінансується за рахунок коштів Державною бюджету. Згідно Закону України від 31 липня 2014 року «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», який набув чинності з 03 серпня 2014 року, розділ «Прикінцеві положення» було доповнено п.6 (7), якими було встановлено, що норми і положення ст. 5 та 6 Закону «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування на 2014 рік, а тому пенсійним органом правомірно було проведено нарахування доплати позивачці як «дитині війни» у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №1381. Просила відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог, застосувати строк позовної давності відповідно до ст. 99 КАС України та розглянути справу за її відсутності.

За таких обставин і відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС суд визнав можливим розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, враховуючи письмові заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону до дітей війни віднесені особи, які є громадянами України та яким на час закінчення Другої світової війни (2 вересня 1945 року) було менше 18 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відноситься до категорії дітей війни та знаходиться на обліку в УПФУ Іллічівського району м.Маріуполя Донецької області, як така, що отримує пенсію за віком, що було визнано представником відповідача та підтверджується копією пенсійного посвідчення (а.с. 9).

Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в діючій редакції) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що мінімальна пенсія за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

На підставі ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» до 03.08.2014 року не було визначено жодних обмежень щодо застосування положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 1 січня 2006 року та не було надано повноважень Кабінету Міністрів України визначати розмір та порядок застосування положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету на 2014 рік.

Згідно Закону України від 31 липня 2014 року «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набув чинності 3 серпня 2014 року, «Прикінцеві положення» Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» були доповнені п. 6-7, за яким було встановлено, що норми і положення ст.ст. 5, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Таким чином, Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» з 3 серпня 2014 року було надано повноваження Кабінету Міністрів України визначати розмір доплати до пенсії, передбачений ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджетів на 2014 рік.

Так п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» було встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», провадиться у розмірі 7% прожиткового мінімуму, встановленого законом, для осіб, які втратили працездатність, що виходячи з прожиткового мінімуму з розрахунку на місяць на особу, що втратила працездатність, у розмірі 949 грн., становить 66,43 грн.

Таким чином, з урахуванням внесених змін у Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», які набули чинності 3 серпня 2014 року, починаючи з цієї дати застосуванню до спірних правовідносин підлягають положення Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», оскільки вказані зміни до порядку застосування положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» були прийняті пізніше, тому мають пріоритет.

Крім того, згідно зі ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією України чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Тобто діючим законодавством передбачено захист вже порушених прав чи свобод громадянина.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулась до суду з позовом 17 березня 2015 року із вимогами щодо захисту його порушених прав, що мали місце з 01.01.2014 року.

Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 20 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії за період з 01 січня 2014 року по 16 вересня 2014 року включно залишено без розгляду на підставі ст. 100 КАС України. Відкрито провадження у даній справі за період 17 вересня 2014 року.

Отже, враховуючи дату звернення позивачки до суду, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та період, за який позивачка просить суд захистити її права, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати їй підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону «Про соціальний захист дітей війни» неправомірною та зобов'язати його зробити нарахування та провести виплату підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 17 вересня 2014 року задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 8-11, 17, 18, 71, 86, 94, 122, 159-167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії за період з 17 вересня 2014 року відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного адміністративного суду України через Іллічівський районний суд м. Маріуполя з одночасним надсиланням її копії особою, що її подає, до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: О. О. Хараджа