Справа № 817/4227/14
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гломю Ю.О.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"23" квітня 2015 р. Справа № 817/4227/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАЗАР-ЗАХІД" на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "13" лютого 2015 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАЗАР-ЗАХІД" до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання дій протиправними ,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "КВАЗАР-ЗАХІД" звернулося до суду з вказаним позовом та просило визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області (далі - ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області), які полягають у невизнанні податковими деклараціями, подані 18.10.2014 року декларації з податку на прибуток за 2012 та за 2013 роки.

В обґрунтування позову товариство зазначало, що невизнання відповідачем вказаних декларацій з податку на прибуток податковими деклараціями суперечить положенням п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "КВАЗАР-ЗАХІД" (далі - ТОВ "КВАЗАР-ЗАХІД"), посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову - про задоволення позову. Зокрема, апелянт посилається на те, що висновки суду першої інстанції не узгоджуються з приписами податкового законодавства.

Розглянувши справу в порядку, визначеному п.2 ч.1 ст.197 КАС України, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 18.10.2014 року ТОВ "КВАЗАР ЗАХІД" було надіслано до ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області дві декларації з податку на прибуток підприємства: за 2012 та за 2013 роки (а.с.8-13).

24.10.2014 року ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області листом за № 2050/10/17-16-15-02/05 повідомлено позивача, що поданим податковим деклараціям з податку на прибуток підприємства за 2012 рік від 21.10.2014 року за № та податковій декларації з податку на прибуток за 2013 рік від 21.10.2014 року за № надано статус «не визнано як податкова декларація», оскільки форма податкових декларацій не містить необхідних обов'язкових реквізитів відповідно до п. 48.1 ст. 48, п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України (а.с.7).

В послідуючому, 26.11.2014 року податковим органом проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток, про що складено акт №442 (а.с.48), яким встановлено порушення позивачем п.п.49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, а саме, платником не подано податкову декларацію з податку на прибуток за три квартали 2012 року, податкову декларацію за 2012, 2013 роки.

05.12.2014 року, на підставі акту перевірки, ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в сумі 510 грн. (а.с.50).

12.01.2015 року позивачем до Державної податкової інспекції у місті Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області повторно подано декларації з податку на прибуток підприємства за 2012 та за 2013 роки, які прийнято податковим органом (а.с.52-55).

Суд першої інстанції надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, дійшов висновків про те, що при направленні позивачу повідомлення про надання податковим деклараціям статусу «не визнано як податкова декларація», відповідач діяв правомірно.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Виходячи з норм пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

За змістом п. 48.1 ст. 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Зокрема, відповідно до п.48.3 ст.48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити:

тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

найменування контролюючого органу, до якого подається звітність;

дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;

підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Згідно з п.48.4 ст.48 Податкового кодексу України в окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити:

відмітка про звітування за спеціальним режимом;

код виду економічної діяльності (КВЕД);

код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ;

індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

Пунктом 48.7 статті 48 Податкового кодексу України передбачено, що податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Пунктом 49.8 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Відповідно до підпункту 49.11.1 пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови протягом п'яти робочих днів з дня її отримання, у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку.

Як встановлено судом першої інстанції, представник позивача підтвердив відсутність у поданих деклараціях обов'язкового реквізиту - найменування контролюючого органу, до якого подається звітність (п. 8 декларації), що в послідуючому стало підставою для повторного направлення декларацій з податку на прибуток підприємства за 2012 та за 2013 роки (а.с.52-55), які визнано податковим органом.

Посилання ТОВ "КВАЗАР-ЗАХІД" на те, дії податкового органу є протиправними, оскільки в разі невідповідності форми декларації установленим вимогам, контролюючий орган мав би відмовити в прийнятті декларації, а не надавати їй статусу «не визнано як податкова декларація», обґрунтовано відхилено судом першої інстанції.

Згідно вимог пункту 48.7 статті 48 Податкового кодексу України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією в силу закону і цей факт не вимагає додаткових дій/рішень з боку контролюючого органу, а відповідно до підпункту 49.11.1 пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України у разі подання податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації.

Проте, податковим законодавством не затверджено форму та зміст повідомлення про відмову в прийнятті податкової декларації.

Надаючи правову оцінку змісту листа відповідача від 24.10.2014 за № 2050/10/17-16-15-02/05 суд першої інстанції вірно зазначив, що хоча таке повідомлення за змістом і формою не передбачене податковим законодавством, однак, зміст останнього фактично є відмовою податкового органу в прийнятті податкових декларацій, оскільки судом безспірно встановлено, та не заперечується представником позивача, що подані 18.10.2014 року податкові декларації не містили всіх обов"язкових реквізитів, передбачених у пунктах 48.3, 48.4 ст.48 ПК України.

Окрім того, як встановлено судом першої інстанції, позивач погодився з тим, що подані ним 18.10.2014 року декларації не відповідали в повній мірі приписам ст.48 Податкового кодексу України, а тому, після усунення недоліків, на які вказав контролюючий орган, товариством повторно, 12.01.2015 року, подано декларації з податку на прибуток підприємства за 2012, 2013 роки, які прийнято контролюючим органом.

Так само, позивач погодився з доводами податкового органу щодо порушення строків подачі декларацій з податку на прибуток підприємства за 2012 та за 2013 роки, оскільки ТОВ "КВАЗАР-ЗАХІД" сплатило суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в сумі 510 грн. згідно податкового повідомлення-рішення №.

З огляду на вищезазначене, на час ухвалення судового рішення, право платника податків відновлено, оскільки декларації з податку на прибуток підприємства за 2012, 2013 роки, які подано ТОВ "КВАЗАР-ЗАХІД" після усунення недоліків, прийняті контролюючим органом.

Посилання позивача на судові рішення в інших адміністративних справах, як на підставу для задоволення позову, обґрунтовано відхилено судом першої інстанції, оскільки лише висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права згідно приписів ч.1 ст. 244-2 КАС України.

Окрім того, є слушним посилання суду на те, що підставою для задоволення позовних вимог по справах, на які посилається позивач, слугували висновки судів про те, що подана звітність відповідала встановленій формі та містила усі дані, передбачені ст. 48 Податкового кодексу України.

Натомість, по вказаній справі встановлено, що подані декларації не містили усіх обов"язкових реквізитів, визначених ст. 48 Податкового кодексу України.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо безпідставності позовних вимог, не містять фактів невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів не вбачає підстав, визначених ст. 202 КАС України, для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАЗАР-ЗАХІД" залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "13" лютого 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Товариство з обмеженою відповідальністю "КВАЗАР-ЗАХІД" вул.Павла Тичини,14,Рівне,33000

3 - позивачу Товариство з обмеженою відповідальністю "КВАЗАР-ЗАХІД" , вул.Д. Галицького, 5, кв.1, м.Рівне, 330027 (адреса для листування)

4- відповідачу Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області вул. Відінська,8,м.Рівне,33000

- ,