Справа № 826/5384/15
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 квітня 2015 року 10 год. 43 хв. № 826/5384/15

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БГ Банк»

Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання дій протиправними, визнання повідомлень недійсними, зобов'язання вчинити певні дії

Суддя - Вовк П.В.,

при секретарі судового засідання Хайло А.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_3, довіреність № б/н, від 23 березня 2015 року

ОСОБА_4, довіреність № б/н, від 23 березня 2015 року

від відповідача-1: Коломоєць М.І., договір про надання правової допомоги від

08 квітня 2015 року

Різник О.О., договір про надання правової допомоги від

23 квітня 2015 року

від відповідача-2: Кікалов В.С., довіреність № 09-8842/14, від 03 жовтня 2014 року

На підставі ч. 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в судовому засіданні 23 квітня 2015 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст складено і підписано 27 квітня 2015 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

27 березня 2015 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1, позивач) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «БГ Банк» Новікової Марії Миколаївни (далі також - Уповноважена особа) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі також - відповідач-2), в якій позивач, зокрема, просив визнати дії Уповноваженої особи протиправними, визнати повідомлення № 15-248 від 04 лютого 2015 року про нікчемність правочину та повідомлення № 15-261 від 04 лютого 2015 року про нікчемність правочину недійсними, зобов'язати Уповноважену особу внести позивача в перелік вкладників Публічного акціонерного товариства «БГ Банк», які мають право на відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зобов'язати відповідача-2 внести позивача в реєстр вкладників для здійснення виплат.

Ухвалою суду від 31 березня 2015 року було відкрито провадження в даній справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

Під час розгляду справи в судовому засіданні 08 квітня 2015 року, судом було вирішено замінити неналежного відповідача - Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «БГ Банк» Новікову М.М., на належного - Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» (далі також - відповідач-1).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про неправомірність дій Уповноваженої особи щодо визнання укладеного ним договору банківського вкладу та платіжного доручення № 108341 від 27 червня 2014 року нікчемними, з огляду на відсутність передбачених законом для цього підстав. Зазначене, на думку позивача, дає підстави вважати протиправним невключення його до переліку вкладників ПАТ «БГ Банк», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та, відповідно, до реєстру вкладників для подальшого здійснення на його користь гарантованих Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виплат.

У ході судового розгляду справи, представники позивача позов підтримали та просили задовольнити його повністю.

В наданих суду запереченнях представник відповідача-1 вказав на правомірність дій Уповноваженої особи щодо визнання зазначених правочинів нікчемними з огляду на наявність в них ознак нікчемності правочинів, передбачених п. 7 ч. 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно, на думку відповідача-1, на момент складення переліку вкладників ПАТ «БГ Банк», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, були відсутні правові підстави включати до нього позивача.

Крім того, в своїх запереченнях представник відповідача-1 наголошував на пропуску позивачем встановленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) строку звернення до суду.

В наданих суду запереченнях представник відповідача-2 зазначив, що оскільки відповідачем-1 не було включено позивача до переліку вкладників ПАТ «БГ Банк», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у відповідача-2 не виникало обов'язку включати ОСОБА_1 до реєстру вкладників для здійснення виплат, а тому в діях Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відсутні ознаки протиправності.

В судовому засіданні представники відповідачів проти позову заперечили, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Правління Національного банку України № 383/БТ від 26 червня 2014 року було прийнято рішення про, зокрема, заборону ПАТ «БАНК ПЕРШИЙ» (правонаступником якого, відповідно до положень статуту ПАТ «БГ Банк», є ПАТ «БГ Банк») в період з 27 червня по 27 грудня 2014 року (включно) здійснювати залучення у вклади (депозити) коштів від фізичних осіб (у тому числі з видачею депозитних сертифікатів) у національній та іноземній валютах, відкриття поточних рахунків (у тому числі карткових) фізичним особам, зарахування на рахунки фізичних осіб коштів, що переказуються з рахунків, відкритих у ПАТ «БАНК ПЕРШИЙ».

На виконання зазначеної постанови, в.о. Голови Правління ПАТ «БАНК ПЕРШИЙ» Барибіним С.М. було прийнято наказ № 311-зд від 27 червня 2014 року «Про тимчасове зупинення здійснення деяких операцій, яким, зокрема, було вирішено зупинити з 27 червня по 27 грудня 2014 року (включно) здійснення залучення у вклади (депозити) коштів від фізичних осіб (у тому числі з видачею депозитних сертифікатів) у національній та іноземній валютах, відкриття поточних рахунків (у тому числі карткових) фізичним особам, зарахування на рахунки фізичних осіб коштів, що переказуються з рахунків, відкритих у ПАТ «БАНК ПЕРШИЙ».

З матеріалів справи вбачається, що 27 червня 2014 року ОСОБА_1 (Вкладник) з ПАТ «БАНК ПЕРШИЙ» (Банк) було укладено договір Банківського вкладу (депозиту) № ДФ-063115 (Вклад «Класичний» без права поповнення зі щомісячною сплатою процентів), за умовами якого Банк зобов'язувався прийняти на зберігання грошові кошти в розмірі 180 000, 00 грн., що надійшли від вкладника на його вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 у ПАТ «БАНК ПЕРШИЙ».

При цьому, на підставі платіжного доручення № 108341 від 27 червня 2014 року, ПАТ «БАНК ПЕРШИЙ», за дорученням ОСОБА_10, перерахував грошові кошти в розмірі 180 000, 00 грн. на поточний рахунок позивача НОМЕР_2.

В подальшому такі кошти були перераховані позивачем на його вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 у ПАТ «БАНК ПЕРШИЙ».

Постановою Правління Національного банку України № 709/БТ від 06 листопада 2014 року було вирішено віднести ПАТ «БГ Банк» до категорії проблемних та запровадити особливий контроль за діяльністю ПАТ «БГ Банк» строком на 180 днів.

На підставі Постанови Правління Національного банку України № 745 від 27 листопада 2014 року «Про віднесення ПАТ «БГ Банк» до категорії неплатоспроможних» рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27 листопада 2014 року № 131 було вирішено запровадити в ПАТ «БГ Банк» в період з 28 листопада 2014 року по 27 лютого 2015 року тимчасову адміністрацію та призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «БГ Банк» Новікову М.М.

04 лютого 2015 року листами за № 15-261 та № 15-248 Уповноваженою особою повідомлено позивача про те, що платіжне доручення № 108341 від 27 червня 2014 року та укладений позивачем договір Банківського вкладу (депозиту) № ДФ-063115 (Вклад «Класичний» без права поповнення зі щомісячною сплатою процентів) є нікчемними відповідно до вимог п. 7 ч. 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

На підставі Постанови Правління Національного банку України № 134 від 26 лютого 2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БГ Банк» рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27 лютого 2015 року № 43 було вирішено розпочати процедуру ліквідації ПАТ «БГ Банк» та призначити Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ Банк» Новікову М.М.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 статті 26 Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 статті 27 цього Закону, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

З вказаною нормою також кореспондується положення п. 3 Розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09 серпня 2012 року № 14 (далі - Положення), відповідно до якого уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Згідно з ч. 5 статті 27 Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

За змістом п. 4 ч. 2 статті 37 Закону, уповноваженій особі, серед іншого, надано право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Водночас відповідно до ч. 2 та п. 1 ч. 4 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Як вбачається з матеріалів справи, уповноваженою особою було створено комісію з перевірки правочинів укладених ПАТ «БГ Банк».

Під час перевірки робочою комісією виявлено операції з перерахування коштів з відкритого в ПАТ «БАНК ПЕРШИЙ» рахунку юридичної особи на відкритий у цьому ж банку рахунок фізичної особи, з подальшим перерахуванням на рахунки інших фізичних осіб, в тому числі позивача, траншами, меншими за 200 000, 00 грн., що, на думку перевіряючих, було здійснено умисно, з метою «дроблення» коштів на рахунках клієнтів банку для подальшого отримання такою юридичною особою відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Встановлено, що виявлені в ході перевірки правочини, в тому числі правочини щодо відкриття позивачем вкладного (депозитного) рахунку № НОМЕР_1 у ПАТ «БАНК ПЕРШИЙ», є нікчемними в силу приписів ч. 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Результати роботи такої комісії зафіксовані в акті службового розслідування від 14 січня 2015 року, затвердженого підписом Уповноваженої особи.

Виходячи з висновків такого акту службового розслідування, Уповноваженою особою на адресу позивача були направлені оскаржувані листи від 04 лютого 2015 року №15/261 та № 15-248, якими, на підставі п. 7 ч. 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», визнано нікчемними платіжне доручення № 108341 від 27 червня 2014 року та укладений позивачем договір Банківського вкладу (депозиту) № ДФ-063115 (Вклад «Класичний» без права поповнення зі щомісячною сплатою процентів).

Відповідно до положення п. 7 ч. 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Щодо доводів відповідача-1 про нікчемність зазначених вище правочинів на підставі того, що сам договір банківського вкладу був укладений в період дії заборони на здійснення залучення у вклади (депозити) коштів від фізичних осіб (у тому числі з видачею депозитних сертифікатів) у національній та іноземній валютах, відкриття поточних рахунків (у тому числі карткових) фізичним особам, зарахування на рахунки фізичних осіб коштів, що переказуються з рахунків, відкритих у ПАТ «БАНК ПЕРШИЙ», встановленої Постановою Правління Національного банку України № 383/БТ від 26 червня 2014 року та наказом в.о. Голови Правління ПАТ «БАНК ПЕРШИЙ» № 311-зд від 27 червня 2014 року, а кошти були перераховані на вкладний (депозитний) рахунок позивача в післяопераційний час роботи банку, суд зазначає наступне.

Згідно наказу т.в.о. Голови Правління ПАТ «БАНК ПЕРШИЙ» від 04 квітня 2013 року, у відділеннях ПАТ «БАНК ПЕРШИЙ» операційним часом є час, у період з 09 год. 00 хв. до 16 год. 30 хв.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», операційний час - частина операційного дня банку або іншої установи - учасника платіжної системи, протягом якої приймаються документи на переказ і документи на відкликання, що мають бути оброблені, передані та виконані цим банком протягом цього ж робочого дня. Тривалість операційного часу встановлюється банком або іншою установою - учасником платіжної системи самостійно та закріплюється в їх внутрішніх нормативних актах.

Згідно статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Виходячи з системного тлумачення зазначених правових положень, обставини здійснення переказу коштів на рахунок позивача в післяопераційний час не можуть бути доказом нікчемності укладеного договору, оскільки вкладник не несе відповідальності за фактичне здійснення переказу працівниками банку в післяопераційний час.

Зазначена позиція була неодноразово відображена і в судовій практиці Київського апеляційного адміністративного суду, зокрема в постанові від 07 квітня 2015 року по справі № 826/1186/15.

Крім того, на рівні положень чинного законодавства не передбачено такої підстави для визнання правочину нікчемним, як його укладення в період дії заборони на здійснення залучення у вклади (депозити) коштів від фізичних осіб (у тому числі з видачею депозитних сертифікатів) у національній та іноземній валютах, відкриття поточних рахунків (у тому числі карткових) фізичним особам, зарахування на рахунки фізичних осіб коштів, що переказуються з рахунків, відкритих у відповідному банку.

Водночас, виходячи з аналізу наявної в матеріалах справи копії договору Банківського вкладу (депозиту) № ДФ-063115 (Вклад «Класичний» без права поповнення зі щомісячною сплатою процентів) суд не вбачає, що його умовами передбачено здійснення платежу чи передачі іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

При цьому суд враховує, що кошти, перераховані позивачем на його вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 у ПАТ «БАНК ПЕРШИЙ» були отримані ним в якості позики від громадянина ОСОБА_10, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією розписки від 26 червня 2014 року.

Так, відповідно до положень статей 1046, 1047 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували, що укладений позивачем з ПАТ «БАНК ПЕРШИЙ» договір Банківського вкладу (депозиту) або платіжне доручення № 108341 від 27 червня 2014 року містять ознаки правочинів, передбачених п. 7 ч. 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, в наданих суду запереченнях на адміністративний позов відповідач-1 зазначав про факт порушення кримінального провадження № 0014100 за заявою Уповноваженої особи № 16-279 від 04 лютого 2015 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 статті 190 Кримінального кодексу України, у зв'язку з обставинами «дроблення» коштів на рахунках клієнтів банку для подальшого отримання окремими особами відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Водночас, згідно з положеннями ч. 4 статтею 72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Між тим, представником відповідача-1 не було надано суду доказів того, що за наслідком зазначеного кримінального провадження було прийнято вирок суду, який набрав законної сили.

Відповідно, у суду відсутні підстави вважати доведеними обставини, наведені Уповноваженою особою в такій заяві про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, обставини щодо наявності визначених ч. 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстав нікчемності правочину, не знайшли свого підтвердження, відповідачі належних та допустимих доказів щодо цього не надали.

А тому суд приходить до висновку про протиправність дій Уповноваженої особи щодо віднесення укладеного позивачем договору Банківського вкладу (депозиту) № ДФ-063115 (Вклад «Класичний» без права поповнення зі щомісячною сплатою процентів) та платіжного доручення № 108341 від 27 червня 2014 року до категорії нікчемних правочинів.

Відповідно, з огляду на встановлені вище обставини та з урахуванням наведених положень статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та п. 3 Розділу ІІІ Положення, в Уповноваженої особи після отримання відповідачем-2 рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БГ Банк» виник обов'язок щодо формування та подачі до Фонду повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, з включення до такого переліку відомостей про відшкодування коштів ОСОБА_1 за договором № ДФ-063115 Банківського вкладу (депозиту) (Вклад «Класичний» без права поповнення зі щомісячною сплатою процентів) від 27 червня 2014 року в національній валюті України в розмірі 180 000, 00 грн.

А оскільки такий обов'язок Уповноваженою особою виконано не було, через безпідставне віднесення такого договору та платіжного доручення № 108341 до категорії нікчемних правочинів, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги позивача про визнання в цій частині дій Уповноваженої особи протиправними.

Крім того, суд звертає увагу на позицію позивача про те, що оскільки договір банківського вкладу (депозиту) був укладений ним 27 червня 2014 року, тобто до набрання чинності положеннями п. 7 ч. 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції, яка була застосована Уповноваженою особою до відносин, що виникли у зв'язку з укладенням такого договору, зазначене положення застосуванню не підлягає.

Стаття 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в наведеній вище редакції, була викладена на підставі положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запобігання негативному впливу на стабільність банківської системи» від 04 липня 2014 року № 1586-VII, який набрав чинності 11 липня 2014 року.

Згідно ч. 3 статті 5 Цивільного кодексу України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Таким чином, права Уповноваженої особи на перевірку укладених банком правочинів на предмет їх нікчемності виникли лише після запровадження тимчасової адміністрації банку з 28 листопада 2014 року на підставі рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27 листопада 2014 року № 131, тобто після набрання чинності змінами до статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», внесеними на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запобігання негативному впливу на стабільність банківської системи» від 04 липня 2014 року № 1586-VII, а тому необґрунтованою є зазначена вище позиція позивача.

Щодо позовних вимог про визнання повідомлень № 15-248 та № 15-261 від 04 лютого 2015 року про нікчемність правочинів недійсними, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 2, п. 1 ч. 2 статті 17 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо особа вважає, що цими рішеннями, діями його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші обмеження прав чи свобод.

Разом з тим, повідомлення, надіслані позивачу Уповноваженою особою на виконання вимог п. 4 ч. 2 статті 37 та п. ч. 4 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не є рішеннями суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС України, не зумовлюють виникнення будь-яких прав і обов'язків для позивача, а тому вони не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Враховуючи зазначене, адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню в зазначеній частині вимог.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Уповноваженої особи внести позивача в перелік вкладників ПАТ «БГ Банк», які мають право на відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд зазначає наступне.

Порядок складення переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, врегульований виключно положеннями зазначених вище Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Порядку, та не передбачає повноважень Уповноваженої особи Фонду щодо внесення змін до такого переліку після його затвердження, а відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Водночас, відповідно до п. 6 Розділу 3 Положення, Протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Беручи до уваги встановлений порядок надання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткових відомостей про осіб, яким має бути відшкодовано кошти за вкладами за рахунок Фонду, виходячи з передбаченого ч. 2 статті 11 КАС України права суду вийти за межі позовних вимог в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, та зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ Банк» надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладника ОСОБА_1, стосовно здійснення йому виплати по відшкодуванню вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором № ДФ-063115 Банківського вкладу (депозиту) (Вклад «Класичний» без права поповнення зі щомісячною сплатою процентів) від 27 червня 2014 року в національній валюті України в розмірі 180 000, 00 грн.

На думку суду, задоволення вимог позивача в цій частині є належним і достатнім способом захисту його прав у межах спірних правовідносин. Водночас, у задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити, оскільки у зв'язку із не включенням позивача до переліку вкладників та не передачі такого переліку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, правовідносин між ОСОБА_1 та відповідачем-2 не виникало, а вирішення спору на майбутнє норми КАС України не передбачають.

Щодо посилання відповідача-1 на пропуск позивачем встановленого строку звернення до суду необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 статті 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд вважає, що в частині визначення строку звернення до суду з даним адміністративним позовом застосуванню підлягає саме зазначене положення КАС України, а посилання відповідача-1 на норми статті 99 КАС України, які передбачають,що для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк, є хибним, оскільки в межах розгляду даної справи позивачем не оскаржуються будь-які рішення відповідачів, на підставі яких ними може бути заявлено таку вимогу.

Враховуючи, що повідомлення від 04 лютого 2015 року про нікчемність правочинів, зі змісту яких позивач дізнався про порушення його прав, були направлені на його адресу, як це вбачається з матеріалів справи, 18 лютого 2015 року, а з адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 27 березня 2015 року, суд не вбачає підстав вважати строк звернення до суду з даним позовом пропущеним.

Відповідно до статті 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-12, 71, 122, 158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними, визнання повідомлень недійсними, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «БГ Банк» щодо визнання договору № ДФ-063115 Банківського вкладу (депозиту) (Вклад «Класичний» без права поповнення зі щомісячною сплатою процентів) від 27 червня 2014 року та платіжного доручення № 108341 від 27 червня 2014 року нікчемними.

Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» щодо невключення відомостей про відшкодування коштів ОСОБА_1 за договором № ДФ-063115 Банківського вкладу (депозиту) (Вклад «Класичний» без права поповнення зі щомісячною сплатою процентів) від 27 червня 2014 року в національній валюті України в розмірі 180 000, 00 грн. до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладника ОСОБА_1, стосовно здійснення йому виплати по відшкодуванню вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором № ДФ-063115 Банківського вкладу (депозиту) (Вклад «Класичний» без права поповнення зі щомісячною сплатою процентів) від 27 червня 2014 року в національній валюті України в розмірі 180 000, 00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя П.В. Вовк