Справа № 2а-1588/11/2070
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 року м. Київ К/9991/79465/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Карася О.В. (головуючого), Олендера І.Я., Рибченка А.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Ленінському районі м. Харкова на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2011 у справі № 2а-1588/11/2070

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції в Ленінському районі м. Харкова

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Підприємець звернувся до суду з позовом, у якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції від 28.01.2011 № /0, яким позивачеві визначено суму основного податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 4 206,82 грн. та фінансових санкцій - 1 051,71 грн.

Постановою суду першої інстанції, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду, позовні вимоги задоволені.

Не погодившись із судовими рішеннями, відповідач до Вищого адміністративного суду України подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та прийняте нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що підставою для прийняття оспорюваного позивачем податкового повідомлення-рішення були висновки, викладені у акті від 13.01.2011 про результати документальної невиїзної перевірки Підприємця з питань дотримання вимог Закону України від 22.05.2003 № 889-IV "Про податок з доходів фізичних осіб" (втратив чинність з 01.01.2011), про порушення пп. 8.1.17 п. 8.1 ст. 8, п. 19.2 ст. 19 вказаного Закону внаслідок того, що не утримано та не перераховано податок з доходів найманих працівників.

Такі висновки держаного податкового органу вмотивовано тим, що згідно інформації, що надійшла від ДПА у Харківській області, у трудових відносинах з позивачем перебувало 3 найманих працівника (ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.), які згідно наданих ними пояснень у період з грудня 2009 року по 31.08.2010 від Підприємця отримували дохід у вигляді заробітної плати, з якої податок не нараховувався, не утримувався та до бюджету не перераховуюся, та згідно даних АРМу "Бест -Звіт" розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (ф. № 1 ДФ) до органу державної податкової служби не подавались.

Зазначені висновки покладені в основу основних мотивів касаційної скарги.

Розв'язуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що належних та допустимих доказів, які б підтверджували виплату позивачем як податковим агентом на користь найманих працівників доходів, податковим органом надано не було, з урахуванням того, в основу висновків про порушення платником податків положень Закону № 889-IV покладено пояснення осіб, зв'язок з яким позивач заперечує. Також суд першої інстанції, з думкою якого погодився суд апеляційної інстанції, зазначив, що акт перевірки складений з порушеннями встановленого порядку оформлення, оскільки, підстави проведення даної перевірки не зазначені, первинні документи позивачем не досліджувалися, та у податкового органу взагалі були відсутні підстави для проведення такої перевірки.

Так, відповідно до п. 4.1 ст. 4 Закону № 889-IV загальний річний оподатковуваний дохід складається з суми загальних місячних оподатковуваних доходів звітного року, а також іноземних доходів, одержаних протягом такого звітного року.

До складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються, в тому числі, доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору (п. 4.2.1 ст. 4 Закону № 889-IV).

Підпунктом "а" п. 17.2 ст. 17 Закону № 889-IV встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є: для оподатковуваних доходів з джерелом їх походження з України - податковий агент.

За визначенням, наведеним у абзаці 1 п. 1.15 ст. 1 Закону № 889-IV, податковий агент - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього.

За приписами підпунктів "а", "б" п. 19.2 cт. 19 цього Закону особи, які відповідно до цього Закону мають статус податкових агентів, зобов'язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, який виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати та за її рахунок; надавати у строки, встановлені законом для податкового кварталу, якщо інше не визначено нормами цього Закону, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також сум утриманого з них податку податковому органу за місцем свого розташування. У разі коли зазначена особа протягом звітного кварталу не виплачує такі доходи або виплачує доходи не всім платникам податку, зазначена звітність не подається або подається стосовно платників податку, які фактично отримали такі доходи. Запровадження інших форм звітності із зазначених питань не припускається.

Згідно з пп. 8.1.2 п. 8.1 ст. 8 Закону № 889-IV податок підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Як встановлено судами, ні в акті перевірки, ні у ході судового розгляду справи не вказано/надано документів, інших належних та допустимих доказів, на підставі яких зроблено висновок про те, що позивач на користь інших осіб виплачував дохід у вигляді заробітної плати.

Також судами було досліджено акт перевірки, який є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового законодавства суб'єктом господарювання.

Згідно із п. 77.9 ст. 77 та п. 78.8 ст. 78 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), який діяв на момент проведення перевірки, порядок оформлення результатів документальних планової та позапланової перевірок встановлено ст. 86 ПКУ.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПКУ результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу ДПС та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені ПКУ, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати. Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого ПКУ (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов'язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Порядок оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства затверджено наказом ДПА України від 22.12.2010 № 984 (далі - Порядок № 984).

Відповідно до п. 6 розділу 1 Порядку № 984 факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів. Титульний аркуш акта (довідки) документальної перевірки друкується на номерному бланку органу ДПС для складання актів документальних перевірок (п. 7 Порядку № 984).

Розділом II Порядку № 984 зазначається зміст акта (довідки) документальної перевірки.

Акт (довідка) документальної перевірки складається з чотирьох частин: вступної, загальних положень, описової частини та висновку. До акта додаються інформативні додатки.

Вступна частина акта (довідки) документальної перевірки, зокрема, повинна містити такі дані: Місцезнаходження платника податків; Підстави для проведення перевірки відповідно до Кодексу та інших законодавчих актів; Дата видачі та номер направлення на проведення документальної перевірки, найменування органу ДПС, який його виписав; Дати та номери наказів керівника органу ДПС на проведення перевірки, продовження або перенесення строків проведення перевірки, зупинення перевірки (у разі наявності); Період, за який проводилася документальна перевірка діяльності платника податку; Тощо.

Загальні положення акта (довідки) перевірки, зокрема, повинні містити такі дані: Строк проведення документальної перевірки (дата початку та дата закінчення перевірки) із зазначенням строку продовження або перенесення строків проведення перевірки, зупинення перевірки (у разі наявності); Інформація про посадових осіб платника податків або його законних представників, відповідальних за фінансово-господарську діяльність за період, що перевіряється; Дані про реєстрацію (перереєстрацію) платника податків, дані про взяття на облік в органах ДПС, реєстраційні дані платника ПДВ; Інформація про попередню документальну планову перевірку (документальну позапланову перевірку з усіх питань) із зазначенням найменування органу ДПС, що проводив перевірку, дати та номера акта перевірки, періоду перевірки (установлені порушення та вжиті заходи щодо усунення виявлених недоліків); Тощо.

Загальні положення акта (довідки) документальної позапланової перевірки повинні містити дані, передбачені пунктом 3 розділу II Порядку № 984, залежно від питань, що підлягали перевірці. Описова частина акта (довідки) документальної перевірки, зокрема складається таким чином: Результати документальної перевірки групуються за окремими видами податків і зборів та у розрізі податкових періодів; У разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення зазначається зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення.

Судами встановлено, що податковим органом не додержано вимоги правових норм, які регулюють порядок прийняття акта, що спричинило помилкові висновки про встановлені порушення.

Також, враховуючи відсутність процедури допуску до камеральних та невиїзних перевірок, платник податків не в змозі висловити свою незгоду із правомірністю призначення щодо нього податкової перевірки до моменту її проведення шляхом не допуску до такої перевірки.

З огляду на це, судами було розглянуто питання щодо правомірності призначення та/або проведення такої перевірки, наслідком чого став висновок про безпідставність її проведення.

Юридичним наслідком прийняття судового рішення відповідно до розглядуваної позиції є визнання відсутнім податкової перевірки як юридичного факту, наслідком чого є автоматичне визнання протиправними будь - які податкові повідомлення - рішення, що прийняті з урахуванням результатів відповідної камеральної або невиїзної перевірки.

За таких обставин переглянуті судові рішення першої та апеляційної інстанцій у справі відповідають приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст. ст. 157, 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Ленінському районі м. Харкова відхилити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2011 у справі № 2а-1588/11/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді І.Я. Олендер

А.О. Рибченко