Справа № 820/12801/14
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 р.Справа № 820/12801/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Індустріальної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2015р. по справі № 820/12801/14

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Індустріальної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИЛА:

07.07.2014 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив, з урахуванням уточнень, скасувати податкові повідомлення-рішення Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 18.04.2014 року № та № та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.04.2014 року №Ф-00071720 у розмірі 7342,56 грн. (за основним платежем - 6689,47 грн., штраф - 653,07 грн.).

Харківський окружний адміністративний суд постановою від 05.03.2015 року задовольнив позовні вимоги.

Скасував податкові повідомлення-рішення Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 18.04.2014 року №, №

Скасував вимогу Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про сплату боргу по єдиному внеску від 08.04.2014 р. № Ф - 00071720 у частині єдиного внеску у розмірі 7342,56 грн. (за основним платежем - 6689,47 грн., штраф - 653,07 грн.).

Індустріальна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а саме пп.164.1.3 п. 164.1 ст. 64, п. 138.1 та п. 138.4 ст. 138, п. 177.2 та п. 177.4 ст. 177, п. 183.10 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, ст. 188 Податкового кодексу України, ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», ст. 159 КАС України.

У відповідності до положень ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена адміністративна справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, Індустріальною об'єднаною державною податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області проведено документальну планову виїзну перевірку Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2013 року

Результати перевірки оформлені актом № 904/20-36-17-02-11/НОМЕР_1 від 08.04.2014 р.

На підставі висновків акту перевірки № 904/20-36-17-02-11/НОМЕР_1 від 08.04.2014 р. відповідачем винесено

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 8 квітня 2014 року №Ф-0007/1720 з єдиного внеску в сумі 7691,46 грн. ( за основним платежем - 7006,65 грн., за штрафними санкціями - 684,81 грн.).

- податкові повідомлення-рішення від 18.04.2014 року: №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 37138,73 грн. (за основним платежем - 24 759,15 грн., за штрафними санкціями - 12379,58 грн.); №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 27 191,00 грн. (за основним платежем - 18794,00 грн., за штрафними санкціями - 9397,00 грн.).

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та вимоги про сплату боргу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

В пункті 44.1 ст.44 Податкового кодексу України зазначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

При цьому, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом ( виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу (п.177.2 та п. 177.4 ст177 Податкового кодексу України).

Згідно з п.п.138.1. п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 ст..140, статей 142 і 143 та інших статей цього кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку. Згідно п.п.138.2 ст.138 витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом 11 цього Кодексу.

У відповідності до п. 138.8. ст.138 Податкового кодексу України собiвартiсть виготовлених та реалiзованих товарiв, виконаних робiт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарiв, виконанням робiт, наданням послуг, а саме: прямих матерiальних витрат; прямих витрат на оплату працi; амортизацiї виробничих основних засобiв та нематерiальних активiв, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарiв, виконанням робiт, наданням послуг; загальновиробничi витрати, якi відносяться на собiвартiсть виготовлених та реалiзованих товарiв, виконаних робiт, наданих послуг вiдповiдно до положень (стандартiв) бухгалтерського облiку; вартостi придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарiв, виконанням робiт, наданням послуг; iнших прямих витрат, у тому числi витрат з придбання електричної енергiї (включаючи реактивну).

Відповідно до п.п.138.8.5 п. 138.8 ст. 138 Податкового кодексу України до складу загальновиробничих витрат включаються, зокрема, витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, оперативну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення.

Пунктом 146.12 статті 146 Податкового кодексу України передбачено, що сума витрат, що пов'язані з ремонтом та поліпшенням об'єктів основних засобів, у тому числі орендованих у розмірі, що не перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів на початок звітного періоду, відноситься до складу витрат.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач орендує приміщення, відповідно до договору оренди № 7 від 01.11.2011р. за адресою АДРЕСА_1. В зв'язку з виробничою необхідністю вказані приміщення потребували ремонту, оскільки в орендованому приміщенні провалювалася підлога, місцями текла крівля, потребував термінового ремонту пандус, з якого розвантажується товар (меблі).

Для виконання ремонтних робіт позивачем укладений з ФО-П ОСОБА_2( свідоцтво про держреєстрацію НОМЕР_2 від 17.11.2005 року) договір підряду на проведення ремонтних робіт вказаних нежитлового приміщення. Будівельні матеріали, які були використані при здійснені ремонту придбані на власні кошти позивача, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами про використання грошових коштів на придбання будівельних матеріалів, копіями товарних чеків, вартість використаних будівельних матеріалів замовника складає 124 370,79 грн. без ПДВ.

Для проведення вказаних ремонтних робіт, тимчасово, також залучалися троє найманих робітників позивача, а саме: ОСОБА_3 - трудовий договір від 27.03.2012 року, ОСОБА_4 - трудовий договір від 14.10.2011 року та ОСОБА_5 - трудовий договір - від 27.03.2012 року, що підтверджується копіями трудових договорів, розпоряджень про тимчасове залучення працівників до виконання ремонтних робіт та копія договору про охорону. Вказані особи виконували роботи, які не потребують спеціальних знань та навиків, а саме: земляні роботи, мішання цементного розчину, розвантаження матеріалів та подавання матеріалів при ремонті покрівель як на сторожці, так і на адмінбудівлі, тощо. Згідно актів виконаних робіт загальна вартість виконаних ремонтних робіт у період з 01.08.2012 року по 31.12.2012 року складала 39 400 грн., на підтвердження сплати позивачем за виконання ремонтних робіт, до матеріалів справи надано копії прибуткових касових ордерів від ФО-П ОСОБА_2 про сплату ОСОБА_1 вартості послуг у сумі 39400,00 грн.

Перелік ремонтних робіт було узгоджено позивачем з орендодавцем, відповідно до листа № 65 від 06.06.2012р. Відповідно до листа № 81 від 30.12.2012р. отримано погодження на виконання ремонтних робіт. Листом № 7 від 28.12.2012р. орендодавця повідомлено про виконання вищевказаних робіт та вказано вартість використаних матеріалів.

Як пояснив представник позивача, доцільність проведення ремонту в орендованому приміщенні полягала у тому, що з урахуванням стану приміщень, а потім з урахування проведених ремонтних робіт позивач сплачував відносно невелику орендну плату в розмірі 6, 65 грн. за кв.м., в той час, як вартість орендної плати приміщень, які знаходяться в належному стані у 2012р. складала 25 грн. за кв.м.

До витрат у перевіряємому періоді позивачем було віднесено лише вартість придбаних матеріалів, а вартість послуг по виконанню ремонтних робіт ФОП ОСОБА_2 сплачена власними коштами, без включення до складу витрат по підприємницькій діяльності.

За таких обставин судом першої інстанції вірно зазначено, що вказані витрати на придбання будівельних матеріалів у сумі 124 370,79 грн. пов'язані із господарською діяльністю позивача та він правомірно включив їх до складу витрат підприємницької діяльності у перевіряємому періоді.

Також судом першої інстанції встановлено, що в акті перевірки зазначено, що перевіркою правильності визначення доходу, отриманого ФОП ОСОБА_1 протягом 2012р. встановлено його заниження на суму 21271,35 грн.

До вказаного висновку, податковий орган, прийшов в зв'язку з тим, що у грудні 2012р. на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1 надійшли грошові кошти в розмірі 397604,3 грн., в т.ч. дебіторська заборгованість по комісійній винагороді, яка лічилась за актами звірки з ТОВ «Гербор - Холдінг» станом на 31.01.2012р. в сумі 149325,63грн. Всього дохід грудня 2012р. згідно книги обліку підприємця складає 1333754 грн. За даними перевірки дохід визначений в сумі 1355025,35 грн., який складається з коштів, які надійшли на розрахунковий рахунок в розмірі 356244,52грн. (397604,3 -149325,63)/1,2 +149325,63) та отриманні від розрахунків за готівку згідно РРО в сумі 998800,83 грн.(без ПДВ). Сума заборгованості 21271,35 грн.

Так, судовим розглядом встановлено, що протягом січня 2012р. ФОП ОСОБА_1 здійснював торгівельну діяльність згідно договору комісії № 17КХК від 28.09.2011р., укладеного з ТОВ «Гербор_холдінг». Відповідно до платіжного доручення №2119 від 21.12.2012 року на рахунок ФО-П ОСОБА_1 надішли від ТОВ "Гербор-Холдінг" 149 325,63 грн. погашення заборгованості згідно акту звірки, у т.ч. ПДВ 20% у сумі 24 887,61 грн.

Відповідно до п.177.3 ст.177 Податкового кодексу України для фізичної особи-підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг). Згідно податкової декларації з податку на додану вартість ФО-П ОСОБА_1 за грудень 2012 року у складі податкового зобов'язання відображено суму 24887,61 грн., а сума 124 438,02 грн.(149325,63- 24887,61) відповідно до п.177.1 ПКУвідображена у складі суми одержаного доходу в декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 18.04.2014 року №00006717 на збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 37 138,73 грн. ( за основним платежем - 24 759,15 грн., за штрафними санкціями - 12379,58 грн.), та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 8 квітня 2014 року №Ф-0007 /1720 з єдиного внеску в сумі 7342,56 грн. ( за основним платежем - 6689,47 грн., за штрафними санкціями - 653,07 грн.) є необґрунтованими.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно неправомірності податкового повідомлення-рішення від 18.04.2014 року № яким збільшена сума грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 27191,00 грн. (за основним платежем - 18 794,00 грн., за штрафними санкціями - 9397,00 грн.) з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з актом перевірки за період з 01.01.2012 року по 31.03.2012 року обсяг операцій на митній території України склав 1 313 237,0 грн. (без ПДВ), а саме: січень 2012 року - 445403,00грн., лютий 2012 року -162 176,00 грн., березень 2012 року - 705 657,00грн. До перевірки надано акт звірки з ТОВ "Гербор-Холдінг" за січень 2012 року, згідно з яким у ФОП ОСОБА_1 обсяг наданих послуг за січень 2012 року складає 21 200,41 грн. за виконання умов договору комісії. Загальний обсяг оподатковуваних операцій за січень-березень 2012 року складає 1 334 437,00 грн., а фактично за вказаний період підприємцем задекларовано 1 244 159,00 грн., що вплинуло на заниження податкових зобов'язань у розмірі 18 056,00 грн. (занижено об'єкт оподаткуванні на суму 90278 грн.,у т.ч. 21200 грн. комісійна винагорода за січень 2012 року). Позивач не заперечував проти заниження податкових зобов'язань за січень-березень 2012 року у сумі 18 056,00 грн.

ФО-П ОСОБА_1 зареєстрований платником податку на додану вартість на підставі свідоцтва від 03.02.2012 року №200025034.

Між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ "Гербор-Холдінг" було укладено договір комісії №17КХК від 28.09.2011р., в рамках якого здійснювались дві господарські операції:

- згідно п 1.1. договору - комісіонер зобов'язується за дорученням комітента продати корпусні меблі;

- згідно п.1.3 комітент зобов'язується сплатити комісіонеру комісійну винагороду, що складає 6,3% від реалізованого товару.

Станом на 01.01.2012р. сума кредиторської заборгованості перед ТОВ "Гербор-Холдінг" складала 1 009 056,80грн., у т.ч.: кредиторська заборгованість за товар у розмірі 1 128 182,02 грн.; кредиторська заборгованість за авто послуги у розмірі 9000,0грн. (дебіторська заборгованість з комісійної винагороди у розмірі 128 125,22грн.

Вищевказана сума комісійної винагороди складається з комісійної винагороди нарахованої:

- за жовтень 2011р. - у розмірі 49327,74 грн., про що свідчить звіт комісіонера від 31.10.2011р. ;

- за листопад 2011р. - у розмірі 32780,35грн. про що свідчить звіт комісіонера від 30.11.2011р. ;

- за грудень 2011р. - у розмірі 46017,13грн., про що свідчить звіт комісіонера від 31.12.2011р.

В межах одного договору та взаємовідносин з одним контрагентом кінцеве сальдо було відображено у поясненні звернуто, а оскільки сумарно кредиторська заборгованість перевищувала дебіторську, то у поясненні і була наведена сума кредиторської заборгованості, а про дебіторську заборгованість зазначено, що вона відсутня. Розмір кредиторської заборгованості обчислено як суми кредиторської заборгованості за товар та за автопослуги за мінусом дебіторської заборгованості по комісійній винагороді (1128182,02+9000,00-128125,22=1009056,80). Про наявність вказаної заборгованості свідчать акти звіряння взаєморозрахунків з продажу товарів та комісійної винагороди між ТОВ "Гербор-Холдінг" та ФОП ОСОБА_1, надані до матеріалів справи. Факт відображення взаєморозрахунків по нарахуванню комісійної винагороди в актах звірки станом на 01.01.2012 року свідчить про здійснення першої події відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПКУ, що відбулася при підписанні звітів комісіонера від 31.10.2011;30.11.2011 та 31.12.2011р. Таким чином, нарахування ПДВ з комісійної винагороди у сумі 128125,22 грн. охоплено попередньою перевіркою, результати якої відображено в акті перевірки Індустріальної МДПІ м.Харкова №40/17-211/НОМЕР_1 від 23.03.2012року.

Разом з тим, 21.12.2012р. ФОП ОСОБА_1 отримав від ТОВ "Гербор-Холдінг" комісійну винагороду в розмірі 149 325,63грн. Ця винагорода складається з :

- комісійної винагороди за жовтень 2011р. - у розмірі 49327,74 грн., про що свідчить звіт комісіонера від 31.10.2011р.

- комісійної винагороди за листопад 2011р. - у розмірі 32780,35грн. про що свідчить звіт комісіонера від 30.11.2011р.

- комісійної винагороди за грудень 2011р. - у розмірі 46017,13грн., про що свідчить звіт комісіонера від 31.12.2011р.

- комісійної винагороди за січень 2012р. - у розмірі 21200,48грн., про що свідчить звіт комісіонера від 31.01.2012р.

Також судовим розглядом встановлено, що згідно правила першої події комісійні винагороди за жовтень-грудень 2011р. у розмірі 128125,22грн. позивачем було включено до податкових зобов'язань з податку на додану вартість у 2011 році, а комісійна винагорода за січень 2012р. у розмірі 21 200,48грн. підлягала включенню до податкових зобов'язань з податку на додану вартість за січень 2012р. Однак, підприємцем у податковій декларації за лютий - березень 2012 року не було включено до податкових зобов'язань ПДВ з комісійної винагороди за січень 2012р. у розмірі 21 200,48грн. В той же час у грудні 2012 року, коли комісійна винагорода надійшла на банківський рахунок, підприємцем було зайво включено до податкових зобов'язань ПДВ у в розмірі 24887,61 грн. Таким чином, підприємцем було невчасно оподатковано комісійну винагороду за січень 2012 року у розмірі 21 200,48грн., та зайво оподатковано комісійні винагороди за жовтень-грудень 2011р. у розмірі 128125,22грн.

За таких обставин судом першої інстанції вірно зазначено, що нарахована сума ПДВ у грудні 2012 року у розмірі 24887,61грн. є частково нарахованою зайво з урахуванням не донарахованої суми податкових зобов'язань за січень 2012 у розмірі 18055,0грн. Виходячи з вищенаведеного сума зайво нарахованого перевіркою ПДВ за 2012рік складає 6832,61грн. (24887,61-18055,0грн.).

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки акту перевірки № 904/20-36-17-02-11/НОМЕР_1 від 08.04.2014 р. є безпідставними, а тому податкові повідомлення-рішення від 18.04.2014 року № та № та вимога про сплату боргу (недоїмки) від 08.04.2014 року №Ф-00071720 у розмірі 7342,56 грн. (за основним платежем - 6689,47 грн., штраф - 653,07 грн.) підлягають скасуванню.

Отже, переглянувши постанову суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при її прийнятті суд першої інстанції у повному обсязі з'ясував обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Індустріальної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2015р. по справі № 820/12801/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Бершов Г.Є. Катунов В.В.