Справа № 820/20846/14
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 р.Справа № 820/20846/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Калитки О. М. , Кононенко З.О.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2015р. по справі № 820/20846/14

за позовом ОСОБА_6

до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області

про визнання протиправним висновку та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_6 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправним висновок Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці СРВ ОСОБА_6 від 13.08.14 р., і скасувати його, зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області повторно розглянути заяву від ІНФОРМАЦІЯ_5 р. ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, про обмін посвідки на постійне проживання серія НОМЕР_2, зобов'язати відповідача надати звіт про виконання судового рішення.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2015 року адміністративний позов ОСОБА_6 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання протиправним висновку та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено в повному обсязі.

Скасовано рішення - висновок Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області від 13.08.2014 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці СРВ ОСОБА_6.

Зобов'язано Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області (61057, м. Харків, вул. Римарська, 24, ) повторно розглянути заяву від ІНФОРМАЦІЯ_5 р. ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, про обмін посвідки на постійне проживання серія НОМЕР_2, у зв'язку із досягненням нею 45-річного віку, з урахуванням обставин, викладених в мотивувальній частині цієї постанови суду.

Зобов'язано Головне управління Державної міграційної служби України у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Римарська, 24, ) подати в місячний строк з дати прийняття цієї постанови звіт про виконання судового рішення. Стягнути з Державного бюджету України через УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова (код 37999628, адреса: 61010, м. Харків, Червоношкільна набережна, буд. 16) на користь ОСОБА_6 (61000, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три грн. 08 коп.).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняте нове - про відмову в задоволенні позовних вимог, вважаючи, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу відповідно до ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач прибув на територію України в м. Харків на роботу у 1987 році, і з того часу постійно проживає в Україні. За час її постійного проживання в Україні народилися діти, які постійно з нею проживають, а саме: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 У 1998 р. позивачеві було присвоєно ідентифікаційний номер.

Рішенням ВГІРФО УМВС України в Харківській області від 24.03.2005 р. позивачці був наданий дозвіл на імміграцію в Україну та видано посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2.

ІНФОРМАЦІЯ_5 р. у зв'язку із досягненням позивачем 45-річного віку, останнім через свого представника було подано до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області заяву від ІНФОРМАЦІЯ_5 р. з доданими до неї документами, копії яких приєднані до матеріалів справи.

На вказану заяву Головним управлінням Державної міграційної служби України у Харківській області було прийнято висновок про скасування дозволу на імміграцію Україну громадянці СРВ ОСОБА_6 від 13.08.14 р. в. якому міститься наступне рішення:

- скасувати рішення ВГІРФО УМВС України в Харківській області від 24.03.2005 р. про

надання дозволу на імміграцію в Україну громадянці СРВ ОСОБА_6, 15.02.1968 року

народження;

- вилучити посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2, видану на ім'я

громадянки СРВ ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, для знищення в

установленому порядку;

- скасувати реєстрацію місця проживання громадянки СРВ ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, привести облікові документи у відповідність до вимог чинного законодавства;

- анулювати відмітку про видачу посвідки на постійне проживання в Україні в паспортному документі громадянки СРВ ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4;

- прийняти рішення щодо подальшого її перебування на території України у відповідності до ст. 13 Закону України «Про імміграцію» від 07.06.2001;

- про прийняте рішення проінформувати Адміністрацію державної прикордонної служби України, територіальні органи ГУ (У) ДМС України.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що підставою для його прийняття стало те, що посвідка на постійне проживання в Україні, що була видана чоловіку позивача, громадянину СРВ ОСОБА_9, рішенням ВГІРФО УМВС України в Харківській області від 25.06.2009 року скасовано.

Не погоджуючись з вказаними діями відповідача та прийнятим Висновком, позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факт порушення позивачем норм законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Стаття 12 Закону України "Про імміграцію" визначені підстави для скасування дозволу на імміграцію. Так, згідно з цією нормою дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо:

1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність;

2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили;

3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні;

4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України;

5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

6) в інших випадках, передбачених законом України.

Відповідно до вищезазначеної норми, нею регулюються відносини, які виникають між уповноваженим органом та іноземцем при наданні дозволу на імміграцію, та не передбачає випадків скасування посвідки на постійне проживання в Україні.

Колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення не містить посилань на конкретні обставини як на підставу застосування п. 6 ст. 12 Закону України "Про імміграцію" для скасування дозволу на імміграцію позивачу.

З моменту документування позивача посвідкою на постійне проживання не виникало нових обставин, які б тягли за собою обґрунтування скасування дозволу на імміграцію, відповідачем таких обставин при розгляді справи не зазначено.

Доказів отримання відповідного подання з боку правоохоронних органів щодо розгляду питання про скасування позивачу дозволу на імміграцію до суду не надано.

Оскаржуване рішення було прийнято лише на підставі того, що посвідка на постійне проживання в Україні, що була видана чоловіку позивача, громадянину СРВ ОСОБА_9, рішенням ВГІРФО УМВС України в Харківській області від 25.06.2009 року скасовано.

Інших підстав для скасування позивачу дозволу на імміграцію та вилучення посвідки на постійне проживання на території України НОМЕР_2 для подальшого знищення, а також проведення інших дій, пов'язаних з скасуванням дозволу на імміграцію, судом не встановлено.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити на те, що відповідачем не надано жодних доказів, на підставі яких можна було б скасувати дозвіл на імміграцію позивача.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття стало те, що посвідка на постійне проживання в Україні, що була видана чоловіку позивача, громадянину СРВ ОСОБА_9, рішенням ВГІРФО УМВС України в Харківській області від 25.06.2009 року скасовано.

Щодо вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що Законом України "Про імміграцію" не передбачено такої підстави для скасування дозволу на імміграцію.

Відповідно до п.п. 21-24 "Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень" (в подальшому - Порядок), затвердженого Постановою КМУ № 1983 від 26.12.2002 року, дозвіл на імміграцію скасовується органом, який його видав. Для започаткування процедури розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію відповідне подання надсилається органу, який приймав рішення про надання такого дозволу. Департамент, територіальні органи і підрозділ всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення. Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти. Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України "Про імміграцію".

Таким чином, правові підстави для скасування позивачу дозволу на імміграцію та вилучення посвідки на постійне проживання на території України відсутні. З урахуванням викладеного, оскаржуване рішення - висновок Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області від 13.08.2014 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці СРВ ОСОБА_6 , є необгрунтованим та протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області повторно розглянути заяву від ІНФОРМАЦІЯ_5 р. ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, про обмін посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_2, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 9 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 р. № 251, строк дії посвідки на постійне проживання не обмежується. Посвідка на постійне проживання підлягає обміну в разі досягнення особою 25- і 45-річного віку.

Враховуючи вищезазначені положення та оскільки колегія суддів прийшла до висновку про протиправність оскаржуваного рішення та його скасування, яке фактично стало підставою для не здійснення позивачу обміну його посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку із досягненням 45-річного віку, то суд вважає, що позовні вимоги про зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області повторно розглянути заяву від ІНФОРМАЦІЯ_5 р. ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, про обмін посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_2, у зв'язку із досягненням нею 45-річного віку, є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню з урахуванням обставин, викладених в мотивувальній частині цієї постанови.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, всупереч наведеним положенням, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірність його рішення, що оскаржується.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому посилання відповідача в апеляційній скарзі на порушення судом ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України є безпідставними.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2015р. по справі № 820/20846/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бондар В.О.
Судді(підпис) (підпис) Калитка О.М. Кононенко З.О.