Справа № 804/11004/14
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2015 рокусправа № 804/11004/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Дадим Ю.М. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Пасічника А.М..

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2014 року у справі №804/111004/14 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Криворізької південної міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

в с т а н о в и в :

05 вересня 2011 року фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив визнати неправомірними дії Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі Дніпропетровської області при проведенні перевірки та складанні акту №1095/17-323/2- від 25.08.2011 року; визнати недійсними податкові повідомлення - рішення Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі Дніпропетровської області від 02.09.2011 року за № на суму 9123.75 грн. та № на суму 37030.22 грн..

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2012 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.07.2014 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2012 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі Дніпропетровської області щодо проведення перевірки та складання акту №1095/17-323/2- від 25.08.2011 року - залишено без змін, в іншій частині постанову та ухвалу скасовано та справу направлено на новий розгляд в суд першої інстанції.

За наслідками нового розгляду справи постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2014 року фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду від 18.08.2014 року позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем було правомірно, у відповідності до приписів чинного законодавства, враховано документально підтверджені витрати по розрахункам з ТОВ «Алтея - Транссервіс», ТОВ «Фірма Юквар» в декларації про майновий стан і доходи за 2010 рік в сумі 2 641.5 грн. та віднесено відповідні суми ПДВ до податкового кредиту за вказаними господарськими операціями за звітний податковий період.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 21.07.2011 року по 18.08.2011 року посадовими особами Південної МДПІ в м.Кривому Розі Дніпропетровської області було проведено планову виїзну документальну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичної особи підприємця ОСОБА_2 за період з 01.04.2010 року по 31.12.2010 року, за результатами якої складено акт перевірки від 25.08.2011 року №1095/17-323/2-.

Перевіркою встановлено такі порушення:

- правочини, укладені між ТОВ «Фірма Юквар» та ФЛП ОСОБА_2 у жовтні 2010 року, грудні 2010 року, відповідно до ч. 1, 5 ст. 203, ч. 1, 2 ст. 215 Цивільного кодексу України є нікчемними та недійсними, так як, не спричиняють реального настання правових наслідків, передбачених ст.. 655, 665, 656 ЦК України і в силу ст..21б Цивільного кодексу України не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані із їх недійсністю.

- правочини, укладені між ТОВ «Алтея - Транссервіс» та ФОП ОСОБА_2 у грудні 2010 року відповідно до ч.1,5 ст. 203, ч. 1, 2 ст. 215 Цивільного кодексу України є нікчемними та недійсними, так як, не спричиняють реального настання правових наслідків, передбачених ст.. 655, 665, 656 ЦК України і в силу ст..21б Цивільного кодексу України не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані із їх недійсністю.

- ст. 13 ДКМУ №13-92, в результаті чого занижено податок з доходів фізичних від підприємницької діяльності на загальну суму 37030.22 грн.

- пп.7.2.1 пп.7.2.6 п. 7.2 пп. 7.4.1 пп. 7.4.5 п. 7.4 пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 р. №168/97-ВР «про податок на додану вартість» (із змінами та доповненнями), в результаті чого завищено податковий кредит на суму 73035.0 грн. по операціях з ТОВ «Фірма Юквар» та ТОВ «Алтея Транссервіс», в т.ч. по періодах:

жовтень 2012 року - 23537.0 грн.,

грудень 2010 року - 49498.0 грн.,

За наслідками перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення - рішення:

№/0 від 02.09.2011 року про збільшення позивачу грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем з податком на додану вартість на суму 73035.0 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 18258.75 грн..

№/0 від 02.09.2011 року про збільшення позивачу грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем на суму 37030.22 грн..

Правомірність та обґрунтованість податкових повідомлень - рішень №/0 та №/0 від 02.09.2011 р. є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що документи первинного бухгалтерського обліку, надані позивачем на підтвердження здійснення ним господарських операцій не відповідають вимогам чинного законодавства за своєю формою та змістом, відтак підстави для скасування оскаржуваних податкових повідомлень - рішень відсутні.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит, згідно пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», вважається дата здійснення першої з подій: - або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; - або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пп. 7.2.4 п.7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Згідно з пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Податкова накладна виписується на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг).

Підпунктом 7.4.4. п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено, якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Згідно із положеннями ст.7 закону України «Про податок на додану вартість» платник податку виключно на підставі проведеної оподаткованої операції та належним чином оформленої контрагентом податкової накладної має право відносити суми витрат на сплату податку на додану вартість до складу податкового кредиту звітного періоду, незважаючи на сплату контрагентом сум податку на додану вартість до бюджету за відповідною оподаткованою операцією і виходячи з цього визначати суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість за звітний період.

Отже, необхідною умовою для віднесення сплачених (нарахованих) у ціні товарів сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт реальності придбання товарів, вартість яких відноситься до податкового кредиту з податку на додану вартість. Для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість витрати платника щодо сплати (нарахування) відповідної суми податку у складі ціни товару мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції та є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що правовідносини між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Алтея - Транссервіс» відбувались на підставі договору від 01.12.2010 року №01/12-10 на виконання робіт по обслуговуванню автомобілв та поставку запасних частин, в якому ТОВ «Алтея - Транссервіс» - виконавець, а ФОП ОСОБА_2 - замовник.

Позивач зазначає, що на виконання укладеного договору ТОВ «Алтея-Транссервіс» поставило автозапчастини та виконувало роботи з ремонту автомобілів замовників ФОП ОСОБА_2, до перевірки було надано акти виконаних робіт: від 07.12.2010 року на суму 19415,10 грн. у т.ч, ПДВ 3235,85 грн., від 10.12.2010 року на суму 22704 грн. у т.ч. ПДВ 3784 грн., від 15.12.2010 року 22328,40 грн. у т.ч. 3721,40 грн.; видаткову накладну №25 від 06.12.2010 року на суму 15383,10 грн. у т.ч. ПДВ 2563,85 грн. податкові накладні №№ 25, 26, 34, 39 на суму 79830,6 грн., у т.ч. ПДВ 13305,10 грн.

Позивач зазначає також, що оприбуткував отримані товари та послуги у порядку визначеному Законом, та надав прибуткову накладну№174 від 06.12.2010 року, картку рахунку 68.5 за грудень 2010 року, журнал обліку доходів і витрат за 2010 рік, аналітичним журналом обліку виконаних робіт, наданих послуг та банківськими виписками.

Також, у перевіряє мий період позивач мав господарські відносини з ТОВ «Фірма «Юквар» на підставі договору №11/09-1/2010 на поставку запчастин, в якому ТОВ «Фірма «Юквар» - виконавець, а ФОП ОСОБА_2 замовник.

В підтвердження реальності здійснення господарських відносин позивачем надано видаткові накладні, акти виконаних робіт: б/н від 01.10.2010 р. на суму 27133,20 грн. у т.ч. ПДВ 4522,2 грн., б/н від 06.12.2010 р. на суму 22575,60 грн. у т.ч. ПДВ 3762 грн., б/н від 07.10.2010 р. на суму 21857,4 грн. у т.ч. ПДВ 3642,9 грн., №221 від 17.10.2010 р. на суму 75236,4 грн. у т.ч. ПДВ 12539,4 грн., б/н від 12.10.2010 р. на суму 38853,90 грн. у т.ч. ПДВ 6475,65 грн., б/н від 20.12.2010 р. на суму 24903,90 грн. у т.ч. ПДВ 4150,65 грн., №376 від 01.12.2010 р. на суму 16964,4 грн. у т.ч. ПДВ 2827,4 грн., №379 від 10.12.2010 р. на суму 58212,0 грн. у т.ч. ПДВ 9702,0 грн., №419 від 22.12.2010 р. на суму 97549,10 грн. у т.ч. 16258,18 грн., податкові накладні №№ 209, 496, 497, 287, 228, 551, 487, 491, 419 на суму 358382 грн. у т.ч. ПДВ 59730,33 грн.

Позивач зазначає також, що оприбуткував отримані товари та послуги у порядку визначеному Законом, та надав прибуткові накладні №178 від 01.12.2010 р., №179 від 10.12.2010 р., №180 від 22.12.2010 р., №160 від 11.10.2010 р., картки рахунку 68.5 за жовтень та грудень 2010 року, журнал обліку доходів і витрат за 2010 рік, журнал обліку виконаних робіт, наданих послуг (журнали додаються) та банківськими виписками.

Проте, зазначені документи не відповідають вимогам чинного законодавства, та не визнаються судом апеляційної інстанції як первинні з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У відповідності до ч.2 ст.9 означеного Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення).

В свою чергу, документи бухгалтерського обліку мають силу первинних лише у разі, якщо фіксують господарську операцію, яку було реально здійснено, у тому числі в обсязі та суб'єктному складі осіб, обумовлених укладеним договором.

Як вже зазначалось, позивачем до суду надано акти виконаних робіт, проте вони містять лише перелік назв найменувань робіт, що виконані на користь підприємства, при цьому вказані акти не містять розгорнутої інформації щодо обсягу виконаних робіт, не містять зазначення кількості осіб, задіяних при виконанні робіт, кількість годин, затрачених на їх виконання. Крім того, вказані акти не містять посилань на реквізити технічні характеристики виконаних робіт, крім назви відповідної технічної дії.

З наданих актів не зрозуміло які саме роботи та які саме послуги з технічного обслуговування та якої саме машини було надано позивачу з урахуванням того, що певні акти складено одночасно щодо декількох машин, також відсутні обов'язкові реквізити, що відокремлювали б виконані роботи для цілей ідентифікації та відображення в первинній документації. Тобто, акти виконаних робіт, фактично не відповідають вимогам Закону щодо своєї форми та змісту та не можуть слугувати підтвердженням певного виду робіт стосовно автомобілів позивача.

Суд апеляційної інстанції вважає, що вказані акти здачі - приймання робіт не є підтвердженням господарських операцій, оскільки з них неможливо встановити обсяг виконаних робіт, а також зв'язку із господарською діяльністю позивача.

При цьому, умовами права платника на податковий кредит та на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є, зокрема, фактичне придбання товарів (робіт, послуг) з наміром одержати економічний ефект від їх використання у господарській діяльності та підтвердженість цих витрат необхідними документами, оформленими з дотриманням вимог чинного законодавства.

Податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, складенням яких мають опосередковуватись ті чи інші господарські операцій.

Однак, критерієм зменшення бази оподаткування податку на прибуток та податку на додану вартість є можливість на підставі наявних документів зробити беззаперечний висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання доходу. А відтак, на підтвердження витрат, понесених у зв'язку з оплатою робіт технічного обслуговування, позивач повинен був надати, зокрема, документи, що свідчать про фактичне виконання постачальником конкретних видів робіт в розрізі їх обсягу та специфіки, а також докази на підтвердження пов'язаності між собою первинних документів на підтвердження фактичного виконання договору та його виконавців із його уречевленим результатом.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити про наступне.

Наказом Міністерства транспорту України від 11.11.02 №792, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.02.03 за №122/7443, затверджено Правила надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів (надалі - Правила №792). Ці Правила регулюють правові норми взаємовідносин між Замовником і Виконавцем послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів та їхніх складових, а також вимоги щодо контролю за відповідністю наданих послуг.

Пунктом 15 Правил №792 передбачено, що приймання дорожнього транспортного засобу (ДТЗ) (його складових) здійснюється у присутності власника чи його уповноваженого представника в такому порядку: розбір супровідної документації і заявок Замовника; перевірка технічного стану ДТЗ (його складових); виявлення зовнішніх пошкоджень і дефектів з оформленням відповідного документа; оформлення акта передання-прийняття ДТЗ (його складових) для надання послуг з технічного обслуговування і ремонту.

Відповідно до пункту 16 Правил №792 акт передання-прийняття (додаток 2) ДТЗ (його складових) для надання послуг з технічного обслуговування та ремонту складається у двох примірниках. Акт передання-прийняття ДТЗ (його складових) для надання послуг з технічного обслуговування та ремонту підписується власником ДТЗ (його складових) та особою, відповідальною за прийняття ДТЗ (його складових) до ремонту, і скріплюється печаткою Виконавця.

З прийняттям ДТЗ та їхніх складових до технічного обслуговування чи ремонту Замовнику видається один примірник акта передання-прийняття. (п.19 Правил №792).

Відповідно до пунктів 20-26 Правил №792 порядок оплати послуг (робіт) визначається договором.

Оплата робіт, які виконуються у присутності Замовника, за рахунком-фактурою, складеним за нарядом-замовленням, здійснюється Замовником як готівкою, так і безготівковим перерахуванням коштів.

Виконавець оформляє кошторис витрат на виконання робіт (надання послуг), який підписується сторонами і стає невід'ємною частиною договору.

Після надання послуг і прийняття виконаних робіт з урахуванням їхньої відповідності встановленим вимогам Замовник повністю оплачує роботи за умовами договору.

Виконавець оформляє для юридичних осіб окремі фінансові документи на оплату матеріалів і послуг з технічного обслуговування (включаючи необхідні діагностичні роботи) і окремі документи на оплату матеріалів і виконання робіт з ремонту (включаючи необхідні діагностичні роботи). Виконані роботи відносяться чи то до технічного обслуговування, чи то до ремонту на підставі переліків і порядку виконання робіт, регламентованих розробником (виробником) ДТЗ та їхніх складових і (чи) за записами, зробленими в інструкціях з експлуатації і (або) в сервісних книжках, а також у нормативних документах. Якщо експлуатаційна документація ДТЗ відсутня, віднесення виконаних робіт здійснюється за Положенням про технічне обслуговування і ремонт дорожніх транспортних засобів автомобільного транспорту (далі - Положення про технічне обслуговування і ремонт), затвердженим наказом Міністерства транспорту України від 30.03.98 № 102 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.04.98 за N 268/2708.

Розрахунковими документами, що засвідчують надання послуги, є: акт передання-прийняття ДТЗ (його складових) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення, підписаний, з одного боку, контролером якості Виконавця, що засвідчує повноту виконання, оплату, якість надання послуг і гарантійні зобов'язання (підпис повинен бути завірений печаткою), а з другого боку підписаний Замовником; квитанція про оплату робіт; рахунок-фактура; податкова накладна (для юридичних осіб).

Відповідно до пункту 27 Правил №792 технічне обслуговування та ремонт ДТЗ (їхніх складових) виконується згідно з вимогами експлуатаційної, ремонтної, технологічної документації, нормативних документів та за умовами договору. Технологічна документація затверджується в установленому порядку.

Відповідно до п.9 Порядку у разі надання послуг у присутності Замовника, коли немає потреби залишати ДТЗ (його складові) на відповідальне збереження у Виконавця чи замінювати складові частини ДТЗ, послуги оформлюються лише нарядом - замовленням.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачем не надано ані до перевірки, ані до суду спеціальних документів, таких як, акти передання-прийняття ДТЗ (його складових) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення, підписаний, з одного боку, контролером якості Виконавця, що засвідчує повноту виконання, оплату, якість надання послуг і гарантійні зобов'язання (підпис повинен бути завірений печаткою), а з другого боку підписаний Замовником; квитанція про оплату робіт, які мало бути складено позивачем та його контрагентом у відповідності до Правил №792 .

Отже, наданими позивачем первинними документами не розкрито змісту господарських операцій, натомість наведені відповідачем докази щодо відсутності у позивача відповідних спеціальних первинних (технічних) документів, складених в ході виконання господарських відносин, свідчать про відсутність у позивача законних підстав для віднесення до податкового кредиту сум ПДВ, сплачених в рахунок господарських операцій із контрагентами ТОВ «Алтея -Транссервіс», ТОВ «Фірма «Юквар».

В свою чергу, представником позивача в судовому засіданні на вимогу суду не надано належних пояснень щодо змісту, обсягу та спеціалізації виконаних на користь позивача робіт за спірними господарськими відносинами.

Отже, з огляду на вищезазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем в порушення вимог ст. 71 КАС України, не доведено обставин на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення, у зв'язку з чим, підстави для скасування податкових повідомлень - рішень № та № - відсутні.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим, підстав для скасування рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2014 року у справі №111004/14 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: С.А. Уханенко