Справа № 815/1637/15
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1637/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Радчук А.А., розглянувши в скороченому провадженні справу за адміністративним позовом Державної податкової інспекції в Овідіопольському районі Одеської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2015 року Державна податкова інспекція в Овідіопольському районі Одеської області звернулась до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості з єдиного податку у розмірі 1332,57 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець Овідіопольською районною державною адміністрацією 30.03.2006 за №2 003553 та перебуває на обліку у ДПІ в Овідіопольському районі Одеської області з 30.03.2006 за №7326 як платник податків, зборів (обов'язкових платежів). Державною податковою інспекцією в Овідіопольському районі Одеської області встановлено, що ОСОБА_1 станом на 06.02.2015 має податкову заборгованість з єдиного податку з фізичних осіб в сумі 1332,57 грн. (в т.ч. основний платіж - 1262,31 грн., пеня - 70,26 грн.).

Позивач зазначає, що контролюючим органом вживались заходи погашення вказаної суми боргу, а саме боржнику направлялась податкова вимога від 24.03.2014 №133-25, проте відповідач податковий борг не сплатив, що стало підставою звернення позивача до суду із зазначеним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 19 березня 2015 року відкрито провадження за вказаним адміністративним позовом та призначено до розгляду у скороченому провадженні. Одночасно запропоновано відповідачу у 10 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження надати на адресу Одеського окружного адміністративного суду заперечення проти позову та необхідні документи або письмову заяву про визнання позову. Копію ухвали надіслано сторонам.

07 квітня 2015 року до Одеського окружного адміністративного суду повернувся корінець поштового відправлення із відміткою про вручення адресату 31 березня 2015 року (а.с. 24).

У визначений судом строк відповідач до суду не надіслав ні заперечення на позов, ні заяву про визнання позовних вимог.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку скороченого провадження, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно Свідоцтва про державну реєстрацію Серії НОМЕР_2, ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрована, як фізична особа-підприємець 30 березня 2006 року за №2 003553 (арк. справи 13).

Відповідно до довідки форми 4-ОПП від 31 березня 2006 року № 1312/29, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) узята на облік в контролюючих органах 30 березня 2006 року за № 7326 та перебуває на обліку у Державній податковій інспекції в Овідіопольському районі Одеської області (арк. справи 16).

Основним видом економічної діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) є інши види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (код КВЕД 47.19).

На підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 20 січня 2012 року, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) перейшла на спрощену систему оподаткування та є платником єдиного податку другої групи (арк. справи 18).

Згідно даних облікової картки платника податків станом на 06.02.2015 за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 рахується заборгованість з єдиного податку з фізичних осіб у загальному розмірі 1332,57 грн., проте, заборгованість по єдиному податку у законодавчо визначеному порядку та строки самостійно відповідачем сплачена не була (арк. справи 7-11).

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожний зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з пунктами 16.1.3 та 16.1.4 ст.16 зазначеного Кодексу платник податків зобов'язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п. 291.2, 291.4 ст.291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 300000 гривень; друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Згідно з п. 293.1 ст. 293 Податкового кодексу України ставки єдиного податку для платників першої - другої груп встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати (п. 293.2 ст. 293 ПК України).

Пунктом 295.1 статті 295 Податкового кодексу України встановлено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Відповідно до п.300.1 ст.300 Податкового кодексу України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цьогоКодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Згідно з п.122.1 ст.122 Податкового кодексу України несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно п.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Також, згідно з п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Так, Державною податковою інспекцією в Овідіопольському районі Одеської області на адресу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, була надіслана податкова вимога форми «Ф» №133-25 від 24.03.2014 на суму 557,11 грн., яка була отримана відповідачем (а.с. 6).

Разом з тим, доказів оскарження відповідачем зазначеної вимоги, як і доказів погашення відповідачем боргу, суду не надано.

Відповідно до п.п.95.1, 95.2 ст.95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до п. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

За приписами п. 41.2 ст. 41 ПК України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст. 69 та ч. 1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, оскільки відповідач за час судового розгляду справи у добровільному порядку борг не сплатив, сума податкової заборгованості з єдиного податку у розмірі 1332,57 грн. підлягає стягненню за рішенням суду.

Враховуючи вимоги ч.4 ст.94 КАС України, а також те, що позивач відповідно до п.21 ч.1 ст.5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений, судові витрати у цій справі не підлягають стягненню з відповідача, оскільки у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 11, 23, 69, 71, 72, 86, 128, 158-163, 183-2, 254 КАС України, Податковим кодексом України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної податкової інспекції в Овідіопольському районі Одеської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (67832, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованість по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 1332,57 грн. (одна тисяча триста тридцять дві гривні 57 копійок) до державного бюджету на р/р 0363, МФО 828011, банк отримувача ГУДКСУ в Овідіопольському районі Одеської області, на КБК 18050400, код отримувача 37929461 ГУ ДКСУ в Одеській області.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною і підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано у строк, встановлений статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Суддя А.А. Радчук