Справа № 813/7831/14
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року Справа № 876/1068/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

при секретарі судового засідання Дутка І.С.

за участю позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Поврозник Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 16.12.2014 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського обласного центру зайнятості про стягнення грошової допомоги,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом до Львівського обласного центру зайнятості, в якому просить зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити грошову допомогу позивачу у розмірі 10 місячних посадових окладів відповідно до ч. 13 ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 16.12.2014 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем пропущено строк на звернення до суду, та не наведено поважних причин пропущення строку звернення до суду.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржила ОСОБА_1. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції а справу направити на продовження розгляду.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції виходив виключного з того, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлений с.2 ст.99 КАС України.

Однак судова колегія апеляційного суду не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції покликаючись на наступне.

Згідно ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 03.11.2014 року звернулась до Львівського обласного центра зайнятості щодо виплатити грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів відповідно до ч. 13 ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Проте, листом від 05.11.2014 року №19-3896/0-14 відповідач повідомив, що листом від 02.11.2011 року №17-3682/0-11 ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті зазначеної допомоги.

Поряд з тим, судом першої інстанції не взято до уваги твердження позивача що у листі-відмові від 02.11.2011 року за №17-3682/0-11 не зазначено порядку (процедури) оскарження зазначеної відмови, проте апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» закріплено право громадян України звертатись до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ч.ч.1,3,4 ст.15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Аналіз наведених норм Закону України «Про звернення громадян» дає змогу зрозуміти, що усі суб'єкти влади незалежно від форм власності зобов'язані повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань), а також зобов'язані законом повідомляти громадян про процедуру (порядок) оскарження прийнятого рішення.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що лист-відповідь від 02.11.2011 року не містить посилань на оскарження даної відмови, чим фактично центр зайнятості обмежив право позивача на судове оскарження та виплати грошової допомоги в цілому.

Судова колегія звертає увагу, що згідно із висновками, викладеними у п.п.23, 25 Рішення ЄСПЛ у справі "Проніна проти України", суд зобов'язаний надавати відповідь на кожен з специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а також давати обґрунтування своїх рішень.

У рішенні по справі "Іліан проти Туреччини" ЄСПЛ зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції належним чином не досліджено питання пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з даним позовом, у зв'язку із чим такий прийшов до передчасного висновку про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду, чим фактично позбавив його можливості захистити свої права та інтереси, відповідно порушив його права на захист прав, свобод та інтересів і розгляд справи в адміністративному суді, гарантовані ст.6 КАС України.

Згідно п.4 ст.204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 160 ч.3, 195, 197, 199, 204, 205, 206 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити. Скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 16.12.2014 року у справі №813/7831/14, яка перешкоджає подальшому провадженню по справі та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.Улицький

Судді: Р. Гулид

С. Кузьмич

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 24.04.2015 року