Справа № 814/3785/14
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.
15 квітня 2015 року Справа № 814/3785/14

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лісовської Н.В., суддів Середи О.Ф., Лебедєвої Г.В., за участю секретаря судового засідання Мартиненко Ю.З. у відкритому судовому засіданні розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , с. Рівне, Очаківський район, Миколаївська область, 57530

до відповідачів1: військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 : Міністерства оборони України, Повітрофлотський пр-т, 6, м. Київ, 03168

провизнання нечинним наказу від 28.11.2014 р. № 318,
За участю представників сторін:
від позивача: Орел М.В., Бєломитцев Є.І.,
від відповідача 1: Тюльпаров О.А.,
від відповідача 2: Саламатін О.В.,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до військової частини ЗС України А-1594 (далі по тексту в/ч НОМЕР_1 , Відповідач 1) з вимогами (з урахуванням уточнень) про визнання нечинним п. 5.2 наказу № 318 т.в.о. командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 .
Ухвалою від 20.01.2015 р. суд залучив в якості другого відповідача по справі Міністерство оборони України (далі Відповідач 2).
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він, як мобілізований під час особливого періоду, проходив службу у в/ч НОМЕР_1 та 28.11.2014 р. йому вручили припис про переведення на службу до іншої військової частини в/ч НОМЕР_2 . Припис був виданий на підставі наказу № 318 т.в.о. командира в/ч НОМЕР_1 та начебто рапорту позивача. Після чого у військовому квитку позивачеві був зроблений запис, що він звільнений з в/ч НОМЕР_1 . Позивач зазначає, що він не писав ніякого рапорту на переведення до іншої військової частини; у військовому квитку зроблений запис про його звільнення з військової частини, де він проходив службу (що відповідно до листа-роз`яснення генерального штабу ЗС України № 322/2/7142 від 21.08.2014 р. є звільненням з лав Збройних Сил України); при виданні спірного наказу на переведення т.в.о. командира частини не був врахований стан його здоров`я. Позивач просить суд визнати нечинним п. 5.2. наказу № 318, як такого що суперечить діючому законодавству.
Представник відповідача 1 проти задоволення позову заперечував, надав суду письмові заперечення та пояснення під час судового засідання, в яких зазначив, що позивач був мобілізований та проходив службу у в/ч НОМЕР_1 . На виконання наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 21.11.2014 р. № 260-РС був виданий наказ № 318 по особовому складу в/ч НОМЕР_1 про переведення військовослужбовців, у тому числі й ОСОБА_1 , до іншої військової частини. Рапорт на переведення позивач не писав, оскільки законодавством це не передбачено. Щодо рапорту ОСОБА_1 , про який зазначено в спірному наказі, то це внутрішній документ рапорт про складання посади у зв`язку з переведенням, який жодним чином не вплинув на процес прийняття наказу № 318. Представник відповідача 1 вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити в задоволенні прозову.
Представник відповідача 2 проти заявленого позову заперечував, надав суду письмові заперечення та пояснення, в яких зазначив, що наказ про переведення військовослужбовців був прийнятий в порядку просування по службі, що передбачено п. 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 р. № 1153/2008. Прохання (згода) військовослужбовця в даному випадку не потрібне. Позивач призначений на вищу посаду. Відповідачем 1 не було порушено порядок прийняття оскаржуваного наказу, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.
У судовому засіданні 15.04.2015 р. в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Вислухавши пояснення сторін, з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд дійшов висновку, що позов не належить задоволенню, виходячи з наступного:
Відповідно до указу Президента України від 17.03.2014 р. № 303/2014 "Про проведення часткової мобілізації" в Україні оголошено часткову мобілізацію. Позивач як військовозобов`язаний 20.03.2014 р. призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період до в/ч НОМЕР_1 та зарахований до списків особового складу частини (а. с. 31).
Згідно ч. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" мобілізація є комплексом заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.
Частиною 4 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено такий вид військової служби як військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Таким чином, позивач був призваний не на військову перепідготовку, як зазначено в адміністративному позові, а на військову службу за призовом під час мобілізації відповідно до ч. 4 ст. 2, ч. 1 ст. 4 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Термін 45 днів є часовим проміжком, протягом якого повинен бути здійснений комплекс заходів, направлених на переведення Збройних Сил України на організацію воєнного часу.
Відповідно до п. 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 р. № 1153/2008, призначення військовослужбовців на вищі посади здійснюється у порядку просування по службі. Тобто прохання (згода) військовослужбовця не потрібне.
Наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 21.11.2014 р. № 260-РС прапорщика ОСОБА_1 призначено на вищу посаду у порядку просування по службі з шпк "головний корабельний старшина" на "старший прапорщик" (а. с. 29-30).
На виконання зазначеного вище наказу т.в.о. командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 видано наказ від 28.11.2014 р. № 318, яким позивача виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення (а. с. 32). В оскаржуваному наказі зазначено, вважати позивача таким, що справи, обов`язки та посаду здав і вибув до нового місця служби.
Відповідно до п. "ґ" ч. 2 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", звільнення зі служби військовослужбовців, призваних на військову службу в особливий період проводиться у разі оголошення демобілізації у строки, встановлені Президентом України.
Враховуючи те, що з оголошенням часткової мобілізації 17.03.2014 р. в Україні настав особливий період, призвані за мобілізацією військовослужбовці, проходять службу до оголошення демобілізації. Відповідне рішення Президентом України не приймалось.
Крім того, позивач зазначає про порушення п. 144 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 р. № 1153/2008. Дана позиція є хибною, оскільки зазначений пункт встановлює порядок направлення військовослужбовців зі Збройних Сил України до інших військових формувань з виключенням зі списків особового складу Збройних Сил України. Натомість оскаржуваний наказ не передбачає направлення позивача до інших військових формувань і не виключає його зі списків особового складу Збройних Сил України. Позивача переведено до іншої військової частини в межах Збройних сил України.
Таким чином, доводи позивача ґрунтуються на неправильному трактуванні законодавства, яке регулює порядок проходження військової служби. За таких обставин колегія суддів вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.
Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 11 КАС).
Згідно ст. 71 ч. 2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, ч. 3 ст. 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає чинності з моменту закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.
Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Повний тест постанови виготовлено
та підписано колегією суддів 20.04.2015 р.

Головуючий суддя Н. В. Лісовська

Судді О.Ф. Середа

Г.В. Лебедєва