Справа № 826/3905/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 квітня 2015 року № 826/3905/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Келеберди В.І., суддів Данилишин В.М. Качура І.А. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Виробничо-енергетичного об'єднання "Вітроенергопром", товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Новоазовський»
до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, ДП «Енергоринок»

провизнання протиправним та скасування наказу №88 від 12.02.2015 та наказу №100 від 18.02.2015
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Виробничо-енергетичного об'єднання «Вітроенергопром» та товариство з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Новоазовський» звернулись до суду з позовами до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, ДП «Енергоринок» про визнання незаконними та скасування наказів від 12.02.2015 №88 та від 18.02.2015 №100 в частині, що стосується позивачів.

Позови обґрунтовано тим, що оскаржені наказ є необґрунтованими та прийняті без врахування фактичного місцезнаходження виробничих потужностей позивачів згідно до адміністративно-територіального устрою України та з порушенням Закону України «Про електроенергетику», розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р, постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері електроенергетики від 03.09.2008 №1052, постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 21.12.2011 №2, від 26.07.2013 №1036.

Відповідач - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України - заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи, з яких вбачається, що оскаржені накази прийнято в межах повноважень, відповідно до норм законодавства.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг - також заперечувала проти задоволення позовних вимог та зазначила, що установки (устаткування, обладнання) позивачів знаходяться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, отже оскаржені наказі є обґрунтованими.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ДП «Енергоринок» - письмових пояснень по суті позову не надала, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час дату та місце судового вирішення справи.

В порядку частини 6 ст.128 КАС України судом ухвалено про розгляд справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Виробничо-енергетичного об'єднання «Вітроенергопром» реалізовує на землях Розівської сільської (селищної) ради проект будівництва вітряної електростанції «Новазовська ВЕС», у зв'язку з чим між позивачем та Донецькою обласною державною адміністрацією 14.01.2001 укладено договір концесії, відповідно до якого позивачу надано право добудови та експлуатації «Новоазовської ВЕС».

Також, розпорядженням Голови Донецької обласної державної адміністрації від 01.07.2004 №268 та від 06.08.2012 №532 позивачу надано в оренду земельні ділянки строком на 49-50 років на території Розівської сільської ради.

«Новоазовська ВЕС» (енергетичне устаткування та обладнання) знаходяться за адресою: Донецька область, Новоазовський район територія Розівської сільської ради.

Також, товариство з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Новоазовський» реалізовує на землях Розівської сільської (селищної) ради проект будівництва вітряної електростанції «Новоазовська ВЕС», у зв'язку з чим між позивачем та Донецькою обласною державною адміністрацією укладено договори оренди земельної ділянки строком на 49 років.

«Новоазовська ВЕС» (енергетичне устаткування та обладнання) знаходяться за адресою: Донецька область, Новоазовський район територія Розівської сільської ради.

Позивачі є учасниками оптового ринку електроенергії України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 12.02.2015 №88 визначено перелік виробників електричної енергії, установки (устаткування та/або енергетичне обладнання) яких знаходяться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Також, Міністерством енергетики та вугільної промисловості України прийнято наказ від 18.02.2015 №100, яким станом на 18.02.2015 визначено перелік виробників електричної енергії, установки (устаткування та/або енергетичне обладнання) яких знаходяться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Накази є ідентичними за змістом та згідно додатків до наказів позивачів включено до переліку виробників електричної енергії, установки (устаткування та/або енергетичне обладнання) яких знаходяться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Відповідно до п. 1, 3, 8 Положення про Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 №382/2011 Міністерство енергетики та вугільної промисловості України (Міненерговугілля України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Міненерговугілля України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні та забезпеченні реалізації державної політики в електроенергетичному, ядерно-промисловому, вугільно-промисловому, торфодобувному та нафтогазовому комплексах (далі - паливно-енергетичний комплекс).

Міненерговугілля України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України.

Міненерговугілля України у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує і контролює їх виконання.

Накази Міненерговугілля України, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Отже, Міненерговугілля України наділено повноваженнями щодо видання регуляторних наказів у в електроенергетичному комплексі відповідно на виконання Конституції та законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електроенергетику» державне регулювання діяльності в електроенергетиці провадиться шляхом формування тарифної політики відповідно до законодавства, надання ліцензій на здійснення окремих видів діяльності в електроенергетиці, здійснення контролю за діяльністю суб'єктів електроенергетики та інших учасників ринку електричної енергії та встановлення відповідальності за порушення умов і правил здійснення ними діяльності в електроенергетиці та на ринку електричної енергії.

Органом державного регулювання діяльності в електроенергетиці є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Згідно із ч. 1 ст. 29 Закону України «Про засади функціонування ринку електричної енергії» у разі тривалого порушення нормальної роботи ринку електричної енергії внаслідок виникнення аварійних ситуацій в об'єднаній енергетичній системі України, викликаних пошкодженням електроенергетичних установок, їхніх елементів, споруд, або внаслідок надзвичайних ситуацій Кабінет Міністрів України має право приймати рішення щодо вжиття тимчасових надзвичайних заходів із подолання наслідків такої ситуації відповідно до затвердженого ним порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 №372 затверджено Порядок вжиття тимчасових надзвичайних заходів з подолання наслідків тривалого порушення нормальної роботи ринку електричної енергії, згідно якого тимчасові надзвичайні заходи на ринку електричної енергії можуть передбачати, зокрема, вжиття інших заходів в межах повноважень Кабінету Міністрів України, Міненерговугілля, НКРЕ з метою забезпечення надійної роботи об'єднаної енергетичної системи України.

Рішення про вжиття тимчасових надзвичайних заходів приймається Кабінетом Міністрів України за поданням Міненерговугілля або НКРЕ.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №36-р метою забезпечення надійної, безперебійної (стабільної) роботи об'єднаної енергетичної системи України, запобігання аварійним ситуаціям та пошкодженню електроенергетичних установок, їх елементів та споруд погодитися з пропозицією Міністерства енергетики та вугільної промисловості щодо вжиття на ринку електричної енергії таких тимчасових надзвичайних заходів: державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" за погодженням з Міністерством енергетики та вугільної промисловості виходячи з наявних запасів палива для виробництва електричної енергії тепловими електростанціями енергогенеруючих компаній залежно від марок вугілля, стану електричних мереж та іншого енергетичного обладнання, зокрема, встановлення тимчасових обмежень виробництва електричної енергії, зокрема виробникам з альтернативних джерел енергії.

З системного аналізу викладеного вбачається, що Міненерговугілля наділено повноваженнями щодо вжиття на ринку електроенергії тимчасових надзвичайних заходів у вигляді встановлення тимчасових обмежень виробництва електричної енергії, зокрема виробникам з альтернативних джерел енергії.

Указом Президента України від 14.02.2015 №85 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 25.01.2015 «Про надзвичайні заходи протидії російській загрозі та проявам тероризму, підтримуваним Російською Федерацією», яким запропоновано Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за участю ДП «Енергоринок» вжити заходів щодо виключення із розрахунків на ринку електричної енергії підприємств, які виробляють електричну енергію на тимчасово неконтрольованій території.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, відповідно до якого до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження відносяться наступні населені пункти Новоазовського району, а саме: с. Красноармійське, м. Новоазовськ, с. Приморське, Старобешівського району.

Крім того, постановою Верховної Рада України Постановою від 11.12.2014 № 32-УІІІ змінено межі Волноваського, Новоазовського та Тельманівського районів збільшивши територію Волноваського району на 70124 гектари земель за рахунок передачі до його складу частини земель Новоазовського району, із них: 2282,7 гектара земель, що знаходяться у віданні Виноградненської сільської ради (в тому числі території села Виноградне, села Піонери селаПриморське), 4348,2 гектара земель - Комінтернівської сільської ради (в тому числі -території села Комінтернове, села Водяне, села Заїченко), 4928,3 гектара земель - Лебединської ради (в тому числі території села Лебединське, селища Калинівка, села Сопине), 4928,7 гектара земель - Павлопільської сільської ради (в тому числі території села Павлопіль, Іищевик, села Черненко), 917,8 гектара земель - Широкинської сільської ради (в тому числі території села Широкине, села Бердянське).

Отже, землі Розівської сільської ради Новоазовського району Донецької області не відносяться до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Щодо доводів відповідача, що установки (устаткування та/або енергетичне обладнання) позивачів знаходяться за межами населеного пункту Розівка Новоазовського району Донецької області суд зазначає, що знаходження зазначених установок позивачів за межами вказаного насаленого пункту не є безумовною ознакою того, що на вказаній території органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Доказів на підтвердження того, установки (устаткування та/або енергетичне обладнання) позивачів знаходяться території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження відповідачем та третіми особами не надано.

Натомість відповідач у своїх письмових поясненнях вказує, що з договорів оренди землі та доданих до них документів неможливо визначити, які саме земельні ділянки передано в оренду та їх конкретне місце розташування. Вказане свідчить про те, що при прийнятті оскаржених наказів відповідач діяв формально, без з'ясування фактичного місцезнаходження установок (устаткування та/або енергетичне обладнання) виробників електроенергії.

Крім того, відповідач та треті особи не наділені повноваженнями щодо вирішення питання про віднесення населених пунктів, до території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, вказане є компетенцією саме Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про електроенергетику» купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких перевищують граничні показники (крім випадків, передбачених цим Законом), та весь її оптовий продаж здійснюються на оптовому ринку електричної енергії України. Функціонування інших оптових ринків електричної енергії в Україні забороняється.

Електрична енергія, вироблена на об'єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), може бути реалізована на оптовому ринку електричної енергії України, за договорами зі споживачами або за договорами з енергопостачальниками.

Оптовий ринок електричної енергії України зобов'язаний купувати у суб'єктів господарювання, яким встановлено "зелений" тариф, всю електричну енергію, вироблену на об'єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за "зеленим" тарифом незалежно від величини встановленої потужності чи обсягів її відпуску.

Згідно з Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 8 лютого 1996 року N 3 «Про затвердження умови та правил здійснення підприємницької діяльності з виробництва електричної енергії», (п. 2.4.), вся електрична енергія, яка вироблена на електростанціях ліцензіата, потужність чи обсяг відпуску яких більші за граничні показники, а також на вітроелектростанціях незалежно від величини встановленої потужності чи обсягів відпуску електричної енергії, повинна продаватися на Оптовому ринку електричної енергії України.

Оптовий ринок електричної енергії України створюється на підставі договору.

Кошти за продану електричну енергію ліцензіат отримує з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії.

Сторонами договору є суб'єкти господарської діяльності, пов'язаної зокрема із виробництвом електричної енергії на електростанціях.

Оптовий ринок електричної енергії України функціонує з додержанням таких вимог: всі суб'єкти господарської діяльності з виробництва, передачі, розподілу та постачання електричної енергії мають рівноправний доступ до оптового ринку електричної енергії України та послуг електричних мереж після отримання відповідної ліцензії на право здійснення цих видів діяльності; електрична енергія продається та купується за Правилами оптового ринку електричної енергії України; ціни на електричну енергію генеруючих компаній та оптові ціни визначаються за Правилами оптового ринку електричної енергії України; всі учасники оптового ринку електричної енергії укладають договори купівлі-продажу електричної енергії з суб'єктом господарської діяльності, який здійснює оптове постачання електричної енергії відповідно до договору, на підставі якого створюється оптовий ринок електричної енергії.

Згідно з частинами 15 та15 статті 17-1 Закону України "Про електроенергетику" держава гарантує, що для суб'єктів господарювання, які виробляють електричну енергію альтернативних джерел енергії на введених в експлуатацію об'єктах електроенергетики, буде застосовуватися порядок стимулювання виробництва електроенергії з альтернативних джерел встановлений відповідно до положень цієї статті на дату введення в експлуатацію об'єктів електроенергетики, у тому числі введених в експлуатацію черг будівництва електричних станцій (пускових комплексів), які виробляють електроенергію з альтернативних джерел енергії.

Таким чином, Закон України «Про електроенергетику» визначає обов'язкове здійснення продажу електроенергії на оптовому ринку електричної енергії України та виплату Виробникам за продану електричну енергію на підставі та за умовами двосторонніх договорів.

Проте, в порушення згадуваних норм Закону України "Про електроенергетику", Постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 08.02.1996 N3 оскарженими наказами безпідставно віднесено позивачів до виробників електроенергії, з якими відповідно до постанови Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 18.02.2015 №203 обмежено здійснення виплат за поставлену електроенергію.

Підсумовуючи викладене, оскільки оскаржені накази в частині віднесення позивачів до переліку виробників електричної енергії, установки (устаткування та/або енергетичне обладнання) яких знаходиться на території, де органи державної влади не здійснюють, або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження є безпідставними, отже суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з аналізу положень чинного законодавства та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає адміністративний позов Виробничо-енергетичного об'єднання «Вітроенергопром», товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Новоазовський» таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статями 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов Виробничо-енергетичного об'єднання «Вітроенергопром», товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Новоазовський» задовольнити повністю.

2. Визнати незаконними та скасувати накази Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 12.02.2015 №88 та від 18.02.2015 №100 в частині віднесення ВЕО Вітроененргопром, Новоазовська ВЕС до переліку виробників електричної енергії, установки (устаткування та/або енергетичне обладнання) яких знаходиться на території, де органи державної влади не здійснюють, або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Суддя В.І. Келеберда

Судді В.М. Данилишин

І.А. Качур