Справа № 810/4732/14
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/4732/14

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 року м. Київ К/800/4645/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою Київської митниці Державної фіскальної служби на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року у справі № 810/4732/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Євроком Компонентс” до Київської митниці Міністерства Доходів і зборів України про визнання протиправним рішення про коригування митної вартості та зобов’язання вчинити дії,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю “Євроком Компонентс” звернулося в суд з позовом до Київської митниці Міністерства Доходів і зборів України ( правонаступник Київська митниця Державної фіскальної служби), в якому просило визнати протиправним рішення Київської митниці Міністерства Доходів і зборів України про коригування митної вартості товарів №125120105/2013/000140/1 від 25.07.2013 року та зобов’язати відповідача вивільнити (повернути) фінансову гарантію у вигляді грошової застави на суму 39 838,25 грн..

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем для митного оформлення товару були надані всі необхідні документи, а також додаткові документи, які в повній мірі підтверджували митну вартість товарів, надавали змогу переконатися у розмірі ціни, сплаченої позивачем за товар, та здійснити митну оцінку товару за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2014 року відмовлено в задоволенні позову.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року скасоване рішення суду першої інстанції, позовні вимоги задоволені частково. Визнане протиправним рішення Київської обласної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів №125120105/2013/000140/1 від 25 липня 2013 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції Київська митниця Державної фіскальної служби звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ТОВ “Євроком Компонентс” просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивачем для митного оформлення було надано митному органу наступні документи: митна декларація №125120105/2013/268866 від 23 липня 2013 року; зовнішньоекономічний контракт з додатковими угодами; рахунок-фактура (інвойс); авіаційна вантажна накладна; транспортні (перевізні) документи.

Під час здійснення контролю за правильністю визначення ТОВ “Євроком Компонентс” митної вартості вищезазначеного товару, який переміщувався позивачем через митний кордон України на підставі митної декларації від 23 липня 2013 року №125120105/2013/268866, у посадових осіб відповідача виникли сумніви стосовно достовірності наданих декларантом до митного оформлення відомостей, виявлені відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та наявність певних розбіжностей, а саме: на підставі аналізу відповідачем інформації, яка містилась у наданих декларантом документах для підтвердження митної вартості та аналізу цінової інформації ЄАІС на аналогічні товари, що ввозились на митну територію України у період, наближений до пред’явлення названих товарів до митного оформлення, було з’ясовано, що заявлена позивачем митна вартість товарів значно відрізняється від тієї, яка наявна стосовно ідентичних та подібних товарів, інформація щодо яких містилась в ЄАІС. Крім того, митницею було зазначено про відсутність у поданих товариством документах інформації при умовах EXW про вартість транспортування товарів до аеропорту відправлення та навантажувально-розвантажувальних послуг.

Відповідач дійшов до висновку, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору, внаслідок чого було запропоновано декларанту подати додаткові документи, а саме: прайс-листи виробника товару, копію митної декларації країни відправлення, виписку з бухгалтерської документації, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, документи про вартість транспортування до аеропорту відправлення та навантажувально-розвантажувальних послуг.

Позивачем для підтвердження заявленої митної вартості задекларованих товарів 25 липня 2013 року додатково були подані: копія митної декларації країни відправлення №3А39IJSF100GCS від 19 липня 2013 року; прайс-лист виробника від січня 2013 року; довідка про транспортні витрати ДП “Шенкер” №24/07 від 24 липня 2013 року (транспортування до аеропорту); видаткові накладні №ЄК-0163 від 23 січня 2013 року, №ЄК-0973 від 10 квітня 2013 року, №ЄК-1522 від 5 червня 2013 року, №ЄК-1702 від 20 червня 2013 року та зазначено про неможливість подання інших документів.

Для випуску товарів у вільний обіг позивач подав до відповідача нову митну декларацію №125120105/2013/269261 від 27 липня 2013 року, в якій задекларував цей же товар за митною вартістю, що визначена з урахуванням рішення митного органу про коригування митної вартості товарів.

Відповідачем надано згоду на випуск товарів у вільний обіг згідно з митною декларацією від 27 липня 2013 року №125120105/2013/269261 під гарантійні зобов’язання, шляхом сплати до державного бюджету сум податків і зборів згідно митної вартості, визначеної митним органом в повному обсязі, та надання протягом 80 днів з дня випуску товарів відповідних документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог послався на ті обставини, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів прийняте відповідачем згідно чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позовні вимоги послався на ті обставини, що позивачем для митного оформлення були надані документи, які ідентифікували оцінюваний товар, не містили розбіжностей, містили дані, що піддаються обчисленню, та підтверджували заявлену митну вартість товарів, відповідач не спростував дійсність поданих до митного оформлення документів, достовірність і об’єктивність зазначених відомостей.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо законності рішення відповідача про коригування митної вартості товару.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), закріплено в ст.58 Митного кодексу України.

Згідно ч.4 ст.58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень ч.10 цієї статті.

Водночас, як встановлено ч.5 ст.58 Митного кодексу України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов’язаних із продавцем осіб для виконання зобов’язань продавця.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, згідно ч. 2 цієї статті, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинами 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об’єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст.53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи. Перелік додаткових документів визначено в цій же ч.3 ст.53 Митного кодексу України.

Згідно з ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем надані митному органу для митного оформлення імпортованого товару основні документи, що визначені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. За наявності сумніву митний орган витребував у позивача додаткові документи, частина з яких, які підтверджували заявлену митну вартість товару та його ідентифікацію, а саме, копія митної декларації країни відправлення №3А39IJSF100GCS від 19 липня 2013 року; прайс-лист виробника від січня 2013 року; довідка про транспортні витрати ДП “Шенкер” №24/07 від 24 липня 2013 року (оплату доставки до аеропорту відправлення та навантажувально-розвантажувальні роботи); видаткові накладні №ЄК-0163 від 23 січня 2013 року, №ЄК-0973 від 10 квітня 2013 року, №ЄК-1522 від 5 червня 2013 року, №ЄК-1702 від 20 червня 2013 року були надані позивачем

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновки суду апеляційної інстанції, що подані документи, в тому числі і додаткові, чітко ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню і підтверджують ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця. Виходячи з наведеного, подані позивачем документи підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частинами 4, 5 ст. 58 МКУ.

При розгляді справи відповідачем не спростована дійсність поданих до митного оформлення документів, достовірність і об’єктивність зазначених відомостей, не спростована вартість оцінюваних товарів і вартість транспортних витрат, тобто у відповідача були відсутні претензії до наданих до митного оформлення документи. Відповідач не підтвердив наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Так, дійсною підставою коригування митної вартості в даних спірних правовідносинах є не допущені декларантом порушення, а наявність в базі даних митниці інформації про іншу митну вартість на аналогічний товар, у зв’язку з чим митний орган підвищив позивачу митну вартість товару. З цього приводу слід зазначити, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, країна виробництва, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Крім того колегія суддів зазначає вірними висновки суду апеляційної інстанції, що у оскаржуваному рішенні відповідача не вказані, які саме розбіжності та в яких документах є розбіжності і в чому вони полягають, тобто виходячи зі змісту рішення про визначення митної вартості товару митним органом не обґрунтовані висновки щодо неналежності поданих документів, отже до поданих документів у відповідача не було претензій щодо їх належності та дійсності.

Колегія суддів вважає вірними висновки суду апеляційної інстанції, що відповідач протиправно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом.

Відповідно до ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції винесене законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається. Колегія суддів зазначає, що справа переглядається в межах касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: