Справа № 802/4431/14-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 квітня 2015 р. Справа № 802/4431/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика Віталія Володимировича,

за участю:

секретаря судового засідання: Ємельянова Р.І.,

представника позивача: Гунька В.В.,

представника відповідача: Бабія Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля-Залізобетон", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватне підприємство "Нікодім" до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

в с т а н о в и в :

В грудні 2015 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Поділля-Залізобетон" з позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Позов мотивовано тим, що Вінницькою ОДПІ проведено позапланову невиїзну перевірку ТОВ "Поділля-Залізобетон" з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування суми з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ПП "Нікодім" за період з 01.11.2013р. по 30.11.2013р., наслідки якої знайшли своє відображення в акті від 08.12.2014р. № 164/22-04/30836685. На підставі висновків викладених в акті перевірки, податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.12.2014р. №, яким ТОВ "Поділля-Залізобетон" збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 94146 грн., з них, за основним платежем - 75317 грн., за штрафними санкціями - 18829 грн.

Позивач не погоджується з вказаним податковим повідомлення-рішенням, вважає його протиправним та просить скасувати, оскільки, воно є незаконним, необґрунтованим та безпідставним, не відповідає фактичним обставинам справи.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та надала суду пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з мотивів, викладених в наданих суду письмових запереченнях від 18.02.2015р. (а.с.124-132). Крім того, зазначили, що перевірка проводилась згідно вимог податкового законодавства, а податкове рішення прийняте на підставі виявлених порушень.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлявся вчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 152-156).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Вінницькою ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області, посадовою особою податкового органу, згідно зі п. 75.1 ст. 75, на підставі п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст.78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України та відповідно до наказу Вінницької ОДПІ Міндоходів у Вінницькій області від 14.10.2014р. №2903 та повідомлення від 14.10.2014 р. №293/22 проведена позапланова невиїзна документальна перевірка ТОВ "Поділля-Залізобетон" з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування суми з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ПП "Нікодім" за період з 01.11.2013р. по 30.11.2013р., наслідки якої знайшли своє відображення в акті від 08.12.2014р. № 164/22-04/30836685.

Позаплановою невиїзною документальною перевіркою встановлено порушення ТОВ "Поділля-Залізобетон" п.187.1 ст.187, п. 198.1, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.7, п. 201.10, п. 201.11 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету, на суму 75316,66 грн. за листопад 2013р.

На підставі висновків вказаного акту перевірки, Вінницькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.12.2014р. №, яким ТОВ "Поділля-Залізобетон" збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 94146 грн., з них, за основним платежем - 75317 грн., за штрафними санкціями - 18829 грн. (а.с. 32).

Відповідно до п.56.1 ст.56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд визнає заявлені вимоги позивача щодо скасування прийнятого відповідачем рішення необґрунтованими, виходячи з наступного.

В ході перевірки встановлено, що на порушення п.187.1 ст.187, п. 198.1, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.7, п. 201.10, п. 201.11 ст. 201 Податкового кодексу України, ТОВ "Поділля-Залізобетон" завищило суму податкового кредиту на загальну суму 75316,66 грн. за листопад 2013р. в зв`язку з не підтвердженням реальності здійснення господарських операцій по послугах отриманих від ПП "Нікодім".

Під час розгляду справи судом встановлено, що між ТОВ "Поділля-Залізобетон" та ПП "Нікодім" був укладений договір поставки від 25 жовтня 2013 року №25/10/13-01, згідно умов якого, ПП "Нікодім" (Постачальник) за завданням ТОВ "Поділля-Залізобетон" (Покупець) зобов'язується постачати і передавати у власність козловий кран КК-20/32, в тому числі демонтаж, перебазування і монтаж крана, експертиза крана та введення в експлуатацію (Обладнання), а Покупець зобов'язується на умовах та в порядку, визначених цим Договором, прийняти Обладнання та оплатити його. Загальна вартість договору складає - 451 900,00 грн. Розрахунок за поставлене по даному договору Обладнання буде проведено Покупцем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника на підставі виставлених рахунків. Аванс складає 390 000,00 грн. Повний розрахунок проводиться після монтажу та експертизи крана КК-20/32. Строк дії договору до 31.12.2013р. (а.с. 33-35).

Судом встановлено, що відповідно до умов вищезазначеного договору ПП "Нікодім" виписано (оформлено) видаткові накладні, податкові накладні на поставку товарів (робіт, послуг) або в рахунок передплати та акти здачі-прийняття робіт, а саме:

- видаткова накладна №РН-0000052 від 29 жовтня 2013 року на загальну суму 30000,00 грн. - кран козловий КК-20/32 б/в;

- податкова накладна №11 від 29.10.2013 року на загальну суму 57500,00 грн - кран козловий КК-20/32 б/в;

- податкова накладна №12 від 29.10.2013 року на загальну суму 57500,00 грн. - кран козловий КК-20/32 б/в;

- податкова накладна №13 від 29.10.2013 року на загальну суму 57500,00 грн. - кран козловий КК-20/32 б/в;

- податкова накладна №14 від 29.10.2013 року на загальну суму 57500,00 грн. - кран козловий КК-20/32 б/в;

- податкова накладна №15 від 30.10.2013 року на загальну суму 39600,00 грн. - демонтаж та перебазування крана;

- податкова накладна №16 від 30.10.2013 року на загальну суму 45600,00 грн. - демонтаж та перебазування крана;

- податкова накладна №17 від 30.10.2013 року на загальну суму 42600,00 грн. - демонтаж та перебазування крана;

- податкова накладна №18 від 30.10.2013 року на загальну суму 32200,00 грн. - демонтаж та перебазування крана;

- податкова накладна №19 від 31.10.2013 року на загальну суму 30840,00 грн. - монтаж крана;

- податкова накладна №20 від 31.10.2013 року на загальну суму 31060,00 грн. - монтаж крана;

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000169 від 30.10.2013 року на загальну суму 39600,00 грн. - демонтаж та перебазування крана;

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000170 від 30.10.2013 року на загальну суму 45600,00 грн. - демонтаж та перебазування крана;

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000171 від 30.10.2013 року на загальну суму 42600,00 грн. - демонтаж та перебазування крана;

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000172 від 30.10.2013 року на загальну суму 32200,00 грн. - демонтаж та перебазування крана;

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000173 від 31.10.2013 року на загальну суму 30840,00 грн. - монтаж крана;

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000174 від 31.10.2013 року на загальну суму 31060,00 грн. - монтаж крана (а.с. 36-42, 57-66).

Жодна з вказаних податкових накладних, які ПП "Нікодім" виписувало на адресу ТОВ "Поділля-Залізобетон" не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, так як не перевищує 10 тис. грн., тобто дробленням суми сформованого податкового кредиту з ПДВ, що відповідає п .11. підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить понад 10 тисяч гривень - з 1 січня 2012 року.

Продавець не має права при одній поставці товару виписувати декілька податкових накладних на одну партію товару.

Відповідно до п.201.4, п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Також це обґрунтовується тим, що в пп. 14.1.191 ПКУ поставка товарів визначена як будь-яка передача права на розпорядження товарами в якості власника, в т. ч. продаж, обмін чи дарунок такого товару, а також поставка товарів по рішенню суду. Для виконання положень ст. 662 ЦКУ продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, обґрунтований договором купівлі-продажу. Продавець одночасно з товаром повинен передати покупцеві належне та документи (технічний паспорт, сертифікат якості та тощо.), що стосується товару та належить передачі разом з товаром відповідно до договору чи актами громадянського законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦКУ обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним в момент:

- вручення товару покупцеві, якщо договором зазначений обов'язок продавця його доставити;

- передача товару в розпорядження покупця, якщо товар повинен бути переданий покупцеві по місцезнаходженню товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем зобов'язань по передачі товару.

Кількість товару який продається встановлюється в договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому еквіваленті. Умови про кількість товару можуть бути затверджені шляхом встановлення в договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості (ст.669 ЦКУ).

Якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передачу тієїкількості товару якої не вистачає чи відмовитися від переданого товару та його сплати, а якщо він сплачений, то вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми (ч.1 ст.670 ЦКУ).

Відповідно до ч 1. ст. 692 ЦКУ покупець зобов'язаний сплатити за товар після його приймання чи приймання товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором чи актами громадянського законодавства не встановлено інший строк сплати товару.

І лише якщо договором купівлі-продажу встановлений обов'язок покупця частково чи повністю оплатити товар до його передачі продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений, договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлено договором, - в строк, встановлений ст. 530 даного Кодексу (ч. 1 ст. 693 ЦКУ).

Положеннями ч. 2 ст. 530 ЦКУ встановлено, що якщо строк виконання боржником зобов'язань не встановлено чи виявлено моментом пред'явлення вимог, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати такі зобов'язання в 7-денний строк з дня пред'явлення вимог, якщо зобов'язання негайного виконання не випливає з договору чи актів громадянського законодавства.

Порядок сплати робіт, встановлений ст. 854 ЦКУ, також основується на умовах договору підряду. Якщо договором не передбачено попередня оплата виконаної роботи чи окремих її етапів, то замовник зобов'язаний сплатити підряднику узгоджену ціну після закінчення здачі робіт при умові, що вона виконана належним чином та в узгоджений строк чи, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплату йому авансу лише в випадку і в розмірі, передбачених договором. В договорі сторони - платники ПДВ можуть узгодити розмір попередньої оплати, етапи передачі товарів та виконаних робіт і їх кількість.

Отже, ПП "Нікодім" штучно подрібнило податкові накладні з метою ухилення від реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, що фактично унеможливлює прослідковування фактичної номенклатури придбаних товарів (послуг).

Як вбачається, з товарно-транспортних накладних та видаткових накладних, які містяться в матеріалах справи, а також надавались податковому органу під час перевірки, поставка товару здійснювалась з 29.10.2013 року по 07.11.2013 року, видаткова накладна виписана 29.10.2014 року. Договору на відповідальне зберігання крану козлового КК-20-32 з 30.10.2013 року по 07.11.2013 року до перевірки та суду не надано.

Так, судом встановлено, що TOB «Поділля-Залізобетон» подано до Вінницької ОДПІ заяву про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних) (Д8) за звітний період листопад 2013 р. відповідно до якої заявлено про порушення продавцем порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних та знайшло місце під час перевірки.

Згідно п .11. підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить понад 10 тисяч гривень - з 1 січня 2012 року. Податкова накладна, в якій сума податку на додану вартість не перевищує 10 тисяч гривень, не підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних. Податкова накладна, виписана при здійсненні операцій з постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, з 1 січня 2012 року підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній.

Таким чином, податкові накладні, що не мають ознак імпорту та в яких сума ПДВ не перевищує 10 тис. грн. не підлягають включенню до Єдиного реєстру податкових накладних.

Згідно товарно-транспортних накладних №43992 від 29.10.2013 року; №43993 від 30.10.2013 року; №42298 від 31.10.2013 року; №43994 від 04.11.2013 року; №43995 від 07.11.2013 року (а.с. 44-48) встановлено, що товар транспортувався від пункту навантаження: Дніпропетровська область, м. Павлоград до пункту розвантаження: м. Вінниця, вул. Тарногродського, 14/А. Перевіркою встановлено, що адреса TOB «Поділля-Залізобетон» відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію: 21022, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Тарногродського, буд. 14-А. Відповідно до даних АС «Реєстрація платників податків» адреса ПП «Нікодим»: 21000, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Київська, буд. 112, кв (офіс) 14 та дані щодо власних чи орендованих офісних, складських, виробничих приміщень, потужностей та земельних ділянок розташованих у м. Павлоград Дніпропетровської області відсутні.

Відповідно до договору поставки №25/10/13-01 від 25 жовтня 2013 року у рахунок оплати за кран та отримані послуги перераховано кошти відповідно до наступних платіжних доручень:

- платіжне доручення №5128 від 13.11.2013 року на суму 50000,00 грн.;

- платіжне доручення №5154 від 14.11.2013 року на суму 50000,00 грн.;

- платіжне доручення №5167 від 15.11.2013 року на суму 50000,00 грн.;

- платіжне доручення №5186 від 18.11.2013 року на суму 50000,00 грн.;

- платіжне доручення №5214 від 19.11.2013 року на суму 50000,00 грн.;

- платіжне доручення №5277 від 25.11.2013 року на суму 50000,00 грн.;

- платіжне доручення №5293 від 26.11.2013 року на суму 50000,00 грн.;

- платіжне доручення №5936 від 29.01.2014 року на суму 40000,00 грн. (а.с. 49-56).

Також встановлено, що TOB «Поділля-Залізобетон» не надано до перевірки та до суду первинні документи на виконання п.4.1. Договору поставки №25/10/13-01 від 25.10.2013 р., а саме: сертифікати відповідності та посвідчення якості.

За ст. 662 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року № 435-IV (із змінами і доповненнями), продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначено в акті перевірки, з метою виконання та здійснення заходів, які відносяться до компетенції органів державної фіскальної служби та в ході опрацювання ризикових підприємств Вінницькою ОДШ ГУ Міндоходів у Вінницькій області надсилався запит на адресу Територіального управління Держгірпромнагляду у Вінницькій області. Територіальним управлінням Держгірпромнагляду у Вінницькій області надано відповідь, що ПП «Нікодім» був виданий дозвіл на виконання роботи підвищеної небезпеки №084.07.05-45.33.2. Термін дії дозволу закінчився 08.08.2010 р. Інших дозволів територіальним управлінням Держгірпромнагляду у Вінницькій області ПП «Нікодім» не видавалися.

Отже, позивачем не надано доказів в підтвердження наявності у його контрагента ПП "Нікодім" наявності дозвільних документів на виконання робіт підвищеної небезпеки за перевіряємий період.

В матеріалах справи наявна копія технічного паспорту на кран козловий (виданий взамін втраченого) датований липнем 2014 року, зміст якого не дає можливості з'ясувати попереднє його місцезнаходження, власників. З огляду на що, в ході розгляду адміністративної справи у суду постало питання про необхідність витребувати у Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України певної інформації, а саме: інформації щодо реєстрації, власників, місцезнаходження, експлуатації та інших наявних даних по козловому крану КК-20-32, завод-виробник Зуєвський енергомеханічний завод, рік випуску - 1989, заводський номер - 2683, реєстраційний номер - 5476, з моменту введення в експлуатацію, який вказано як предмет господарської операції.

Листом від 16.04.2015 року №2361/0/4.2-6/6/15 Державна служба гірничого нагляду та промислової безпеки України надала інформацію (за винятком тимчасово окупованої території АР Крим, частини території Донецької та Луганської областей) козловий кран КК-20-32, 1989 року випуску, зав.2683, 15.07.2014 року зареєстрований під №5476 в територіальному управлінні Держгірпромнагляду у Вінницькій області за ТОВ "Поділля-Залізобетон" м.Вінниця, вул.Тарнагродського, 14А, в інших територіальних управліннях Держгірпромнагляду не реєструвався (а.с. 166-167).

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України (далі - ПК України), для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон).

Згідно зі статтею 2 Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (п. 2 ст. 3 Закону).

Відповідно до приписів статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення: особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У змісті акту перевірки зазначено, що за ПП "Нікодім" не встановлено нарахування та виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) за договорами цивільно-правового характеру. Факт відсутності управлінського та технічного персоналу, складських приміщень та транспортних засобів свідчить про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання будь-яких послуг та постачання товарів.

Наведені обставини дають підстави дійти висновку про сприяння штучному формуванню податкового кредиту третім особам та сприяння в отриманні податкової вигоди у вигляді заниження сплати суми податку на додану вартість, що підлягала б сплаті до бюджету.

Відповідно п. 198.1 статті 198 Податкового Кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовленням товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 Податкового кодексу України) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України.

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

З наведених законодавчих положень випливає, що умовою виникнення у платника права на включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість сплачених в ціні товару (послуги) та віднесення сум до витрат, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою використанні їх у господарській діяльності, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

При цьому як відомості, що містяться у податкових накладних, так і дані первинних документів, що складаються при здійсненні господарської операції та подаються платником до контролюючого органу, мають відповідати установленим вимогам та містить достовірну інформацію про обставини, з якими законодавство пов'язує реалізацію права платника на податкову вигоду.

Слід також зазначити, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість витрат (у тому числі і по сплаті ПДВ) первинними документами покладається на платника, позаяк саме він виступає суб'єктом, що використовує включену постачальником до ціни товару суму ПДВ при обчисленні суми податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету, а також зменшує об'єкт оподаткування податку на прибуток за фактом понесення витрат.

Для встановлення правильності відображення у податковому обліку господарських операцій платника податку суду слід: з'ясувати реальність задекларованих господарських операцій; встановити наявність ділової мети у розглядуваних операціях; визначити об'єктивний зміст вчинених операцій у порівнянні із задекларованим; підтвердити або спростувати добросовісність позивача, у зв'язку з тим, що його контрагенти мають дефекти правового статусу; оцінити дотримання учасниками господарської операції норм податкового законодавства щодо змісту та наслідків для податкового обліку відповідної операції.

При цьому, Вищий адміністративний суд України у своїй ухвалі від 24.04.2014р. по справі № К/800/29370/13 звертає увагу на те, що порушення вимог податкового законодавства на будь-якому з наведених етапів є достатнім для висновку про невідповідність фактичних і задекларованих платником податку наслідків господарських операцій для податкового обліку.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи зі змісту наведеної норми, саме на податкові органи покладається обов'язок надати достатні докази на обґрунтування висновків про порушення платником податків норм податкового законодавства, на підставі яких такому платникові визначено відповідні грошові зобов'язання.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.

При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Крім того, для з'ясування обставин реальності вчинення господарської операції належить ретельно перевіряти доводи податкових органів про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або підтверджені іншими доказами.

Ретельно перевіривши доводи податкового органу про фактичне нездійснення господарських операцій, викладені в акті перевірки, а також підтверджені іншими доказами, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що представниками позивача не підтверджено реальність здійснення господарських операцій по послугах отриманих від ПП "Нікодім" за період листопад 2013р.

Судом встановлено, що приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення податковий орган виходив із тих документів, що надані позивачем в ході перевірки та діяв в межах та в спосіб, визначений діючим законодавством.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є обґрунтованим та правомірним, а тому відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування.

Частина друга статті 19 Конституції України зобов'язує органи державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно положень, закріплених статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В судовому засіданні встановлено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідає критеріям щодо правомірності рішень суб'єкта владних повноважень, в контексті статті 2 КАС України, з боку відповідача надано достатніх аргументів та доводів, які свідчать, що оскаржуване рішення прийнято в межах повноважень податкового органу та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В той же час позивач не довів обставин в обґрунтування своїх вимог, в зв'язку з чим суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

В задоволені адміністративного позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля-Залізобетон" (вул. Тарногродського, 14-а, м.Вінниця, ) до Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1694 (одна тисяча шістсот дев'яносто чотири) гривні 63 (шістдесят три) копійки.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дончик Віталій Володимирович