Справа № 2320/3997/12
Суддя: Суходольський О. М.
Дата ухвалення: 2015-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 24.04.2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 року Черкаський районний суд Черкаської області, який діє як адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Суходольського О.М.

при секретарі Івлєвій С.М.

за участю представників позивачки ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3

за участю представника відповідача

ОСОБА_4 сільської ради ОСОБА_5

представника третьої особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 сільської ради Черкаського району Черкаської області, міськрайонного управління Держземагенства у Черкаському районі, третя особа ОСОБА_8, про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 звернулась з даним адміністративним позовом до суду, мотивуючи позов тим, що 29.05.2012р. Будишенською сільською радою Черкаського району прийнято рішення №28-8, згідно якого внесено зміни в рішення ОСОБА_4 сільської ради Черкаського району №13-3 від 19.10.2011р. скасувавши надання у власність гр.ОСОБА_7 та затвердження технічної документації із землеустрою по складанню документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,5247га по вул..Шевченка, 35-б в с.Єлизаветівка Черкаського району.

Позивачка вважає дане рішення ради незаконним і необґрунтованим, оскільки рішення прийнято з порушенням вимог ст.ст.19, 144 Конституції України, які зобовязують раду діяти виключно в порядку та у спосіб, визначений законом; ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», яка не дозволяє раді скасовувати її попередні рішення; статтей 46, 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», які вимагають для проведення сесії присутності більше половини складу депутатів ради та їх голосування простою більшістю, чого не було дотримано через відсутність кворуму. Вказане рішення ради прийнято всупереч рішення Конституційного Суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009р., згідно якого заборонено раді скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів (в даному випадку права власності на землю), і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення (в даному випадку заперечує ОСОБА_7В.). Оспорюване рішення ради було прийнято без запрошення та без участі ОСОБА_7, тому остання не мала можливості захистити своє право власності. Оспорюване рішення ради прийнято необґрунтовано, адже будь-які заяви ОСОБА_9 і ОСОБА_8 про відкликання їх підписів від Акту погодження меж, є надуманими, оскільки такого акту з їх підписами взагалі не складалось та не існує. Оспорюване рішення ради прийнято поза розумними строками, а саме через 7 місяців після прийняття рішення ради №13-3 від 19.10.2011р., коли фактично ОСОБА_7 завершувала реалізацію свого права на землю та оформлення правовстановлюючих документів.

У звязку з цим, позивачка звернулась за захистом свого права до суду та згідно своїх уточнених позовних вимог (а.с.67-68 Т.3) просила: визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_4 сільської ради Черкаського району Черкаської області №28-8 від 29.05.2012р. в частині скасування положень рішення ОСОБА_4 сільської ради Черкаського району №13-3 від 19.10.2011р. щодо надання ОСОБА_7 у приватну власність земельної ділянки площею 0,5247га по вул..Шевченка, 35-б у с.Єлизаветівка Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області та затвердження відповідної документації. Також просила стягнути на її користь з ОСОБА_4 сільської ради судові витрати.

В судовому засіданні представники позивачки ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_7 підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Також вказали, що внаслідок прийняття оспорюваного рішення ради ніяким чином не були порушені права ОСОБА_8, на що просив звернути увагу Вищий адміністративний суд України у своїй ухвалі по даній справі від 04.12.2014р. Вказали, що ОСОБА_8 ще раніше за позивачку, а саме у 2010році оформив технічну документацію на свою земельну ділянку, що розташована в с.Єлизаветівка Черкаського району, вул.Шевченка, 37. Актом від 22.06.2009р. ОСОБА_7 погодила із сусідами ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які на той час були користувачами суміжної ділянки №37 по вул.Шевченка, межі між їхніми земельними ділянками. Пізніше, ОСОБА_8 оформив право власності на земельну ділянку згідно Державного акту від 16.12.2010р. серії ЯЛ №632678. Тому, на момент придбання ОСОБА_8 свого домоволодіння та набуття ним у власність земельної ділянки, фактичні межі земельної ділянки ОСОБА_7 вже були погоджені попередніми землекористувачами з чим погодився і ОСОБА_8, купуючи своє домоволодіння. Для підтвердження доводів позовної заяви просили допитати 11 свідків, а саме депутатів ОСОБА_4 сільської ради, які приймали оскаржуване рішення ради на сесії 29.05.2012р.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради Черкаського району ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо вказаного адміністративного позову, подавши письмове заперечення, просив повністю відмовити позивачці у задоволенні позову, мотивуючи тим, що оспорюване рішення ОСОБА_4 сільської ради №28-8 від 29.05.2012р. є законним, обґрунтованим, прийнятим легітимним складом сесії ради, за наявності кворуму депутатів 11 осіб. Вказав, що за ОСОБА_7 обліковується земельна ділянка по вул..Шевченка, 35-б у с.Єлизаветівка Черкаського району площею 0,12га, а на більшу площу земельної ділянки (всього 0,5247га) були сфальсифіковані документи, підроблені підписи, тому виділення ОСОБА_7 земельної ділянки загальною площею 0,5247га є неправомірним. Вказав, що в даному випадку не підлягає застосуванню рішення Конституційного Суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009р., оскільки на момент прийняття ОСОБА_4 сільською радою рішення №28-8 від 29.05.2012р. ОСОБА_7 не було реалізовано своє право на земельну ділянку площею 0,5247га та не був оформлений державний акт чи свідоцтво про право власності, тобто рішення ОСОБА_4 сільської ради Черкаського району №13-3 від 19.10.2011р. не було реалізовано. ОСОБА_12 цього, просив суд в порядку ч.3 ст.265 КАСУ допустити поворот виконання рішення Черкаського районного суду від 26.02.2013р. та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2014р. по даній справі, які на даний час скасовані та стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 сільської ради 4613,11грн., що були фактично стягнуті з ради на користь позивачки як судові витрати.

Відповідач - міськрайонне управління Держземагенства у Черкаському районі в судове засідання жодного разу не зявився, неповідомивши про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судових засідань. Згідно уточненої позовної заяви ОСОБА_7 (а.с.67-68 Т.3) у позові не зазначено відповідачем міськрайонне управління Держземагенства у Черкаському районі, однак позивачем на подавалось до суду клопотання про виключення міськрайонного управління Держземагенства з числа відповідачів по справі, тому суд дане питання не вирішував.

Представник третьої особи ОСОБА_8 ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_7, просив в задоволенні позову відмовити повністю, мотивуючи тим, що ОСОБА_4 сільська рада прийняла законне та обґрунтоване рішення від 29.05.2012р. №28-8 щодо скасування положень рішення ОСОБА_4 сільської ради Черкаського району №13-3 від 19.10.2011р. про надання ОСОБА_7 у приватну власність земельної ділянки площею 0,5247га по вул.Шевченка, 35-б у с.Єлизаветівка. Вказав, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 починаючи з 2012 року триває спір щодо розмежування їх суміжних земельних ділянок по вул..Шевченка в с.Єлизаветівка, щодо оформлення правовстановлюючих документів на землю, щодо законності побудови господарських будівель на їх земельних ділянках. На даний час судовими інстанціями прийнято ряд рішень по вказаних спірних питаннях на користь ОСОБА_8, рішення судів набрали законної сили та наявні у матеріалах справи. Вказав, що оформлення за ОСОБА_7 земельної ділянки по вул..Шевченка, 35-б у с.Єлизаветівка площею 0,5247га порушує права ОСОБА_8, оскільки вказана земельна ділянка була неправомірно надана позивачці за рахунок у тому числі земельної ділянки, на якій розташоване правомірно придбане ОСОБА_8 нерухоме майно.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що дана справа розглядалась Черкаським районним судом Черкаської області (суддя Іваненко І.В.) з прийняттям постанови від 26.02.2013р.; Київським апеляційним адміністративним судом з прийняттям ухвали від 03.06.2014р. та Вищим адміністративним судом України, який своєю ухвалою від 04.12.2014р. (а.с.123-126 Т.3) частково задовольнив касаційну скаргу ОСОБА_8; скасував постанову суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та направив дану справу до Черкаського районного суду Черкаської області на новий розгляд.

Судом встановлено, що 29.05.2012р. Будишенською сільською радою Черкаського району прийнято рішення №28-8, згідно якого внесено зміни в рішення ОСОБА_4 сільської ради Черкаського району №13-3 від 19.10.2011р. скасувавши надання у власність гр.ОСОБА_7 та затвердження технічної документації із землеустрою по складанню документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,5247га по вул.Шевченка, 35-б в с.Єлизаветівка.

Оспорюване рішення ради було прийнято без запрошення та без участі ОСОБА_7

На підставі вказаного рішення Будишенської сільської ради, виготовивши відповідну документацію, позивачка звернулася до міськрайонного управління Держкомзему у м.Черкаси та Черкаському районі Черкаської області щодо видачі їй державного акту на право власності на земельну ділянку. Управління Держкомзему своїм листом від 09.12.2012р. відмовило позивачці у видачі державного акту на землю, оскільки ОСОБА_4 сільська рада повідомила управління про те, що рішенням сільської ради №28-8 від 29.05.2012р. були внесені зміни до попереднього рішення ради №13-3 від 19.10.2011р., а саме це рішення було скасоване в частині надання позивачці у власність земельної ділянки.

Судом встановлено, що суміжним землекористувачем із ОСОБА_7 по вул.Шевченка, 37 в с.Єлизаветівка Черкаського району є ОСОБА_8.

Між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 починаючи з 2012 року триває спір щодо розмежування їх суміжних земельних ділянок по вул..Шевченка в с.Єлизаветівка, щодо оформлення правовстановлюючих документів на землю, щодо законності побудови господарських будівель на їх земельних ділянках. На даний час судовими інстанціями прийнято ряд рішень по вказаних спірних питаннях на користь ОСОБА_8, рішення судів набрали законної сили та наявні у матеріалах справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 раніше за позивачку, а саме у 2010році оформив технічну документацію на свою земельну ділянку, що розташована в с.Єлизаветівка Черкаського району, вул.Шевченка, 37. Актом від 22.06.2009р. ОСОБА_7 погодила із сусідами ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які на той час були користувачами суміжної ділянки №37 по вул.Шевченка, межі між їхніми земельними ділянками. Пізніше, ОСОБА_8 оформив право власності на земельну ділянку згідно Державного акту від 16.12.2010р. серії ЯЛ №632678. На момент придбання ОСОБА_8 свого домоволодіння та набуття ним у власність земельної ділянки, фактичні межі земельної ділянки ОСОБА_7 вже були погоджені попередніми землекористувачами з чим фактично погодився і ОСОБА_8, купуючи своє домоволодіння.

Суд вважає безпідставними та недоведеними позовні вимоги ОСОБА_7 про те, що оспорюване рішення ради було прийнято нелегітимним складом сесії ради, тобто що не було кворуму депутатів на сесії ради 29.05.2012р. Дані доводи позивачки спростовуються даними протоколу сесії ради від 29.05.2012р., даними списку депутатів, що приймали участь у роботі сесії ОСОБА_4 сільської ради VI скликання від 29.05.2012р.; поясненнями представника відповідача ОСОБА_5 та поясненнями свідків, допитаних у судовому засіданні, а саме депутатів ОСОБА_4 сільської ради, які були присутні та голосували на сесії ради 29.05.2012р.: ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_12, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 Згідно вказаних доказів та пояснень свідків, встановлено, що за прийняття оспорюваного рішення на сесії ради голосувало 11 вищевказаних депутатів (із 20), тобто кворум для прийняття рішення був дотриманий.

Розглядаючи даний спір, судом встановлено, що з моменту прийняття рішення ОСОБА_4 сільської ради Черкаського району №13-3 від 19.10.2011р. (а.с.7 Т.1) до моменту його скасування (29.05.2012р.) минуло 7 місяців. Рішенням ОСОБА_4 сільської ради від 19.10.2011р. №13-3 було, зокрема, вирішено: п.4 Доручити регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» заповнити бланки державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам; п.5 Землевпоряднику сільської ради внести зміни в земельно-облікові документи; п.6 Передати технічну документацію із землеустрою по складанню документів, що посвідчують право на земельні ділянки на постійне зберігання в управління Держкомзему у Черкаському районі Черкаської області.

Судом встановлено, що усі положення рішення ОСОБА_4 сільської ради від 19.10.2011р. №13-3 були фактично виконані та реалізовані, крім отримання ОСОБА_7 державного акта на право власності на виділену їй земельну ділянку.

При вирішенні даного спору суд вважає необхідним керуватись наступним.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, про скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції України чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням ради, прийнятим у межах її повноважень.

При розгляді даної справи та прийнятті рішення суд вважає за необхідне керуватись Рішенням Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009, яким визначено, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однак, Конституційний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами. Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є „гарантією стабільності суспільних відносин між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

З викладеного вбачається, що внаслідок прийняття ОСОБА_4 сільською радою рішення від 29.05.2012р. №28-8, виникли правовідносини, повязані з реалізацією субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів позивачки ОСОБА_7 (земельних прав), і субєкт цих правовідносин ОСОБА_7 заперечує проти їх зміни чи припинення. Тому, суд вважає безпідставними заперечення ОСОБА_4 сільської ради з даного приводу щодо правомірності своїх дій.

Згідно ст.144 Конституції України рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Згідно ч.10 ст.59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Таким чином, суд вважає, що приймаючи оскаржуване рішення від 29.05.2012р. №28-8, ОСОБА_4 сільська рада вийшла за межі своїх повноважень, передбачених Конституцією України та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», що призвело до прийняття протиправного рішення та порушення прав і законних інтересів позивачки ОСОБА_7 Сільська рада не мала права скасовувати ухвалене нею рішення про надання позивачці у приватну власність земельної ділянки лише з тих мотивів, що рада припустилася раніше помилки, допустивши недбалість. Суд не може визнати обґрунтованою підставою для скасування попереднього рішення сільради факт відкликання певними громадянами своїх підписів в акті узгодження меж.

У даному випадку, у разі встановлення фактів незаконності прийняття рішення ОСОБА_4 сільської ради, дане питання про скасування рішення ради повинно вирішуватись у судовому порядку за позовом ради, поданням прокурора чи за позовом осіб, які вважають, що їх права чи інтереси порушені таким рішенням ради (у даному випадку це ОСОБА_8О.).

Враховуючи уточнені (зменшені) позовні вимоги ОСОБА_7, досліджені судом докази, враховуючи відсутність оформлених державних актів на земельні ділянки у ОСОБА_7 та ОСОБА_8, суд вважає недоведеними доводи представника ОСОБА_8 ОСОБА_6 про порушення прав ОСОБА_8 внаслідок прийняття ОСОБА_4 сільською радою рішення №28-8 від 29.05.2012р.

У разі незгоди ОСОБА_8 із вказаним рішенням ради, він має право його оскаржити в судовому порядку, належним чином обґрунтувавши свої вимоги та подавши відповідні докази.

Встановлення судом незаконності прийняття рішення сільської ради, відповідно до положень вищевказаного законодавства та Рішення Конституційного Суду України, є самостійною підставою для скасування такого рішення ради.

Враховуючи викладене, беручи до уваги пояснення представників сторін, подані учасниками процесу письмові докази, безпосередньо, всебічно, повно та обєктивно дослідивши всі докази в сукупності, та зясувавши всі обставини справи, суд вважає що позов ОСОБА_7 (з урахуванням уточнених позовних вимог) підлягає до задоволення.

Що стосується питання стягнення судових витрат суд вважає наступне.

Згідно ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_7 в повному обсязі. Тому з відповідача ОСОБА_4 сільської ради Черкаського району підлягають стягненню на користь позивачки понесені позивачкою та документально підтверджені судові витрати, які складаються з : судового збору в сумі 32,19грн. та витрат на правову допомогу в сумі 4613грн. 11коп.

Судом встановлено, що вказані судові витрати вже були стягнуті згідно постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 26.02.2013р., яка була залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2014р. І вказані судові витрати фактично були сплачені ОСОБА_4 сільською радою на користь позивачки ОСОБА_7, про що в матеріалах справи є підтверджуючі документи. Однак, враховуючи, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.12.2014р. скасовано постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, тому на даний час не існує юридичного рішення про стягнення судових витрат по даній справі.

Тому, суд вважає за необхідне вирішити питання про судові витрати і стягнути з ОСОБА_4 сільської ради Черкаського району Черкаської області на користь ОСОБА_7 судові витрати по справі, а саме 32грн. 19коп судового збору та витрати на правову допомогу в сумі 4613грн. 11коп.

Керуючись Рішенням Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009, ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст.ст. 9, 69-71, 94, 158-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_7 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_4 сільської ради Черкаського району Черкаської області №28-8 від 29.05.2012р. в частині скасування положень рішення ОСОБА_4 сільської ради Черкаського району №13-3 від 19.10.2011р. щодо надання ОСОБА_7 у приватну власність земельної ділянки площею 0,5247га по вул..Шевченка, 35-б у с.Єлизаветівка Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області та затвердження відповідної документації.

Стягнути з ОСОБА_4 сільської ради Черкаського району Черкаської області на користь ОСОБА_7 судові витрати по справі, а саме 32грн. 19коп судового збору та витрати на правову допомогу в сумі 4613грн. 11коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Повний текст постанови складений 24 квітня 2015 року.

Суддя:

ОСОБА_23