Справа № 2-а-351/11
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2011-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"21" вересня 2011 р. Справа № 2-а-351/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Житомирі апеляційні скарги ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації, ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Олевському районі на постанову Олевського районного суду від "16" березня 2011 р. у справі № 2-а-351/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Олевському районі, ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Олевського районного суду від 16.03.2011р. позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації (далі УПСЗН) та ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Олевському районі (далі - УПФУ) щодо недонарахування та недовиплати ОСОБА_4 допомоги та доплати, передбачених ст.ст.37, 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон №796-ХІІ). Зобовязано УПСЗН провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 допомоги як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до ст. 37 Закону №796-ХІІ, встановивши її на рівні 40 % від розміру мінімальної заробітної плати визначеної законодавством щомісячно, за період з 01 липня 2010 року по 01 грудня 2010 року. Зобовязано УПФУ провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 доплати до пенсії як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до ст. 39 Закону №796-ХІІ, встановивши її на рівні двох мінімальних заробітних плат визначених законодавством щомісячно, за період з 01 липня 2010 року по 01 грудня 2010 року. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною постановою, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просили відповідно скасувати постанову суду першої інстанції і відмовити у позові повністю.

Позивач та представники відповідачів в судове засідання не з"явились, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

За таких підстав, з врахуванням приписів ч.4 ст.196 КАС України, п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд апеляційних скарг здійснюється судовою колегією, в даному судовому засіданні, за відсутності позивача та представників відповідачів в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши за матеріалами справи наведені у скаргах доводи та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Позивач звернулася до суду із позовом у січні 2011 року, як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії, проживає у зоні гарантованого добровільного відселення. ОСОБА_3 отримує допомогу у зв'язку із обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, передбачену ст.37 Закону №796-ХІІ, та доплату до заробітної плати відповідно до ст.39 Закону №796-ХІІ , але у розмірах, встановлених постановою КМУ (а.с. 7,8).

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом № 796-XII.

Відповідно до ст. 37 Закону №796-ХІІ громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати.

Статтею 39 вказаного Закону передбачено, що громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати. Непрацюючі пенсіонери отримують доплату до пенсії в цих же розмірах.

Водночас суми, з яких здійснювався розрахунок виплат позивачу, передбачених Законом №796-XII, визначалися згідно постанови КМУ від 26.07.1996р. №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи". Зазначеною постановою, всупереч вимогам Закону №796-ХІІ, який встановлює розмір доплат як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати, установлено конкретні розміри таких доплат в твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру доплат застосуванню підлягають саме ст.ст.37,39 Закону №796-ХІІ, а не постанова КМУ від 26.07.1996 р. за №836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав. Щодо періоду, за який має бути нараховано та виплачено доплату до пенсії, то суд правильно визначив його відповідно до ч.2 ст.99 КАС України - в межах строку звернення до суду.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого рішення. Воно постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 205, 206, 212 КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області, ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Олевскього районного суду від "16" березня 2011 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: І.Ф.Бондарчук

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул.Чапаєва,22,с.Сущани,Олевський район, Житомирська область,11010

3- відповідачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області вул.Свято-Миколаївська , 31,м.Олевськ,Житомирська область,11001

4- відповідачу - управлінню праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області вул. Привокзальна, 5 м.Олевськ, Житомирська область