Справа № 2а-18/11
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

22 квітня 2015 року м. Київ В/800/1783/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Васильченко Н.В.,
Донця О.Є.,
Калашнікової О.В.,
Черпіцької Л.Т.,

розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 19 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до управління Пенсійного фонду України в місті Павлограді Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 3 лютого 2011 року позов задоволено. Визнано противоправною відмову управління Пенсійного фонду України в місті Павлограді Дніпропетровської області у зарахуванні при призначенні пенсії ОСОБА_6 за віком на загальних підставах до загального трудового стажу стаж проходження військової служби у Камчатській області з 10 листопада 1981 року по 17 липня 1989 року у кількості 7-ми років,8-ми місяців та 7-ми днів у кратному (пільговому) обчисленні один рік за півтора роки. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в місті Павлограді Дніпропетровської області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_6 при призначенні пенсії за віком на загальних підставах стаж проходження військової служби у Камчатській області з 10 листопада року по 11 липня 1989 року у кількості 7-ми років, 8-ми місяців та 7-ми днів в кратному (пільговому) обчисленні один рік за півтора року. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в місті Павлограді Дніпропетровської області перерахувати призначену ОСОБА_6 пенсію з урахуванням стажу проходження військової служби у Камчатській області з 10 листопада 1981 року по 11 липня 1989 року у кількості 7-ми років, 8-ми місяців та 7-ми днів в кратному (пільговому) обчисленні один рік за півтора року, починаючи з 8 лютого 2010 року.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2011 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 лютого 2015 року, постанову суду першої інстанції скасовано. Прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_6 звернувся до Вищого адміністративного суду України із заявою про допуск до перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 19 лютого 2015 року.

У заяві заявник порушує питання про її скасування з підстав, передбачених пунктом першим частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній станом на 25 березня 2015 року).

Посилається на неоднакове застосування Вищим адміністративним судом України, як судом касаційної інстанції, одних і тих самих норм матеріального права, що, на його думку, потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Відповідно до статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом; порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення Вищим адміністративним судом України незаконного судового рішення з питань, передбачених статтею 171-1 цього Кодексу.

Пленум Вищого адміністративного суду України у пункті 4 постанови від 13 грудня 2010 року № 2 "Про судову практику застосування статей 235- 240 Кодексу адміністративного судочинства України" роз'яснив судам, що заява про перегляд рішення з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах може бути подана за наявності таких складових: неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, ухвалення різних за змістом судових рішень; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

Під неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права необхідно розуміти, зокрема, різне тлумачення змісту і сутності правових норм, на підставі якого зроблено висновок про різний зміст суб'єктивних прав і обов'язків учасників відповідних правовідносин, у тому числі про наявність та обсяг прав і/або обов'язків осіб, які беруть участь у справі, різне застосування правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням ієрархії цих правових норм, а також дії норм у часі, просторі та за колом осіб, тобто різне незастосування закону, який підлягав застосуванню, різне визначення предмета регулювання правових норм, зокрема застосування різних правових норм для регулювання одних і тих самих відносин або поширення дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосування цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню, різне застосування правил аналогії права чи закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Вивчивши заяву ОСОБА_6, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що є підстави для допуску до перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 19 лютого 2015 року у зазначеній справі, оскільки у даному випадку має місце неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах і прийняття різних за змістом судових рішень.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України,

у х в а л и в :

Допустити до провадження Верховного Суду України справу за позовом ОСОБА_6 до управління Пенсійного фонду України в місті Павлограді Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 19 лютого 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Сорока М.О.

Донець О.Є.

Васильченко Н.В.

Калашнікова О.В.

Черпіцька Л.Т.