Справа № 826/6556/15
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/6556/15

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

28 квітня 2015 року м. Київ № 826/6556/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

Державної казначейської служби України

до

Державної виконавчої служби України

про

скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась Державна казначейська служба України з позовом до Державної виконавчої служби України про скасування постанови від 25.03.2015 ВП № 12574183 «Про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій».

Ухвалою судді від 15.04.2015 року позовну заяву позивача залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви до 24 квітня 2015 року включно.

Зазначена ухвала судді отримана позивачем 17.04.2015 року та в апеляційному порядку не оскаржувалась, а відтак набрала законної сили.

Зокрема, ухвалою судді від 15.04.2015 року, в порядку виконання обов’язку, визначеного ч. 2 ст. 106 КАС України, позивача було зобов’язано, крім іншого, надати суду докази сплати судового збору відповідно та у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір».

При цьому, у вказаній ухвалі суддя прийшов до висновку про безпідставність тверджень позивача про звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 21 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки в даному випадку спір між сторонами виник з правовідносин виконавчого провадження, у якому позивач є боржником, та ці правовідносини не пов’язані зі здійсненням ДКСУ функцій та завдань в межах її повноважень.

23.04.2015 року позивачем подано до канцелярії суду заяву про усунення недоліків позову, у якій, не надавши доказів сплати судового збору, позивач зазначає, що спір між ним та Державною виконавчою службою України виник з приводу здійснення Державною казначейською службою України своїх функцій та повноважень. Зазначив, що відповідач наклав штраф на позивача за не перерахування коштів, тобто за невиконання останнім функції, передбаченої Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 № 460/2011.

Відтак, на думку позивача, в даному випадку він звільнений від сплати судового збору на підставі положень пункту 21 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Суд вважає такі доводи позивача помилковими, виходячи з наступного.

З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що Державною виконавчою службою України відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2536 від 03.10.2005 Печерського районного суду м. Києва. У даному виконавчому провадженні позивач є боржником.

25.03.2015 відповідач виніс оскаржувану постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, якою за несвоєчасне виконання позивачем рішення суду та у зв’язку із понесенням відділом примусового виконання рішень витрат виконавчого провадження, пов’язаних з організацію та проведенням виконавчих дій, стягується з ДКС України кошти у сумі 230,07 грн.

Так, у постанові Пленуму ВАС України "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року N 3674-VI "Про судовий збір" від 23 січня 2015 року № 2 зазначено, що відповідно до пункту 21 частини першої статті 5 Закону про судовий збір від сплати судового збору звільняються Міністерство фінансів України, місцеві фінансові органи, органи доходів і зборів, Державна казначейська служба України, Державна фінансова інспекція України та їх територіальні органи, Державна служба фінансового моніторингу України і Національний банк України - у справах, пов'язаних з питаннями, що стосуються повноважень цих органів.

Як передбачено цим приписом, указані органи звільняються від сплати судового збору у справах, пов'язаних з питаннями, що стосуються повноважень цих органів. Інакше кажучи, ці органи звільняються від сплати судового збору у справах, пов'язаних з виконанням тих функцій, для забезпечення яких вони утворені.

В даному випадку позивач звернувся до суду як боржник у виконавчому провадженні та оскаржує постанову про стягнення з нього витрат на проведення виконавчих дій.

Відтак, оскільки в даному випадку спір між сторонами виник з правовідносин виконавчого провадження, у якому позивач є боржником, та ці правовідносини не пов’язані зі здійсненням ДКСУ функцій та завдань в межах її повноважень (здійснення казначейського обслуговування), то посилання позивача про звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 21 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» є безпідставними.

Наведене узгоджується також із правовою позицією Київського апеляційного адміністративного суду, яка викладена в ухвалі цього суду від 19.06.2014 року у справі № 826/4943/14. При цьому слід зазначити, що ухвалою ВАС України від 14.08.2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження про перегляд вказаної ухвали апеляційної інстанції, зокрема з підстав необґрунтованості касаційної скарги.

Відтак, враховуючи наведене, суддя приходить до висновку, що позивачем не були усунуті, визначені ухвалою судді від 15.04.2015 року недоліки позовної заяви та не надано доказів сплати судового збору відповідно та у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КАС України питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом трьох днів з дня закінчення строку, встановленого для усунення недоліків позовної заяви.

Згідно з п.1 ч.3 ст.108 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що позивачем не були виконані вимоги ухвали від 15.04.2015 р., позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Відповідно до ч.6 ст.108 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст. 106, п. 1 ч. 3 ст. 108, ст. 160, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву Державної казначейської служби України повернути позивачу.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви невідкладно надіслати особі, яка її подала.

3. Попередити позивача, що позовні матеріали будуть йому повернуті супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про повернення позовної заяви.

4. У випадку оскарження ухвали позовні матеріли будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

5. Роз’яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки встановлені ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А.Кармазін