Справа № 826/356/15
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/356/15 Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

при секретарі Строяновській О.В.,

за участю:

представника позивача - Гришиної М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерсорс» до Берегівської міської ради Закарпатської області, тертя особа - Департамент екології та природних ресурсів Закарпатської обласної державної адміністрації про встановлення відсутності компетенції суб'єкта владних повноважень, визнання дій протиправними, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерсорс» на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 березня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Інтерсорс» звернулося у суд із позовом до Берегівської міської ради Закарпатської області, за участю третьої особи - Департаменту екології та природних ресурсів Закарпатської обласної державної адміністрації, в якому просило встановити відсутність компетенції у відповідача щодо повідомлення третьої особи про наявність зауважень громадськості при отриманні позивачем дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами та визнати протиправними дії відповідача щодо направлення такого повідомлення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 січня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі за вказаним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 березня 2015 року передано справу на розгляд до Берегівського районного суду Закарпатської області.

Не погоджуючись із ухвалою суду про передачу адміністративної справи до іншого суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову, якою передати справу на розгляд до Печерського районного суду м. Києва.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін, з таких підстав.

Так, суд першої інстанції, передаючи адміністративну справу на розгляд Берегівського районного суду Закарпатської області, виходив із того, що дана справа предметно підсудна місцевому загальному суду як адміністративному за місцезнаходженням відповідача.

З таким висновком суду не можна не погодитись.

За правилами предметної підсудності адміністративних справ, визначеними статтею 18 Кодексу адміністративного судочинства України, окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, в яких однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам (п. 1 ч. 2 ст. 18).

Місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема, адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам (п. 1 ч. 1 ст. 18).

Таким чином, адміністративні справи, у яких хоча б однією із сторін є орган місцевого самоврядування, крім визначених частиною 2 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України, підсудні місцевим загальним судам як адміністративним.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Згідно статті 5 цього Закону система місцевого самоврядування включає територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення. У містах з районним поділом за рішенням територіальної громади міста або міської ради відповідно до цього Закону можуть утворюватися районні в місті ради.

У даній адміністративній справі стороною (відповідачем) виступає Берегівська міська рада Закарпатської області, яка, відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є органом місцевого самоврядування.

Таким чином, дана адміністративна справи підсудна місцевому загальному як адміністративному суду, що не було враховано Окружним адміністративним судом м. Києва при відкритті провадження в адміністративній справі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо відкрито провадження у справі, яка предметно підсудна іншому суду.

Враховуючи, що дана адміністративна справа предметно не підсудна Окружного адміністративному суду м. Києва, що було з'ясовано судом після відкриття провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції правильно застосував приписи вищевказаної процесуальної норми.

У апеляційній сказі позивач наголошує на тому, що справу слід було направити на розгляд до Печерського районного суду м. Києва (за місцезнаходженням позивача), а не Берегівського районного суду Закарпатської області (за місцезнаходженням відповідача), оскільки оскаржувані дії суб'єкта владних повноважень вчинені конкретно стосовно нього, а тому він має право альтернативного вибору територіальної підсудності справи, і волів би щоб справа розглядалась саме Печерським районним судом м. Києва.

Обговорюючи доводи апелянта, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 2 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, правила визначення територіальної підсудності адміністративних справ надають позивачу право альтернативного вибору адміністративного суду, до якого звертатись за захистом своїх прав, свобод чи інтересів у випадку, якщо оскаржувані ним рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень прийняті (вчинені, допущені) саме стосовно нього. У той же час, за загальним правилом, адміністративні справи вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача.

Колегія суддів звертає увагу на те, що предметом позову є вимоги позивача про встановлення відсутності компетенції у Брегівської міської ради Закарпатської області щодо повідомлення Департаменту екології та природних ресурсів Закарпатської обласної державної адміністрації про наявність зауважень громадськості при отриманні позивачем дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Також, позивачем оскаржуються дії відповідача щодо направлення даного повідомлення третій особі у справі.

Слід зазначити, що питання встановлення наявності чи відсутності компетенції суб'єкта владних повноважень у певній сфері та правомірності дій щодо направлення повідомлення одним суб'єктом владних повноважень іншому щодо певних обставин, не можна розглядати як такі, що стосуються виключно позивача в даній справі і спрямовані саме на нього. Тому, твердження позивача щодо наявності в нього права альтернативного вибору адміністративного суду є хибними.

Відтак, ця адміністративна справа за загальним правилом територіально підсудна суду за місцезнаходженням відповідача.

Зважаючи на викладене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, передавши адміністративну справу на розгляд до Берегівського районного суду Закарпатської області (за місцезнаходженням відповідача - органа місцевого самоврядування), діяв законно та обґрунтовано, тобто без порушень норм матеріального чи процесуального права та прав позивача.

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення слід залишити без змін на підставі ст. ст. 199 ч. 1 п. 1, 200 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерсорс» залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

(Повний текст ухвали складений 24 квітня 2015 року)

.

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Романчук О.М