Справа № 825/1053/15-а
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2015 року Чернігів Справа № 825/1053/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді - Д'якова В.І.,

за участю секретаря - Воєдило Л.П.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Помилуйка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за адміністративним позовом керуючого санацією Публічного акціонерного товариства «Будівельна компанія «Домобудівник» ОСОБА_3 до Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И В:

Керуючий санацією Публічного акціонерного товариства «Будівельна компанія «Домобудівник» (далі - ПАТ Будівельна компанія «Домобудівник») ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції (далі - Новозаводський ВДВС Чернігівського МУЮ), в якому просить суд визнати протиправними дії Новозаводського ВДВС Чернігівського МУЮ по примусовому списанню коштів в сумі 9090,08 грн. зі спеціального рахунку ПАТ «Будівельна компанія «Домобудівник» за платіжною вимогою від 16.03.2015 №719/6.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ухвалою господарського суду Чернігівської області від 05.11.2013 порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ «Будівельна компанія «Домобудівник», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном та призначено розпорядника майна. Ухвалою господарського сулу Чернігівської області від 23.12.2014 припинено процедуру розпорядження майном, введено процедуру санації ПАТ «Будівельна компанія «Домобудівник» строком на шість місяців та призначено керуючого санацією ОСОБА_3, якого зобов'язано виконати дії передбачені ст.ст. 28-30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та в трьохмісячний строк надати суду схвалений, в установленому порядку план санації.

17.03.2015 відповідач платіжною вимогою від 16.03.2015 №719/6 на суму 1 643 306, 26 грн. здійснив примусове стягнення (списання) коштів в розмірі 9090,08 грн. в рамках зведеного виконавчою провадження №38917865. Позивач вважає вказані дії відповідача протиправними, посилаючись на те, що відповідно до статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов'язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор). Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника. Позивач вказує, що державний виконавець в порушення до Інструкції про порядок вчинення виконавчих дій не зупинив виконавче провадження, оскільки відповідно до п.4.5 вказаної Інструкції виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у випадках наявності коштів боржника на депозитних, вкладних та інших подібних рахунках боржника, з яких боржник не вправі вимагати видачі чи списання коштів до спливу певного строку, у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення. Позивач також посилається на те, що державний виконавець порушив права керуючого санацією, передбачені статтями 15, 19, 28 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» якими закріплене виключне право керуючого санацією розпоряджатися грошовими коштами, що знаходяться на спеціальному рахунку боржника в процедурі його санації.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та надав письмові заперечення в яких зазначив, що державним виконавцем було вжито всіх заходів щодо виконання рішень суду у спосіб та в порядку, встановленому виконавчими документами, Законом України «Про виконавче провадження» та Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Тому вважає, що відсутні підстави для визнання протиправними дій Новозаводського ВДВС Чернігівського МУЮ по примусовому списанню коштів в сумі 9090,08 грн. зі спеціального рахунку ПАТ «Будівельна компанія «Домобудівник» за платіжною вимогою від 16.03.2015 №719/6. У зв'язку з цим, представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою господарського суду Чернігівської області від 05.11.2013 по справі №927/1361/13 порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ «Будівельна компанія «Домобудівник», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном та призначено розпорядника майна.

Ухвалою господарського сулу Чернігівської області від 23.12.2014 по справі №927/1361/13 припинено процедуру розпорядження майном, введено процедуру санації ПАТ «Будівельна компанія «Домобудівник» строком на шість місяців та призначено керуючого санацією ОСОБА_3, якого зобов'язано виконати дії передбачені ст.ст. 28-30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та в трьохмісячний строк надати суду схвалений, в установленому порядку план санації (а.с. 9-12).

Судом також встановлено, що станом на 23.04.2015 на виконанні у Новозаводському ВДВС Чернігівського МУЮ перебуває зведене виконавче провадження про стягнення боргів з ПАТ «Будівельна компанія «Домобудівник» № 38917865 від 10.07.2013 (а.с.38).

Відповідно до облікової картки на зведене виконавче провадження № 38917865 до його складу входить 270 виконавчих проваджень на загальну суму 6 255 437,27 грн. з яких 236 виконавчих документів на суму 1738130,66 грн. про стягнення заробітної плати (а.с.39 -56).

Як встановлено судом та не заперечувалось представником відповідача, в порядку виконання зведеного виконавчого провадження № 38917865 державним виконавцем вживались заходи примусового виконання, а саме: відповідачем були винесені постанови про арешт коштів боржника, про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, тощо.

27.01.2015 до Новозаводського ВДВС Чернігівського МУЮ надійшов лист Філії-Чернігівського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 23.01.2015 вих.№500 про відкриття ПАТ «Будівельна компанія «Домобудівник» нового рахунку №21 (а.с.60).

Державний виконавець Новозаводського ВДВС Чернігівського МУЮ платіжною вимогою від 16.03.2015 №719/6 на суму 1 643 306, 26 грн. здійснив примусове списання коштів з рахунку ПАТ «Будівельна компанія «Домобудівник» №21 у розмірі 9090,08 грн. Призначення платежу: стягнення згідно зведеного виконавчого провадження №38917865 від 10.07.2013 з виконання наказу господарського суду Чернігівської області №927/632/13 від 30.05.2014 про стягнення на користь ОСОБА_4 та інших заробітної плати в сумі 1 643 306,26 грн. згідно ст.11, 52 Закон України «Про виконавче провадження» (а.с. 61).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 21.04.1999 №606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV).

Статтею 1 Закону № 606-XIV встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Права та обов'язки державного виконавця визначені статтею 11 № 606-XIV, якою, крім іншого, передбачено, що державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Наведені норми свідчать, що державний виконавець зобов'язаний забезпечити реальне виконання виконавчого документа шляхом своєчасного і в повному обсязі виконання виконавчих дій.

Відповідно до частини 1, 2 статті 25 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону № 606-XIV у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Відповідно до статті 52 Закону № 606-XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України від 14.05.1992 № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Разом з тим, відповідно до частини 5 статті 19 вказаного Закону дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов'язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Як було встановлено в судовому засіданні, платіжною вимогою від 16.03.2015 №719/6 на суму 1643 306,26 грн. відповідачем було здійснено примусове списання коштів з рахунку ПАТ «Будівельна компанія «Домобудівник» в розмірі 9090,08 грн., для виплати заборгованості по заробітній платі на користь ОСОБА_4 та інших, на виконання наказу господарського суду Чернігівської області №927/632/13 від 30.05.2014.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідача, при примусовому списанні коштів платіжною вимогою від 16.03.2015 №719/6 на суму 9090,08 грн., відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Що стосується посилання позивача на порушення відповідачем вимог статей 15, 19, 28 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», то суд зазначає наступне.

Стаття 15 вищезазначеного Закону регулює порядок повернення, відкликання заяви про порушення справи про банкрутство та не стосується прав керуючого санацією щодо розпорядження майном.

Частиною 5 статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов'язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор). Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.

Таким чином, вказаним Законом виділено окремо поняття грошові кошти та майно боржника.

Статтею 28 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що арешт на майно боржника та інші обмеження його дій щодо розпорядження майном можуть бути накладені виключно у межах процедури санації та у разі, якщо вони не перешкоджають виконанню плану санації та не суперечать інтересам конкурсних кредиторів.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, станом на дату направлення платіжних вимог, план санації не був затверджений. Після введення процедури санації державним виконавцем арешт на майно та кошти не накладався.

Суд також не звертає увагу щодо посилань позивача на порушення відповідачем вимог п.4.5 Інструкції про порядок вчинення виконавчих дій, оскільки вказана Інструкція втратила чинність (крім окремих положень) згідно наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5.

На даний час діє Інструкція з організації примусового виконання рішень затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802

Відповідно до п.3.9, п.3.9.2 вказаної Інструкції за наявності обставин, передбачених статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить постанову про зупинення виконавчого провадження, крім випадків, визначених Законом. За наявності підстав для зупинення виконавчого провадження в частині виконання одного виконавчого документа, який приєднано до зведеного виконавчого провадження, зведене виконавче провадження зупиняється лише в частині виконання цього виконавчого документа. Зведене виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 8 частини першої статті 37 Закону, зупиняється лише в частині стягнень, які підпадають під дію запровадженого господарським судом мораторію, зокрема не зупиняються провадження за рішеннями про виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян, авторської винагороди, стягнення невикористаних та своєчасно не повернутих коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також у випадку перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) та у разі виконання рішень у немайнових спорах.

Отже, наведені позивачем факти щодо порушення відповідачем вимог статей 15, 19, 28 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та п.4.5 Інструкції про порядок вчинення виконавчих дій не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Згідно з загальнотеоретичними положеннями права, протиправними діями суб'єкта владних повноважень є протиправна, суспільно-небезпечна, усвідомлена, вольова, активна поведінка суб'єкта владних повноважень, спрямована на невиконання суб'єктом владних повноважень покладеного на нього обов'язку діяти певним чином.

Тобто, протиправними діями може бути визнано вчинення суб'єктом владних повноважень дій, які суперечать діючому законодавству або не належать до його компетенції тощо.

Однак, у діях відповідача відсутні ознаки протиправності, оскільки при примусовому списанні коштів в сумі 9090,08 грн., платіжною вимогою від 16.03.2015 №719/6, відповідач діяв у межах та у спосіб, передбачений законодавством України, забезпечуючи при цьому реальність виконання рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів правомірність своїх дій.

Згідно з частинами 1, 3 статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 17, 18, 104, 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову керуючого санацією Публічного акціонерного товариства «Будівельна компанія «Домобудівник» ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя підпис В.І. Д'яков

З оригіналом згідно

Суддя: В.І. Д'яков