Справа № 806/1001/15
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року Житомир справа № 806/1001/15

категорія 11.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шимоновича Р.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 до відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області про скасування постанов,-

встановив:
Тимчасово виконуючий обов`язки командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанови відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області від 11.02.2015 ВП № 43952705 про накладення штрафу в розмірі 340,00 грн та від 24.02.2015 про накладення штрафу в розмірі 680,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що невиконання рішення про забезпечення ОСОБА_1 та членів його сім`ї двокімнатною квартирою для постійного проживання з причин відсутності необхідного житла, є поважною причиною, при яких виконати судове рішення неможливо, і тому у державного виконавця були відсутні правові підстави для накладення штрафу. Крім того, оспорювані постанови винесені з грубим порушенням, так як посада ОСОБА_2 - начальник штабу командира військової частини. Відповідно до наказу від 26.09.2014 № 432, начальником гарнізону призначено полковника ОСОБА_3 , а тому, накладення штрафу на полковника ОСОБА_2 , як на виконуючого обов`язки начальника гарнізону здійснено державним виконавцем помилково. Також, Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями встановлено, що військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання за рішеннями КЕВ (КЕЧ) району, погодженим з гарнізонною житловою комісією. Отже, позивач в забезпеченні осіб постійним житлом, згідно чинного законодавства, участі не приймає. За наведених обставин, позивач просить визнати протиправними та скасувати постанови від 11.02.2015 ВП № 43952705 про накладення штрафу в розмірі 340,00 грн та від 24.02.2015 про накладення штрафу в розмірі 680,00 грн.

Представник позивача згідно заяви просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача просила розглянути справу у порядку письмового провадження, про що подала відповідну заяву. Також, у матеріалах справи містяться письмові заперечення проти позову, за змістом яких просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що державним виконавцем правомірно винесено постанови про накладення штрафу, у зв`язку з тим, що позивач не виконував рішення суду. Вважає, що перекладання обов`язку виконати рішення суду на Новоград-Волинську КЕЧ району та постійна зміна назв посад не є підставою для скасування оспорюваних постанов.

Справа розлядається в порядку письмового провадження, відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, з огляду на наступне.

Встановлено, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області від 11.07.2014 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 285/1430/14 від 08.07.2014, виданого Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області про зобов`язання Новоград-Волинську квартирно-експлуатаційну частину, начальника Новоград-Волинського гарнізону та командира військової частини НОМЕР_2 забезпечити ОСОБА_1 та членів його сім`ї двокімнатною квартирою для постійного проживання (а.с. 9).

20.01.2015 відповідачем на адресу позивача направлено зобов`язання, у якому у строк до 30.01.2015 зобов`язано боржника виконати рішення суду.

22.01.2015 тимчасово виконуючий обов`язки командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 полковник ОСОБА_2 листом за вих. № 664 повідомив, що зобов`язання не може бути виконано, так як при зверненні до Новоград-Волинської КЕЧ району з`ясовано, що квартири для розподілу - відсутні.

10.02.2015 державним виконавцем здійснено вихід за місцезнаходженням боржника - в/о командира в/ч НОМЕР_2 : АДРЕСА_1 , та встановлено, що рішення суду про зобов`язання Новоград-Волинську квартирно-експлуатаційну частину, начальника Новоград-Волинського гарнізону та командира військової частини НОМЕР_2 забезпечити ОСОБА_1 та членів його сім`ї двокімнатною квартирою для постійного проживання - не виконано, про що складено акт (а.с. 51 на звороті).

За невиконання без поважних причин законних вимог державного виконавця, постановою відповідача від 11.02.2015 накладено на в/о начальника Новоград-Волинського гарнізону та командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 штраф у розмірі 340,00 грн (а.с. 11).

24.02.2015 державним виконавцем здійснено вихід за місцезнаходженням боржника - в/о командира в/ч НОМЕР_2 : АДРЕСА_1 , та встановлено, що рішення суду про зобов`язання Новоград-Волинську квартирно-експлуатаційну частину, начальника Новоград-Волинського гарнізону та командира військової частини НОМЕР_2 забезпечити ОСОБА_1 та членів його сім`ї двокімнатною квартирою для постійного проживання - не виконано, про що складено акт (а.с. 51 на звороті).

За невиконання без поважних причин законних вимог державного виконавця, постановою відповідача від 24.02.2015 накладено на в/о начальника Новоград-Волинського гарнізону та командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 штраф у розмірі 680,00 грн (а.с. 13).

Не погодившись із зазначеними постановами державного виконавця, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним рішенням відповідача, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження".

Приписами статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов`язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження", після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов`язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п`яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Отже, чинним законодавством на державного виконавця покладено обов`язок щодо вжиття передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також наділено повноваженнями стосовно накладення стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями встановлено, що військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання за рішеннями КЕВ (КЕЧ) району, погодженим з гарнізонною житловою комісією, тому позивач в забезпеченні осіб постійним житлом - участі не приймає.

Однак, суд критично оцінює такі доводи, так як рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 26.06.2014, на виконання якого видано виконавчий лист №285/1430/14-ц від 08.07.2014, зобов`язано Новоград-Волинську квартирно-експлуатаційну частину, начальника Новоград-Волинського гарнізону та командира військової частини НОМЕР_2 забезпечити ОСОБА_1 та членів його сім`ї двокімнатною квартирою для постійного проживання. Тобто, судовим рішенням визначено коло осіб, які зобов`язані виконати дане рішення.

Відповідно до положень частини 1 статті 89 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Накладення штрафу саме на ОСОБА_2 обумовлено тим, що відповіді на вимоги державного виконавця підписані саме ним, як тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 була переведена на умовне найменування В 2731 з 01.05.2014).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Суд наголошує, що жодних дій, які б свідчили про вжиття командиром військової частини НОМЕР_2 заходів, спрямованих на виконання рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 26.06.2014 боржником у виконавчому провадженні не вчинялося.

Слід зауважити, що надання позивачем листів з поясненням причин неможливості виконання рішення суду, направлених відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського районного управління юстиції Житомирської області, жодним чином не можуть свідчити про виконання вказаного рішення суду.

Крім того, державним виконавцем 17.03.2015 до Новоград-Волинського МВ УМВС України у Житомирській області направлено подання про притягнення до кримінальної відповідальності в/о командира в/ч НОМЕР_2 та в/о начальника Новоград-Волинського гарнізону ОСОБА_2 , у зв`язку з чим, 17.03.2015 сформовано постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки державним виконавцем вжито всіх заходів примусового виконання виконавчого документу (а.с. 55-57).

Оскільки позивачем, всупереч нормам чинного законодавства, не дотримано обов`язку щодо вчинення дій з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі виконання судового рішення, на переконання суду, відповідач, приймаючи постанови від 11.02.2015 та від 24.02.2015 про накладення штрафу, діяв на підставі та в межах повноважень, у спосіб, передбачені чинним законодавством.

У відповідності до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів належними та допустимими доказами правомірність оспорюваних рішень.

Водночас, докази подані позивачем, не підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог та спростовані доказами, які містяться в матеріалах справи.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими, а його вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Питання розподілу судових витрат слід вирішити у відповідності до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

У позові позивачем було заявлено вимогу майнового характеру, за яку повинно бути сплачено судовий збір в сумі 1827,00 гривень, фактично сплачено 10% вказаної суми, а саме: 182,70 гривень. Сума, що підлягає доплаті складає 1644,30 гривень.

Керуючись статтями 86, 94, 128, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:
Відмовити у задоволенні позовних вимог Тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Стягнути з Тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 1644,30 грн судового збору на рахунок Житомирського окружного адміністративного суду № 4002 за такими реквізитами: отримувач коштів - УДКСУ у м. Житомирі, код отримувача - 38035726, банк отримувача - ГУДКСУ у Житомирській області, МФО - 811039, код класифікації доходів бюджету (код платежу) - 22030001, код ЄДРПОУ суду 34854954.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Р.М.Шимонович