Справа № 815/1674/15
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1674/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року

14год.15хв.

Зала судових засідань №19

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Аракелян М.М.

За участю секретаря - Слободянюка К.С.

За участю сторін:

Від позивача: Костинюк Ю.Д. - за довіреністю

Від відповідача: Гладченко В.Ю. - за довіреністю

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Центр "КАТЮША" до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного Управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла адміністративна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Центр "КАТЮША", в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17 листопада 2014 року №, №, видані Державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеси Головного Управління ДФС в Одеській області, ТОВ Центр "КАТЮША", визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 13.01.2015 року №111-25.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ДПІ у Приморському районі м. Одеси Головного Управління ДФС в Одеській області винесла податкові повідомлення-рішення від « 17» листопада 2014 р. № та №, якими до позивача було застосовано штрафну (фінансову) санкцію на загальну суму - 408 463,86 тисяч гривень за порушення граничних строків сплати узгоджених зобов'язань з плати за землю, відповідно до глави 11 розділу 11 ст. 126 ПКУ. При цьому, як вбачається з оскаржуваних податкових рішень, штрафні санкції були застосовані на підставі Акту про результати невиїзної документальної перевірки від 10.09.2014 р. № 4878/15-3/02212949. Однак, на адресу позивача 12.03.2014 року ДПІ був надісланий акт про результати невиїзної документальної перевірки - від 09.09.2014 р. № 4878/15-3/02219949, акт на підставі якого були сформовані податкові повідомлення-рішення до позивача не надходив, до теперішнього часу відповідачем наданий не був, насправді такий акт не існує.

Позивач та/або його законні представники не отримали копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Отже, на думку позивача, посадові особи контролюючого органу згідно норм Податкового кодексу України взагалі не мали права розпочати процедуру проведення документальної невиїзної перевірки.

У зв'язку з неотриманням акту невиїзної документальної перевірки від 10.09.2014 р. № 4878/15-3/02212949, позивач був обмежений у своїх правах щодо оскарження висновків проведеної перевірки у вигляді подання заперечень на вказаний Акт (згідно п.86.7. ст. 86 Податкового Кодексу України). Натомість ДПІ у Приморському районі м. Одеси надало інший Акт з іншим номером та датою складення від 09.09.2014 р. № 4878/15-3/02219949, що не може слугувати належною підставою для винесення оскаржуваних повідомлень-рішень. Оскільки позивач не отримав акт перевірки, на підставі якого були сформовані податкові повідомлення-рішення, керівник контролюючого органу не мав законних підстав для складення та направлення платнику податків вказаних рішень.

Крім того, відповідачем була складена податкова вимога від 13.01.2015 р. №111-25 відносно ТОВ Центр КАТЮША» про сплату суми податкового боргу, включаючи штрафні (фінансові) санкції (штрафи) на загальну суму 408 453,86 гривень. Однак, штрафні санкції не можуть бути нараховані, виходячи з того, що податкове зобов'язання платника податку (ТОВ Центр «Катюша») не було узгоджено належним чином згідно Закону, так як згідно ч.2 п.56.17.5. ст.56 Податкового Кодексу, день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків. На адресу ТОВ Центру «Катюша» податкова вимога не надходила.

Позивач вважає, що оскаржувані податкові-повідомлення рішення та податкова вимога є протиправними та підлягають скасуванню.

Представники позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні не погодився з позовними вимогами, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. В своїх поясненнях посилався на письмові заперечення, де податковий орган зазначає, що ним було винесено два повідомлення-рішення від 17 листопада 2014 року № та №, якими до позивача було застосовано штрафну санкцію на загальну суму - 408 463,86 грн. за несвоєчасність сплати орендної плати за землю. Акт перевірки та податкова вимога, яка сформована на підставі податкових повідомлень-рішень, направлялися на адресу позивача, що підтверджується копією конверту, квитанцією з поштового відділення, довідкою із зазначенням причин повернення поштового направлення із зазначенням дати направлення. Щодо доказів вручення податкової вимоги, то на її корінці взагалі стоїть підпис про отримання головним бухгалтером ТОВ Центр «Катюша». Отже, позивач був повідомлений своєчасно про винесення акту та про винесення податкової вимоги та мав можливість оскаржити їх як в адміністративному, так і в судовому порядку.

Щодо посилань позивача на те, що номер і дата складання акту не співпадає із номером і датою акту, якій зазначений на корінцях податкових повідомлень-рішень, відповідач зазначає, що корінці податкових повідомлень рішення набираються вручну, отже у цьому випадку мала місце технічна помилка (відрізняється дата в 1 день, та не співпадає код ЄДРПОУ платника з різницею в одну цифру). Проте це не скасовує заборгованість позивача, адже зазначена плата здійснювалась на постійній основі і позивач не міг не знати про її прострочення. Також, враховуючи своєчасне надсилання акту позивач мав можливість оскаржити вказаний акт, але не зробив цього.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Згідно акту перевірки, наявного в матеріалах справи 09 вересня 2014 року фахівцем податкового органу на підставі статті 75, 76 та 86 розділу ІІ Податкового кодексу України проведенодокументальну невиїзну перевірку за 2014 рік плати за землю (орендна плата за землю) ТОВ Центр «Катюша». За результатами вказаної перевірки був складений акт про результати документальної невиїзної перевірки своєчасності сплати плати за землю (орендна плата) від 09.09.2014 року за №4878/15-3/02219949, яким зафіксовано порушення позивачем термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з плати за землю (орендна плата за землю) протягом строків, визначених п. 287.3 ст.287 Податкового кодексу України, в результаті чого настає відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) орендної плати за земельні ділянки, передбачена ст.126 Податкового кодексу України.

В подальшому ДПІ були винесені податкові повідомлення-рішення від 17.11.2014 року № та №, яким до позивача було застосовано штрафні (фінансові) санкції на загальну суму - 408 463, 86 грн. за порушення строків сплати суми грошового зобов'язання.

На підставі оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідачем була сформована податкова вимога від 13.01.2015 року №111-25 про стягнення з ТОВ Центр «Катюша» податкового боргу, у тому числі штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 408 453, 86 грн. Оскаржувана податкова вимога була отримана 16.01.2015 року головним бухгалтером підприємства Андрейченко Н.Е., що підтверджується її особистим підписом на копії корінця податкової вимоги.

Не погоджуючись з означеними податковими повідомленнями-рішеннями та податковою вимогою, позивач звернувся до суду з даним позовом про їх скасування як протиправних.

Суд погоджується з правовою позицією позивача з огляду на наступне.

Як вбачається з акту перевірки від 09.09.2014 року №4878/153/02219949, документальна невиїзна перевірка за 2014 рік позивача була проведена на підставі ст.ст.75, 76 та 86 розділу ІІ Податкового кодексу України.

Статтею 75 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями) визначено види перевірок, які мають право проводити органи державної податкової служби, а саме: камеральні, документальні, фактичні.

У свою чергу, документальні перевірки можуть бути плановими або позаплановими, а також виїзними або невиїзними.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні органу державної податкової служби (пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями).

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначено ст.79 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями).

У відповідності до п.79.1, п. 79.2 ст.79 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам органу державної податкової служби право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Згідно з приписами п 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Судом встановлено, що рішення керівника органу державної податкової служби, оформлене наказом, не приймалося та не надсилалося (не вручалося) посадовим особам позивача. Копія такого наказу на проведення перевірки ТОАВ Цент «Катюша» до матеріалів справи відповідачем не долучено.

У відповідності до п.81.3 ст.81 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Діяльність органів державної влади регулюють закони та підзаконні акти, які дають суб'єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

Тобто, для органів державної влади та їх службових осіб діє спеціально-дозвільний принцип конституційного права, який, поширюючи свій нормативний вплив на органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, суттєво обмежує цих суб'єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки. Адже вони зобов'язані діяти лише таким чином та у такий спосіб, як це прямо передбачено законодавством і лише в межах закріпленої за ними компетенції.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Дослідивши акт від 09.09.2014р., суд встановив, що незважаючи на вказівку про проведення саме невиїзної документальної перевірки в назві Акту, перевірка проводилась як камеральна, про що свідчать посилання на ст.ст.75,76 ПК України в самому Акті як підставу проведення перевірки та відсутність будь-яких даних про опрацювання документів в ході перевірки.

Відповідно до п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Згідно ст.76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Згідно із п.86.2 ст.86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

В матеріалах справи відсутні належні докази вручення (надсилання) Акту перевірки від 09.09.2014р. на адресу ТОВ Центр "КАТЮША", передбачені п.42.2 ст.42 ПК України.

Надані ДПІ копії довідки (а.с.42), квитанції (а.с.43-44) не відповідають вимогам допустимості та належності доказів (ч.ч.1,4 ст.70 КАС України), оскільки не підтверджують ані обставину надсилання на адресу позивача саме Акту від 09.09.2014р., ані направлення документа за поштовим відправленням від 12.09.2014р. рекомендованим листом з повідомленням.

Отже ДПІ у Приморському районі м.Одеси порушено вимоги п.86.2 ст.86, п.42.2 ст.42 ПК України, чим позбавлено позивача права подати заперечення на акт контролюючого органу згідно із п.86.7 ст.86 ПК України, відповідно до якого: у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях. У разі якщо платник податку виявив бажання взяти участь у розгляді його заперечень до акта перевірки, контролюючий орган зобов'язаний повідомити такого платника податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень, але не пізніше ніж за два робочих дні до дня їх розгляду. Участь керівника відповідного контролюючого органу (або уповноваженого ним представника) у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов'язковою. Такі заперечення є невід'ємною частиною акта (довідки) перевірки. Рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником контролюючого органу (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Згідно із п.86.8 ст.86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Оскільки відповідачем не доведено надсилання Акту перевірки рекомендованим листом з повідомленням, слід вважати, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення були прийняті 17.11.2014р. з порушенням вимог п.86.8 ст.86 ПК України, адже ДПІ не надано доказів щодо дати вручення платнику податків Акту від 09.09.2014р., а отже - й дотримання строків прийняття податкових повідомлень-рішень.

Як вбачається з оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, вони прийняті на підставі акту перевірки №4878/15-3/02212949 від 10.09.2014 року, при цьому наданий до суду акт перевірки містить іншу дату та інший номер (від 09.09.2014 року за №4878/15-3/02219949). Відповідач в свої поясненнях зазначає про технічну помилку, допущену при складанні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, тобто вірним номером та датою акту перевірки є саме акт від 09.09.2014 року за №4878/15-3/02219949.

Відповідно до п.п.58.1,58.2,58.3 ст.58 ПК України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення. Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення. До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій. Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов'язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності. У разі зменшення (збільшення) контролюючим органом суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платнику податків надсилаються (вручаються) окремі податкові повідомлення-рішення. Контролюючий орган веде реєстр виданих податкових повідомлень-рішень щодо окремих платників податків. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Оскаржувані податкові повідомлення-рішення вимогам абз.2 п.58.1 ст.58 ПК України не відповідають, оскільки містять зазначення підставою нарахування податкового зобов'язання зі сплати штрафних санкцій Акт перевірки від 10.09.2014р. №4878/15-3/02212949, якого не існує, що фактично визнається ДПІ.

Суд вважає непереконливими аргументи відповідача щодо допущення технічних помилок при заповненні податкових повідомлень-рішень, оскільки помилки, допущені ДПІ, є істотними, адже, крім невірного визначення в номері акту ідентифікаційного коду платника податків ТОВ Центр "КАТЮША", зазначена інша дата Акту перевірки, ніж той, що був наданий позивачу на його письмову вимогу до ДПІ (а.с.8) супровідним листом від 12.03.2015р. (а.с.8).

Виходячи з викладеного, оскаржені податкові повідомлення-рішення суд вважає такими, що прийняті не на підставах, встановлених нормами ПК України, за відсутності підстави, визначеної в цих податкових повідомленнях-рішеннях як підстава нарахування податкових зобов'язань зі сплати штрафів відповідно до ст.126 ПК України (Акту перевірки від 10.09.2014р. №4878/15-3/02212949), а також з огляду незазначення в них в порушення вимог ст.58 ПК України та положень п.п.2.2 п.2 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28.11.2012р. №1236, посилань на норму щодо строків сплати грошового зобов'язання, порушення якої встановлено, як то передбачено Додатком 3 до Порядку (з недотриманням форми податкового повідомлення-рішення згідно Додатку 3 до Порядку - форма «Ш»).

Згідно ст.3.5 та ст.3.6 Наказу Міністерства Фінансів України від 28.11.2012 №1236 «Про затвердження Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків», після складання не пізніше наступного робочого дня податкове повідомлення-рішення передається структурному підрозділу, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції органу державної податкової служби. Один примірник податкового повідомлення-рішення направляється (вручається) платнику податків. Структурний підрозділ, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції органу державної податкової служби, або відповідальна особа, визначена керівником органу державної податкової служби для виконання таких функцій, у день отримання податкового повідомлення-рішення від структурного підрозділу, що його склав, направляє (вручає) податкове повідомлення-рішення платнику податків.

Згідно із п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно із пунктами 59.1-59.3 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано доказів направлення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень на адресу ТОВ Центр «Катюша», доказів їх направлення або вручення відповідачем надано не було, а отже визначена вказаними податковими повідомленнями-рішеннями сума грошових зобов'язань не може вважатись узгодженою відповідно до норм Податкового кодексу України.

Відтак, у податкового органу не виникло право на формування податкової вимоги в силу закону, тому сума податкового боргу визначена протиправно, а податкова вимога підлягає скасуванню.

Адже податкова вимога є певним рішенням ДПІ як контролюючого органу, яка має негативні наслідки для позивача, оскільки на його адресу 16.01.2015р. ДПІ скерувала лист (а.с.12) про виникнення права податкової застави у зв'язку із податковим боргом у сумі 408453,86грн. з вимогою сплати цього боргу або надання інформації про активи ТОВ Центр «Катюща», кошти, розміщені на рахунках, тощо.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову

Відповідачем не доведена правомірність оскаржених податкових повідомлень-рішень, які слугували підставою для формування податкової вимоги.

Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги ТОВ Центр "КАТЮША" підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Центр "КАТЮША" до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного Управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17 листопада 2014 року №, № Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області, видані ТОВ Центр "КАТЮША".

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 13.01.2015 року №111-25.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Центр "КАТЮША" судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано 27.04.2015р.

Суддя М.М. Аракелян

.