Справа № 1304/11948/12
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року Справа № 876/272/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Іщук Л.П., Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Львівської міської ради на постанову Галицького районного суду м. Львова від 11 грудня 2013 року по справі № 1304/11948/12 за позовом Підприємства гаражного і технічного обслуговування "Автотехпослуги" Львівської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів до Львівської міської ради про визнання незаконною та скасування ухвали, -

ВСТАНОВИВ:

Підприємство гаражного і технічного обслуговування "Автотехпослуги" Львівської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати незаконною та скасувати ухвалу Львівської міської ради від 16 лютого 2012 року в частині включення земельної ділянки на проспекті Червоної Калини, 2-а у м. Львові до переліку земельних ділянок, призначених для продажу права оренди на земельних торгах (аукціоні).

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 11 грудня 2013 року адміністративний позов задоволено повністю.

Львівська міська рада постанову суду першої інстанції оскаржила, подала апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обгрунтування апеляційної cкарги вказує, що чинним законодавством не передбачено автоматичного поновлення договорів оренди землі державної та комунальної власності, реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки в разі відсутності заперечень з боку сторін можлива лише за наявності відповідного рішення органу виконавчої влади та органу місцевого самоврядування.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.06.2006 року сторонами було укладено договір оренди землі, відповідно до якого Львівська міська рада, у відповідності до ухвали №2599 від 20.10.2005 року передала, а підприємство гаражного і технічного обслуговування "Автотехпослуги" прийняло в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,8233 га кадастровий №:001:0042, яка знаходиться у м. Львові на проспекті Червоної Калини, 2-а для обслуговування автостоянок. Згідно п. 8 даний договір укладено на 5 років до 20.10.2010 року.

04.03.2011 року позивач звернувся з заявою до Львівської міської ради про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки. Однак відповідач належним чином та в установлені строки відповідь на дану заяву не надав, а лише листом №2403-2 вих-256 від 19.03.2012 року повідомив позивача, що за результатами пленарного засідання сесії міської ради від 16.02.2012 року земельну ділянку на проспекті Червоної Калини, 2-а включено до переліку земельних ділянок, призначених для продажу права оренди на земельних торгах (аукціоні).

Як вбачається з резолютивної частини ухвали Львівської міської ради №1226 від 16.02.2012 року земельну ділянку площею 0,8233 га на проспекті Червоної Калини, 2-а у м. Львові включено до переліку земельних ділянок, призначених для продажу права оренди на земельних торгах (аукціоні) для розміщення багаторівневого паркінгу.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на нижченаведене.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС (у редакції, чинній на час звернення Товариства до суду з позовом) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Колегія суддів дійшла висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право. В даному випадку спір іде про право на продовження дії договору оренди.

Не обговорюючи питання правильності застосування судами норм ЗК та Закону № 161-ХІV, колегія суддів вважає, що в цьому випадку неоднаково застосовано статтю 6 Конвенції стосовно «суду, встановленого законом». Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Дана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2015 року (справа №21-551а14), а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, висновок суду першої інстанції у справі, що розглядається, не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, тому колегія суддів приходить до висновку про скасування постанови суду та закриття провадження у справі у зв'язку з неналежністю розгляду справи в порядку адміністративного судочинства на підставі п.1 ч. 1 ст. 157 КАС України, оскільки дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 160, 193, 195, 197, п. 4 ч. 1 ст. 198, 206, 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Львівської міської ради задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 11 грудня 2013 року по справі № 1304/11948/12 - скасувати і провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Р.Б. Хобор