Справа № 804/7974/14
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2015 р. Справа № 804/7974/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.
за участю секретаря судового засідання: Шабанова Д.В.
представника позивача: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу
до Ленінського районного відділу у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області,
треті особи: Житлово-будівельний кооператив №148 «СВЯЗИСТ», Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області
про зобов'язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ленінського районного відділу у місті Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, третя особа-1: Житлово-будівельний кооператив № 148 «СВЯЗИСТ», третя особа-2: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петриківського районного управління юстиції, в якому просила зобов'язати Ленінський районний відділ у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 померлого ОСОБА_3.
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2011 року у справі №2-1156/11 за ОСОБА_1 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом. При цьому у вказаній квартирі зареєстровано громадянина ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Для зняття з реєстрації померлого ОСОБА_3 позивачка звернулася до відповідача, проте отримала відмову, тому просить суд зобов'язати останнього вчинити означені дії.
У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені в ньому доводи, просили його задовольнити.
Відповідач про час дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте його представник у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, правом на подання заперечень на адміністративний позов не скористався.
Треті особи також були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, проте їх представники у судове засідання не з'явилися.
Третя особа-1 причини неявки не повідомила, правом на подання пояснень до позовної заяви не скористалася.
Третя особа-2 надала клопотання про розгляд справи без участі її представника, в якому також зазначила, що проти задоволення позовних вимог не заперечує.
Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Враховуючи вищевикладене, суд вирішив розглянути справу за даною явкою сторін.
Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2011 року у справі № 2-1156/11 за ОСОБА_1 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9-10).
Означене судове рішення набрало законної сили 10.01.2012р.
На підставі вказаного рішення за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на вищевказану квартиру, що посвідчується витягом про державну реєстрацію прав КП «Дніпропетровське МБТІ» Дніпропетровської обласної ради №34583442 від 21.06.2012р. (а.с.8).
Судом також встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1, яка належить позивачу на праві приватної власності, також наявна реєстрація місця проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Як пояснила позивачка, фактично ОСОБА_3 в цій квартирі не мешкав, а проживав у своєму будинку в селі Шульгівка Петриківського району Дніпропетровської області.
В 2013 році ОСОБА_1 довідалася про смерть ОСОБА_3 та про наявність актового запису, що засвідчує цей факт, у зв'язку із чим 01.07.2013р. звернулася до Ленінського районного відділу у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з відповідною заявою про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 Означена заява була отримана відповідачем 05.08.2013р. (а.с.41-42).
Листом від 09.08.2013р. за вих.№1216/І-247 відповідач фактично відмовив ОСОБА_1 у задоволенні її заяви у зв'язку із ненаданням документального підтвердження факту смерті ОСОБА_3
Вирішуючи позовні вимоги про зобов'язання Ленінського районного відділу у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 померлого ОСОБА_3, суд зважає на наступне.
Так, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту;підстав на право користування житловим приміщенням. Процедура реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування визначені Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012р. №1077 (далі - Порядок). Пункт 3.1 Розділу ІІІ Порядку передбачає аналогічні ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підстави для зняття з реєстрації місця проживання особи. Згідно п.3.2 Розділу ІІІ Порядку зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Зі змісту п.3.8 Розділу ІІІ Порядку вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання в разі смерті особи здійснюється датою надходження до територіального підрозділу ДМС України відповідних документів, а саме свідоцтва про смерть чи документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку. При цьому ч.1 ст.18 Закону України «Про органи реєстрації актів цивільного стану» встановлено, що про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами. Згідно ч.2 ст.19 цього Закону свідоцтво про смерть повторно видається другому з подружжя та близьким родичам померлого на підставі їх заяви та представникові органу опіки і піклування у разі виконання ним повноважень з опіки та піклування стосовно осіб, які мають право на отримання такого свідоцтва. Відповідно до п.п.1,2 Розділу ІV Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р. №52/5, повторна видача свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних та Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, а також дипломатичними представництвами та консульськими установами України. Повторна видача свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану здійснюється на підставі актового запису цивільного стану, якщо оригінал свідоцтва було вкрадено, загублено, пошкоджено чи знищено та у разі внесення змін до актового запису цивільного стану чи його поновлення. Повторна видача свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану здійснюється за заявою особи, щодо якої складено запис, батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, представника закладу охорони здоров'я, навчального або іншого дитячого закладу, де постійно перебуває дитина, органу опіки та піклування. Свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану видається представникам зазначених установ за довіреністю установи та при пред'явленні документів, що посвідчують їх особу. Особам, яким виповнилося 16 років, свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану може повторно видаватися за наявності паспорта (паспортного документа). Свідоцтва про народження дітей повторно видаються їх батькам і усиновителям незалежно від віку дитини. Свідоцтво про смерть повторно видається другому з подружжя, а також дітям, у тому числі й усиновленим, та їх законним представникам, близьким родичам померлого (братам і сестрам, онукам, діду і бабі як з боку батька, так і з боку матері), особі, яка є спадкоємцем за законом або заповітом, представникові органу опіки та піклування у разі виконання ним повноважень з опіки та піклування стосовно осіб, які мають право на отримання такого свідоцтва. З аналізу наведених законодавчих приписів вбачається, що для отримання свідоцтва про смерть особа повинна мати певний статус, як-то другого з подружжя померлого, його дитини, у тому числі й усиновленої, близького родича померлого, особи, яка є його спадкоємцем за законом або заповітом тощо. Відсутність такого статусу виключає можливість отримання цього документа. Судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. дійсно помер у вересні 2009 року у віці 72 роки, що посвідчується актовим записом про смерть №24 від 05.10.2009р., складеним виконкомом Шульгівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області; лікарське свідоцтво про смерть №115 від 05.10.2009р., видане Петриківським відділенням СМЕ Петриківського району Дніпропетровської області; свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.33). Однак, отримати вказане свідоцтво про смерть позивачка не мала можливості через відсутність у неї відповідного статусу, що згідно приписів п.п.1,2 Розділу ІV Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р. №52/5 надає право на отримання такого свідоцтва. Разом з тим, наявність реєстрації місця проживання померлого ОСОБА_3 в квартирі, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, порушує права позивачки як законної власниці вказаної квартири. Так, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання з передбачених законом підстав. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч.ч.1-2 ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.317 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Зняття особи з реєстрації місця проживання у випадку її смерті передбачено приписами ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п.3.1Розділу ІІІ Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012р. №1077. Зважаючи на підтвердження факту смерті ОСОБА_3 та на підтвердження права приватної власності ОСОБА_1 на квартиру, в котрій померлий був зареєстрований, а також на порушення права позивачки як власниці цієї квартири на належне користування та розпорядження своїм майном через наявність означеної реєстрації місця проживання, суд з метою поновлення порушеного права приходить до висновку про задоволення позовних вимог та зобов'язання відповідача зняти померлого ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Отже, документально підтверджені позивачем судові витрати - судовий збір підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь позивача. Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ленінського районного відділу у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, треті особи: Житлово-будівельний кооператив №148 «СВЯЗИСТ», Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.
Зобов'язати Ленінський районний відділ у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 померлу особу - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати із сплати судового збору у розмірі 75,00грн. (сімдесят п'ять гривень 00 копійок).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції

Суддя О.М. Турова