Справа № 2-а-318/11
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2011-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"19" вересня 2011 р. Справа № 2-а-318/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Брусилівському районі Житомирської області на постанову Брусилівського районного суду від "04" квітня 2011 р. у справі № 2-а-318/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Брусилівському районі Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Брусилівського районного суду від 04.04.2011р. позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Брусилівському районі щодо ненарахування позивачці, як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи 2-ї категорії щомісячної додаткової пенсії за шкоду , заподіяну здоровю, згідно зі ст.ст. 49,51 ч.1 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 1 вересня 2010 року по 28 лютого 2011 року. Зобовязано ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Брусилівському районі Житомирської області нарахувати та виплатити позивачці, як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 2 щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком на підставі ст.ст.49,51 ч .1 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", яка визначається встановленим Законом України "Про державний бюджет України на 2010 рік" та Законом України "Про державний бюджет України на 2011 рік" прожитковим мінімумом для осіб , які втратили працездатність , за період з 1 вересня 2010 року по 28 лютого 2011 року з урахуванням фактично виплачених коштів. В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про відмову у позові.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має статус дитини війни, що підтверджується відповідними доказами (а.с.9).

Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у відповідній редакції, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

При розгляді справи судом враховано, що зміни, які вносилися Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік...» до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнані рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року такими, що не відповідають Конституції України. Законом України «Про державний бюджет на 2010 рік» норму цієї статті не зупинено і не змінено.

Обчислення підвищення до пенсії, виходячи з розміру, встановленого постановою КМУ №530 від 28.05.2008 року, є порушенням засад пріоритету законів над підзаконними актами, а тому розрахунок такого підвищення повинен здійснюватися з розміру, встановленого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Вихідним критерієм обрахунку підвищення до пенсії виступає мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, згідно ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм вирахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає.

Суд першої інстанції повно та обєктивно зясував обставини справи, врахував вказані положення та дійшов обґрунтованого висновку про незаконність дій відповідача, зобовязавши УПФ здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, позивачка є потерпілою від Чорнобильської катастрофи 2 категорії. Вона отримує додаткову пенсію, передбачену ст.51 Закону №796-ХІІ, але у розмірі, встановленому постановою КМУ.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом № 796-XII Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно із ст. 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особам, віднесеним до категорії 2, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком.

Водночас суми, з яких здійснювався розрахунок виплат позивачу, передбачених Законом № 796-XII, визначалися згідно постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 р. "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян". Зазначеною постановою, всупереч вимогам Закону № 796-ХІІ, який встановлює розмір доплати як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати або пенсії, визначеної Законом на час здійснення виплати, установлено конкретний розмір доплати в твердій грошовій сумі та у розмірі до прожиткового мінімуму.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру додаткової пенсії застосуванню підлягає саме ст. 51 Закону №796-ХІІ, а не постанова КМУ за №530 від 28.05.2008 р., яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Щодо періоду, за який має бути нараховано та виплачено додаткову пенсію, то суд правильно визначив його відповідно до ч.2 ст.99 КАС України - у межах строку звернення до суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого рішення. Воно постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Брусилівському районі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Брусилівського районного суду від "04" квітня 2011 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: І.Ф.Бондарчук

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 вул. Центральна 8,смт. Брусилів,Житомирська область,12601

3- відповідачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Брусилівському районі Житомирської області вул. Огієнка,50,смт.Брусилів,Житомирська область,12601