Справа № 804/20076/14
Суддя: Борисенко Павло Олександрович
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: судді Борисенка П.О., при секретарі судового засідання - Сергієнка В.Ю., за участю представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Бузунової К.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3
до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі
м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області
про визнання протиправними та скасування податкових
повідомлень-рішень,-
Фізична особа - підприємць ОСОБА_3 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому просить:
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що висновки податкового органу, на підставі яких ним було прийнято оскаржувальні рішення, є такими, що суперечать нормам діючого законодавства, а прийняті податкові повідомлення - рішення є незаконними та підлягають скасуванню.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, подав письмові заперечення на адміністративний позов, згідно яких просив суд у задоволенні позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступні обставини.
Фізична особа - підприємць ОСОБА_3 перебуває на обліку у ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська та є платником податку на додану вартість.
Основним видом діяльності позивача є надання послуг з вантажних перевезень автомобільним транспортом, код КВЕД 49.41.
Судом встановлено, що на підставі п. п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1 ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ (із змінами та доповненнями), Закону України від 8 липня 2010 року №2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», наказу ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська № 1210 від 30.07.2014р «Про проведення планової документальної виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3.» та плану - графіка проведення планових виїзних документальних перевірок фізичних осіб - підприємців на III квартал 2014р. Петровою-Куценко Н.М. головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб, інспектором податкової та митної служби І рангу, Ткаченко Тетяною Анатоліївною головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно-перевірочної доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб, інспектором податкової та митної служби 1 рангу та Кригіною Вікторією Володимирівною старшим державним ревізором-інспектором відділу контрольно - перевірочної доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб, інспектору податкової та митної служби І рангу проведена планова виїзна документальна перевірка фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_4).
-п.п 198.3.ст.198, п.п.198.5. ст..198 , п.п.198.6. ст..198, п.п.201.1. ст..201 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-УІ (із змінами та доповненнями) в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 7362,15 грн. у періоді, що перевірявся;
Позивач, не погодившись із прийнятими податковими повідомленнями - рішеннями, звернувся до суду із вищезазначеним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 177.1 ст. 177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Згідно п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Відповідно до положень п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України, витратами є сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Відповідно до п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.
Витрати на утримання, експлуатацію та ремонт (в даному випадку це витрати на придбання запасних частин, технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів) основних засобів, що використовуються в господарській діяльності підприємця, відносяться до загальновиробничих або адміністративних витрат в залежності від того, для чого використовується автомобіль. При цьому, ремонт не відноситься до переліку витрат наведених у підпункті 139.1.5 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, які не включаються до витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування. Ремонт не є ні модернізацією ні іншим поліпшенням основних засобів. Витрати на придбання запасних частин відносяться до інших витрат, при цьому до складу саме операційних витрат, крім того усі необхідні первинні документи на підтвердження придбання запасних частин та шин, їх використання, послуги по ремонту автомобілів, оформлені належним чином, були надані до перевірки, але не враховані відповідачем при здійснені такої перевірки.
Відповідачем не прийнято до уваги наступні документи, що підтверджують придбання та встановлення запчастин та шин на вантажні автомобілі, які використовуються позивачем у господарській діяльності: рахунки на оплату запчастин, платіжні доручення про оплату запчастин, акти списання та встановлення запчастин, видаткові накладні.
ФОП ОСОБА_3 у ТОВ «Автофастера» були придбані витратні запчастини (фільтри, рем. комплекти та витратні матеріали ), які ніяким чином не пов'язані з поліпшенням основних засобів, а мають бути замінні у зв'язку з ТО яке проводило ПП «Дніпротрейд» про що свідчать акти виконаних робіт. Окрім того, у ПП ПРОМАГРО ОЙЛ були придбані тільки мастила без яких робота автомобілів не можлива , та які списуються згідно пробігу автомобіля тому що це є ГСМ, ФОП ОСОБА_3 за перевіряемий період у ПП ВІННІК АВ, та КАРАТ ЧП ПКФ були придбані шини в кількості 12 штук, за перевіряємий період у ФОП ОСОБА_3 працювало 5 автопоїздів які проїхали понад 500 тис. км ,та на яких згідно технічних умов встановлено 78 автошин не враховуючи запасні колеса, таким чином згідно встановлених норм списання придбані та встановлені шини є тільки мала частка шин які могли бути встановлені на пересувний склад ФОП ОСОБА_3, про встановлення даних шин свідчать акти виконаних робіт від ЧП ОСОБА_7
Позивачем до суду надано документи, що підтверджують придбання та оплату запасних частин для автомобілів та їх встановлення на автомобілі, та документи, що підтверджують придбання та оплату шин для автомобілів, що належать ОСОБА_3 та використовуються нею у господарській діяльності, а саме: рахунки - фактури, видаткові накладні, податкові накладні, платіжні доручення, акти списання і установки, акти здачі - прийняття виконаних робіт.
Статтею 138 п.138.10 пп.138.10.2 Податкового кодексу України передбачено, що до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, а саме: витрати на оплату послуг зв'язку (пошта, телеграф, телефон, телекс, телефакс, стільниковий зв'язок та інші подібні витрати).
ФОП ОСОБА_3 у ПАТ КИЇВСТАР були придбані послуги, які пов'язані з її господарською діяльністю, про що свідчать угоди про надання стільникового зв'язку (ФОП ОСОБА_3.), та податкові накладні в яких є данні про покупця , номер угоди, та вартість наданих послуг, що підтверджується наступними документами: угода №4995425 від 05.03.2012 р, замовлення №1 до цієї угоди; угода №4995425 від 05.03.2012 р, замовлення №2 до цієї угоди; рахунки №№ 12-1895091 від 31.01.2013, 13-4012496 від 28.02.2013, 14-4162437 від 29.03.2013, 1-5184431 від 31.03.2013, 15-5184430 від 31.03.2013, 16-8196169 від 30.04.2013, 3-8903343 від 31.05.2013, 17-8903342 від 31.05.2013, 4-11373067 від 30.06.2013, 18-11373066 від 30.06.2013, 19-14542251 від 31.07.2013, 5- 14542252 від 31.07.2013, 20-15948518 від 31.08.2013, 6-15948519 від 31.08.2013, 7-18737624 від 30.09.2013, 21-18737623 від 30.09.2013, 22-19453998 від 31.10.2013, 23-22256505 від 30.11.2013, 9-22256506 від 30.11.2013, 10-23877979 від 31.12.2013, 24-23877978 від 31.12.2013; податкові накладні від 31.01.2013, 28.02.2013, 31.03.2013, 30.04.2013, 31.05.2013, 30.06.2013, 31.07.2013, 31.08.2013, 30.09.2013, 31.10.2013, 30.11.2013, 31.12.2013.
Статтею 138 п. 138.2. Податкового кодексу України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Стаття 140 ПК України визначає особливості визнання витрат подвійного призначення.
При визначенні об'єкта оподаткування враховуються такі витрати подвійного призначення: будь-які витрати із страхування ризиків загибелі врожаю, транспортування продукції платника податку; цивільної відповідальності, пов'язаної з експлуатацією транспортних засобів, що перебувають у складі основних засобів платника податку.
ФОП ОСОБА_3 надає послуги з вантажних перевезень автомобільним транспортом. Автомобільний транспорт, який використовується нею у підприємницькій діяльності, зареєстровано за фізичною особою ОСОБА_3
За ч. 1 ст. 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Дана правова норма кореспондується з ч. 2 ст. 128 ГК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 320 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи (ч. 1 ст. 325 ЦК України). Отже, чинне законодавство не передбачає відокремлення майна, яке використовується фізичною особою-підприємцем для здійснення підприємницької діяльності, від усього належного такій фізичній особі майна. Крім того, для провадження основного виду господарської діяльності позивачу необхідні транспортні засоби, наявність яких відображена в акті перевірки.
Викладене свідчить, що позивач є власником автомобілів, які використовує у підприємницькій діяльності та в оподатковуваних операціях, він має право на включення до складу витрат суми витрат, пов'язані із страхуванням цього майна.
Позивачем надаються послуги з міжнародних вантажних перевезень. Позивач є учасником Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України, допущеним до роботи в системі МДП.
Основним документом, який регулює організацію та практичне виконання перевезень по системі МДП, встановлює права, обов'язки та відповідальність гарантійного об'єднання, є Митна конвенція про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенція МДП 1975 року), яка набула чинності для України 11.10.94 р. згідно із Законом України «Про участь України у Митній конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенції МДП 1975 року)» від 15.07.94 р.
Згідно ст..1 Конвенції термін "операція МДП" означає перевезення вантажів від митниці місця відправлення до митниці місця призначення з дотриманням так називаної процедури МДП.
До транспортних документів, які безпосередньо супроводжують товари та транспортні засоби при переміщенні через митний кордон відноситься у тому числі книжка МДП (САРМЕТТІК). Наявність книжки МДП підтверджує допущення транспортного засобу до перевезення вантажів під митними печатками та пломбами та дійсність фінансової гарантії. На дорожньому транспортному засобі, що здійснює операцію МДП, повинні бути прикріплені таблички з написом "ТІК"
Конвенція МДП 1975 р., визначаючи процедуру міжнародного дорожнього перевезення вантажів, передбачає в якості її основного атрибуту книжку МДП - єдиний митний документ при проходженні вантажу від митниці місця відправлення до митниці місця призначення в регіоні МДП. Конвенцією запроваджено інститут гарантійного об'єднання, під яким розуміється об'єднання, визнане митними органами держави - учасниці Конвенції як гаранта для осіб, які використовують процедуру міжнародного дорожнього перевезення вантажів.
Асоціація міжнародних автомобільних перевезень - видає книжки МДП за відповідну плату і контролює їх роботу. Транзитні вантажі звільняються від сплати ввізних мит, податків і зборів.
Книжка МДП дійсна для виконання одного перевезення в одну сторону, згідно з п.4 Правил користування книжкою МДП.
Викладене свідчить, що придбання книжок МДП та отримання послуг страхування правильно включено позивачем до витрат безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів.
Позивачем до суду надано документи, що підтверджують отримання послуг страхування зобов'язань автоперевізника учасника АсМАП України перед суб'єктами «Гарантійної ланки», що виникають в результаті використання книжок МДП: рахунки на оплату послуг за 2013 рік; акти надання вказаних послуг за 2013 рік; платіжні доручення на оплату вказаних послуг за 2013 рік. Також, надано документи, що підтверджують отримання послуг по книжкам МДП; акти надання послуг по книжкам МДП за 2013 рік; податкові накладні за 2013 рік; платіжні доручення на оплату вказаних послуг за 2013 рік.
Також, відповідач в Акті перевірки зазначив, що ОСОБА_3 необґрунтовано було включено до складу валових витрат: «прочие витрати в 2013 р в сумі 4797 грн. без надання переліку витрат».
Позивачем було надано документи, які підтверджують такі витрати, а саме: акти виконаних робіт № 10 від 30.01.2013р., №20 від 20.02.2013р., №33 від 28.02.2013р., №56 від 30.04.2013, №78 від 29.06.2013, №92 від 30.08.2013, №123 від 30.09.2013, №197 від 30.02.2013, які підтверджують витрати позивача на встановлення шин на автомобілях, які належать позивачеві та використовуються ним в господарській діяльності; сплата за послуги з оброблення даних та розміщення інформації на веб-вузлах за жовтень 2013 р.; придбання запчастин.
Таким чином, вищевикладене свідчить про відсутність з боку позивача порушень податкового законодавства, а отже до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 КАС України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 КАС України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 - задовольнити.
Присудити фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету в сумі 292,32 грн. (двісті дев'яносто дві гривні тридцять дві копійки).
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови складений 17.02.2015 р.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 17.02.2015р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді П.О.Борисенко П.О.Борисенко І.В.Калита