Справа № 316/4/14-а (2-а/316/70/14)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 квітня 2015 рокусправа № 316/4/14-а (2-а/316/70/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Дадим Ю.М. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 11 жовтня 2014 року у справі №316/4/14-а (2а/316/70/14) за позовом ОСОБА_1 до Державного закладу «Спеціалізована медико - санітарна частина №1» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

08 січня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому, з урахуванням уточнень просив: визнати неправомірними, такими, що порушують Закон України «Про доступ до публічної інформації», дії Державного закладу «Спеціалізована медико - санітарна частина №1», які полягали у ненаданні відповіді на його інформаційні запити та у навмисному прихованні інформації: запит на інформацію від 22.11.2013 року, вх.. №1556, запит на інформацію від 02.12.2013 року вх.. №1579, зобов'язати Державний заклад «Спеціалізована медико - санітарна частина №1» надати позивачу у встановлений законом термін копію нормативно - правового документу за запитом на інформацію вх.. №1579 від 02.12.2013 року (нормативно - правовий документ, яким встановлюється, як саме, у який спосіб - згідно яких медичних показань, лікарсько - консультативна комісія в лікувально - профілактичних закладах, підпорядкованих ДЗ «СМСЧ №1», зобов'язана вирішувати питання «про відвідування дошкільного навчального закладу дітьми, батьки яких відмовляються від щеплень») або повідомити про його відсутність у розпорядженні закладу; стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50 гривень з ДЗ «СМСЧ №1».

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що відповідачем в порушення вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» на звернення позивача у визначеному законом порядку із заявою про отримання інформації та ДЗ «СМСЧ №1» не було надано належної та своєчасної відповіді, натомість відповіді відповідача містили виклад власної думки виконавця відповідей, без посилань на нормативно правові акти, методичні матеріали стосовно питань порушених в заяві позивача. Вказаними діями ДЗ «СМСЧ №1» порушено права позивача на доступ до публічної інформації, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 11 жовтня 2014 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована доводами адміністративного позову.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з метою отримання публічної інформації 22 листопада 2013 року позивачем в порядку ЗУ «про доступ до публічної інформації» був поданий запит на інформацію до Державного закладу «СМСЧ №1», в якому просив надати йому копії нормативно - правових документів, якими встановлюються склад та повноваження лікарсько-консультативної комісії в лікувально - профілактичних закладах, підпорядкованих «СМСЧ №1», яка має вирішувати питання «Про відвідування дошкільного навчального закладу дітьми, батьки яких відмовляються від щеплень» та в разі відсутності таких документів позивач просив зазначити у відповіді про таку відсутність.

28 листопада 2013 року ДЗ «СМСЧ №1» надано відповідь на інформаційний запит позивача від 22 листопада 2013 року, в якій зазначено, що склад ЛКК в лікувально-профілактичних підрозділах, які підпорядковані державному закладу «СМСЧ-1» МОЗ України затверджується наказом начальника ДЗ «СМСЧ №1», до складу ЛКК призначаються лікарі, які мають досвід роботи в медичні галузі. Також, позивача повідомлено про час та місце проведення засідань ЛКК ДЗ «СМСЧ №1» та можливість бути присутнім на такому засідання після подання відповідної заяви до голови ЛКК.

У зв'язку з неотримання інформації, зазначеної в запиті від 22 листопада 2013 року, позивач вдруге звернувся до відповідача із запитом на отримання інформації від 02 грудня 2013 року, в якому заявлено вимоги в отриманні інформації та копій документів, вказаних в запиті від 22 листопада 2013 року.

На вказаний запит відповідачем надано нову відповідь від 11 рудня 2013 року, в якій зазначено, що питання про підготовку відвідування дошкільного навчального закладу дітьми, батьки яких відмовляються від щеплень вирішуються лікарсько - консультативними комісіями, згідно наказу Міністерства охорони здоров'я України №434 29.11.2002 року та затвердженого цим наказом Примірного положення про підготовку дітей на педіатричній дільниці до відвідування дошкільного та шкільного загальноосвітнього навчального закладу, в свою чергу, наказ про затвердження ЛКК ДЗ «СМСЧ №1» є внутрішнім службовим документом, прийняти лише для внутрішнього використання.

На думку позивача ДЗ «СМСЧ №1» не було надано належної відповіді та документів на його запити, вказане стало підставою для звернення до суду з адміністративним позовом в даній справі.

Правомірність та обґрунтованість дій відповідача стосовно надання повної та своєчасної відповіді на інформаційні запити ОСОБА_1 є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було надано наявну в нього інформацію на запити позивача, в той час як запитувані позивачем документи як то Наказ МОЗ №434 29.11.2002 року та затверджене цим наказом Примірне положення про підготовку дітей на педіатричній дільниці до відвідування дошкільного та шкільного загальноосвітнього навчального закладу є загальнодоступними та містяться в мережі Інтернет, та не підлягають витребуванню шляхом надіслання запиту.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

У відповідності до ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядником інформації, яка зобов'язана надаватись за запитами у порядку, передбаченому цим Законом, є будь - який суб'єкт, який нею володіє, якщо ця інформація становить суспільний інтерес (є суспільно необхідною інформацією).

Згідно ч. 4 ст. 21 Закону України «Про інформацію» до суспільно необхідної інформації віднесено відомості про медичне обслуговування населення.

Приписами статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження.

Згідно ч.2 ст. 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запитувач має право оскаржити, зокрема: надання неповної інформації та несвоєчасне надання інформації. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналіз зазначених правових норм вбачається, що надання публічної інформації гарантується законом та здійснюється шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Так, чинним законодавством встановлено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі надання неповної інформації та несвоєчасне надання інформації, запитувач має право оскаржити його в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем на запит ОСОБА_1 від 22.11.2013 року, зареєстрованого в ДЗ «СМСЧ №1» 22.11.2013 року за вх..№1556 надано відповідь лише 28.11.2013 року, тобто після спливу 5 денного строку на відповідь по запиту на надання публічної інформації. Відповідь на запит позивача від 02.12.2013 року, зареєстрованого в ДЗ «СМСЧ №1» 02.12.2013 року за вх..№1579, надано відповідачем лише 11.12.2013 року, також після спливу встановленого Законом строку.

Отже, в обох випадках, відповідачем порушено визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації» строки на надання відповіді на інформаційний запит.

Також, відповіді не містили в собі повної інформації на запит позивача, а також відповідачем не було надано документів, які запитувались позивачем.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що однією з ознак публічної інформації є її приналежність до готового продукту інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством.

В свою чергу, інформацію, що становить нормативно - правове обґрунтування роботи відповідної організації - розпорядника інформації, яка була створена суб'єктом владних повноважень під час виконання власних функцій та яка становить суспільний інтерес може бути витребувано за запитом зацікавленого особи, як така що носить публічний характер.

Як вже зазначалось в своїх запитах позивач зазначав потребу в наданні йому копій нормативно - правового акту, яким встановлено вимоги до складу та порядку роботи ЛКК при вирішенні питання про надання дозволу на відвідування дітьми, батьки яких відмовляються від щеплень, відвідувати дошкільні навчальні заклади.

Судом встановлено, що такими нормативним актами є Наказ МОЗ №434 29.11.2002 року та затверджене цим наказом Примірне положення про підготовку дітей на педіатричній дільниці до відвідування дошкільного та шкільного загальноосвітнього навчального закладу.

Відповідачем під час розгляду справи визнано, що вказані нормативні акти використовуються ним під час вирішення питання стосовно формування ЛКК, а також мають використовуватись самою ЛКК під час здійснення повноважень, покладених неї. Отже, відповідач є розпорядником вказаної інформації.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем на запит ОСОБА_1 мало бути надано наказ Міністерства охорони здоров'я України №434 29.11.2002 року та затверджене цим наказом Примірне положення про підготовку дітей на педіатричній дільниці до відвідування дошкільного та шкільного загальноосвітнього навчального закладу як публічної інформації. При цьому, наявність вказаних документів в мережі Інтернет, не є підставою для позбавлення особи права на отримання інформації в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Також, судом встановлено, що склад ЛКК ДЗ «СМСЧ №1» затверджується Наказом керівника ДЗ «СМСЧ №1», вказаний документ дійсно є документом, прийнятим для внутрішнього використання, проте викладена в ньому інформація не є конфіденційною та стосується кола осіб - споживачів медичних послуг, у зв'язку з чим, вона може надаватись зацікавленим особам на їх запити.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем порушено вимоги чинного законодавства, що регулює доступ до публічної інформації, та не надано на запити позивача запитуваної ним інформації та копій запитуваних документів, у зв'язку з чим, порушено право ОСОБА_1 на доступ до публічної інформації.

Вказане в своїй сукупності свідчить на користь достатності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання його надати запитувану ОСОБА_1 публічну інформацію.

Щодо вимог адміністративного позову ОСОБА_1 про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 50 грн. суд зазначає наступне.

У відповідності до постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування немайнової моральної шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв 'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв 'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В свою чергу, у відповідності до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Проте, позивачем не доведено суду в чому саме полягають його втрати немайного характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, не пояснено в чому саме знайшли своє втілення зазначені негативні явища та як вони безпосередньо пов'язані з протиправними діями відповідача.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення на його користь 50 грн. моральної шкоди, у зв'язку з їх необґрунтованістю.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 11 жовтня 2014 року скасувати та прийняти нову про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.195, ст.196, ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 11 жовтня 2014 року №316/4/14-а (2а/316/70/14) - скасувати та прийняти нову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державного закладу «Спеціалізована медико - санітарна частина №1» щодо ненадання відповіді на інформаційні запити ОСОБА_1 від 22.11.2013 року, вх.. №1556 та від 02.12.2013 року вх.. №1579.

Зобов'язати Державний заклад «Спеціалізована медико - санітарна частина №1» у п'ятиденний строк з дня отримання даної постанови надати на запити ОСОБА_1 від 22.11.2013 року, вх. №1556 та від 02.12.2013 року вх. №1579 публічну інформацію та запитувані документи, а саме: наказ Міністерства охорони здоров'я України №434 від 29.11.2002 року, затверджене наказом Міністерства охорони здоров'я України №434 від 29.11.2002 року Примірне положення про підготовку дітей на педіатричній дільниці до відвідування дошкільного та шкільного загальноосвітнього навчального закладу, наказ керівника Державного закладу «Спеціалізована медико - санітарна частина №1» "Про організацію та проведення експертизи тимчасової непрацездатності ДЗ «СМСЧ №1»" №37 від 03.01.2013 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 316 (триста шістнадцять гривень) 68 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко