Справа № 21-502а15
Суддя: Коротких О.А.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

21 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідача Коротких О.А.,

суддів: Самсіна І.Л., Терлецького О.О., -

розглянувши заяву Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - Відділення) про перегляд Верховним Судом України судового рішення в адміністративній справі за його позовом до приватного акціонерного підприємства «Хімдивізіон» про стягнення адміністративно-господарських санкцій,

в с т а н о в и л а:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 19 лютого 2015 року касаційну скаргу Відділення залишив без задоволення, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2014 року залишив без змін.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, Відділення звернулося із заявою до Верховного Суду України, яка надійшла 14 квітня 2015 року, про її перегляд з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 КАС.

У заяві Відділення посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції положень статті 18 Закону України від 21 березня 1991 року № 875-XII «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» та статті 20 Закону України від 1 березня 1991 року № 803 «Про зайнятість населення»( в редакціях, чинних на час виникнення спірних відносин).

На обґрунтування заяви додано копії ухвал Вищого адміністративного суду України від 12 лютого, 3 березня, 12 березня 2015 року, які, на думку Відділення, підтверджують неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, суди дійшли висновку, що відповідач ужив усіх залежних від нього заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, інформування державної служби зайнятості про наявність вакансій для організації працевлаштування інвалідів, самостійного пошуку інвалідів, тому на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства інвалідів, які бажають на ньому працювати.

У постанові Вищого адміністративного суду України від 12 березня 2015 року, яка надана на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, зазначено, що оскільки товариство в повному обсязі не виконало вимоги по інформуванню державних органів щодо створення робочих місць та наявність вакансій для працевлаштування інвалідів, то це є підставою для застосування до товариства адміністративно-господарських санкцій.

Аналогічний висновок міститься і в постанові Вищого адміністративного суду України від 12 лютого 2015 року та в ухвалі цього суду від 3 березня 2015 року.

Отже, аналіз зазначених судових рішень не дає підстав для висновку про наявність неоднакового застосування судом норм матеріального права, оскільки прийняття різних за змістом судових рішень зумовлено різними фактичними обставинами, які були встановлені під час розгляду цих справ, перевірка правильності встановлення яких не входить до компетенції Верховного Суду України.

Відповідно до статті 235 КАС Верховний Суд України переглядає судові рішення в адміністративних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин колегія суддів не вбачає необхідності у відкритті провадження про перегляд справи.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження справи за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до приватного акціонерного підприємства «Хімдивізіон» про стягнення адміністративно-господарських санкцій за заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 19 лютого 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.А. Коротких
Судді: І.Л. Самсін О.О. Терлецький