Справа № 178/333/14-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" квітня 2015 р. м. Київ К/800/49141/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Криничанському районі Дніпропетровської області на постанову Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Криничанському районі Дніпропетровської області про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Криничанському районі Дніпропетровської області, в якому він просив: визнати протиправним рішення № 12 комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо не призначення позивачу пенсії на пільгових умовах або за вислугу років відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зарахувати позивачу до пільгового стажу періоди роботи вагранником та шихтовиком з 21 січня 1985 року по 15 червня 1991 року та з 09 січня 1992 року по 01 травня 1997 року за списком № 1 на Баглійському заводі котельно-допоміжного устаткування і трубопроводів, який реорганізований у ВАТ «Баглійський завод котельно-допоміжного устаткування і трубопроводів»; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Криничанському районі Дніпропетровської області призначити та провести позивачу виплату пільгової пенсії із зниженням віку за списком № 1 відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 06 квітня 2013 року.

Постановою Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2014 року позов задоволено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року постанову Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2014 року скасовано в частині зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Криничанському районі Дніпропетровської області призначити та провести позивачу виплату пільгової пенсії із зниженням віку за списком № 1 відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 06 квітня 2013 року та прийнято нову постанову в цій частині, якою зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Криничанському районі Дніпропетровської області призначити та провести позивачу виплату пільгової пенсії із зниженням віку за списком № 1 відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з 12 вересня 2013 року. В частині вимог щодо зобов'язання відповідача та провести позивачу виплату пільгової пенсії із зниженням віку за списком № 1 відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 06 квітня 2013 року по 11 вересня 2013 року, включно, залишено без розгляду. В решті постанову Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2014 року залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просив їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволені позову.

Заперечень не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Криничанському районі Дніпропетровської області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 2.

Рішенням комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 12 позивачу підтверджено період роботи з 21 січня 1985 року по 15 червень 1991 року та з 09 січня 1992 року по 21 серпня 1992 року для зарахування до пільгового стажу за списками № 1, 2.

У підтвердженні періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах позивачу у період з 22 серпня 1992 року по 01 травня 1997 року, позивачу відмовлено у зв'язку з не наданням на розгляд комісії наказу про проведення атестації робочих місць у ВАТ «Баглійський завод котельно-допоміжного устаткування і трубопроводів».

Не погоджуючись з цими діями відповідача, позивач звернувся до адміністративного суду.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції виходив з пояснень свідків про підтвердження проведення атестації.

Суд апеляційної інстанції позов задовольнив частково, у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду. При цьому, на підтвердження проведення атестації виходив з того, що в матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження того, що комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії у встановленому законом порядку повідомлялось останнього про необхідність надання додаткових документів, необхідних для призначення пенсії.

Колегія суддів вважає висновки судів передчасними.

Згідно із п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон № 1788-ХІІ) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Згідно із ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів.

Відповідно до п. 4.5 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно із Порядком та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз наведених норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. "а" ст. 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Таким чином, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року, від 25 листопада 2014 року та від 17 березня 2015 року (№№ 21-183а13, 21-519а14, 21-585а14, відповідно).

Між тим, суди вказані обставини не встановили, а обмежились посиланням на докази, які не можна вважати належними та допустимими відповідно до ст. 70 КАС України.

Статтею 159 КАС України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Вказану норму слід розуміти так, що судове рішення є законним, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права, порушення яких є підставою для скасування чи зміни судового рішення судом вищої інстанції. Це випливає з конституційного принципу законності (пункт 1 частини третьої статті 129 Конституції України, стаття 9 КАС України). При цьому законність необхідно трактувати не суто формально - як дотримання вимог закону, а у ширшому значенні - у світлі верховенства права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог статті 70 КАС України щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

Таким чином, на думку суду касаційної інстанції, суди не вжили всіх необхідних заходів, спрямованих на виконання всіх вимог, а відтак розглянули справу без дослідженням усіх обставин всупереч вимогам ст. 11 КАС України.

За таких обставин, неповнота у встановленні фактичних обставин справи не дає можливості суду касаційної інстанції визначитись в правильності правової позиції оцінки позовних вимог, проведеної судами попередніх інстанцій.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суди мають врахувати недоліки, на які вказав суд касаційної інстанції.

Оскільки під час вирішення справи по суті судами обох інстанції допущені порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення, рішення судів підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Криничанському районі Дніпропетровської області задовольнити частково.

Постанову Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: