Справа № 2а-2815/12/2170
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 року м. Київ К/800/6360/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Степашка О.І.

суддів: Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 28.11.2012

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2013

у справі №2а-2815/12/2170

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень- рішень

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_2.) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області (далі по тексту - відповідач, ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.01.2012 №, від 29.03.2012 №.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 28.11.2012, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2013, в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем було проведено позапланову невиїзну перевірку з питань взаємовідносин позивача з ПП «СВР-БИ» за період з 11.05.2011 по 31.07.2011, за результатами якої складено акт від 28.12.2011 №4544/17-2/НОМЕР_1.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем вимог ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податкового кредиту за травень, червень, липень 2011 року на 319305,00 грн.

Перевірка проводилась з відома та в присутності позивача з використанням виписок банків про рух грошових коштів, платіжних документів, податкових накладних, договорів, та реєстрів отриманих та виданих податкових накладних, акту від 17.11.2011 №7572/23-2/34015894 та від 25.11.2011 №495/23/34015894 про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «СВР-БИ».

Перевіркою також зафіксовано відсутність будь-якої інформації про наявні складські приміщення, наявність автомобільного чи іншого транспорту, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності ПП «СВР-БИ». Загальна чисельність працюючих на ПП «СВР-БИ» згідно бази даних ДПІ у Деснянському районі м. Києва склала 1 особа.

Також відповідачем зазначено, що ПП «СВР-БИ» має стан « 8» - до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням, суми ПДВ 122448,33 грн. за травень 2011 року, ПДВ 123350,00 грн. за червень 2011 року не відображені в податковій звітності з ПДВ за вказаний період.

В акті перевірки вказано, що позивачем не підтверджено документально факт реального транспортування товару від постачальника до покупця, а саме не надано товарно-транспортних накладних, договорів на поставку товару, актів приймання-передачі товару, довіреності, документів на зберігання товару.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.01.2012 № щодо збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 319305,00 грн. та застосування штрафної санкції 79826,25 грн.

Рішенням ДПС у Херсонській області скасовано податкове повідомлення-рішення в частині застосованих 56882,75 грн. штрафних санкцій, в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін. Таким чином, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.03.2012 № щодо збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 319305,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в сумі 22943,50 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суди попередніх інстанцій виходили з наступного, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

Право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у суб'єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

Як вбачається з матеріалів справи договором від 01.05.2011 №30 поставки жита, укладеного позивачем з ПП «СВР-БИ», позивачем задокументовано придбання товару на загальну суму 2030440,02 грн., у т.ч. ПДВ - 338406,67 грн.

За рахунок здійснення вказаної операції позивач сформував податковий кредит.

Судами встановлено, що податковий кредит по господарським операціям щодо придбання товару (жита) з контрагентом ПП «СВР-БИ» позивачем завищено, зважаючи на наступне.

Юридичним фактом, який породжує право платника на податкову вигоду (зокрема, у вигляді права на зменшення об'єкта оподаткування ПДВ на суму податкового кредиту), є реальність господарської операції.

За відсутністю факту придбання товарів відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту.

Підтвердженням реального здійснення господарської операції є первинні документи, які свідчать про фактичну поставку товарів продавцем та їх отримання покупцем, документи, підтверджуючі використання вказаних товарів у власній господарської діяльності.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Згідно ч. 1 ст. 9 даного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи, за даним договором поставки (з урахуванням додаткових угод) перевезення товару здійснюється за рахунок покупця (позивача).

Слід зазначити, що позивачем не надано суду актів виконаних робіт, укладених з перевізниками, тому неможливо визначити за які саме послуги перевезення позивач здійснював оплату, з урахуванням іншої діяльності позивача та інших контрагентів.

З матеріалів справи вбачається, за період травень-липень 2011 року позивач для доставки товару (жита) винаймав транспорт у приватних підприємців. В наданих суду товарно-транспортних накладних транспортування товару відсутня вказівка на особу представника приймання та відпуску товару, конкретна адреса пункту навантаження, зазначено тільки м. Дніпропетровськ, не зазначено дати та номеру довіреності, відсутні ідентифікаційні дані сторін договору. Також в матеріалах справи відсутні акти приймання-здачі товару, що не дає можливості встановити зміст та обсяг господарської операції, подорожніх листів або ж інших документів, які б свідчили про дійсність факту перевезення товару.

Також слід зазначити, що позивачем не надано суду документів, які б свідчили про виконання робіт по відвантаженню, перевезенню, прийманню продукції.

Судами вірно зазначено, що сам факт сплати коштів за придбаний у ПП «СВР-БИ товар не є достатнім свідченням того, що поставка мала місце. Наявність лише видаткових та податкових накладних не може бути доказом проведення самої господарської діяльності.

В матеріалах справи містяться накладні зі сторони ПП «СВР-БИ», підписані невідомими особами, прізвища та ініціали яких та посади не зазначені, що свідчить про невідповідність цих документів ознакам первинних бухгалтерських документів.

Також слід зазначити, що єдиним постачальником даного підприємства у липні 2011 року було ТОВ «Оптметаллстрой», але актом перевірки від 17.11.2011 було встановлено що підпис на документах директором підроблено, також даним актом визнано нікчемними всі угоди ПП «СВР-БИ» за липень 2011 року.

Судами зазначено, що запис до ЄДР про відсутність за місцезнаходженням ПП «СВР-БИ» зроблено 13.10.2011 а Свідоцтво платника ПДВ анульовано 14.10.2011, тому підтвердити факт реального здійснення господарських відносин за період травень 2011 року між позивачем та ПП «СВР-БИ» неможливо.

Отже, колегія суддів погоджується із судами попередніх інстанцій, що позивачем не доведено реальності здійснення господарських операцій з ПП «СВР-БИ», тому спірні податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем правомірно та у відповідності до податкового законодавства.

За таких обставин та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та надано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відхилити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 28.11.2012 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович
(підпис)М.О. Федоров