Справа № 0870/9625/12
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2015р. м. Київ К/800/52191/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Азовські мастила і оливи" до Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, директора виконавчої дирекції Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

ПАТ "Азовські мастила і оливи" звернулось з позовом до Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, директора виконавчої дирекції Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування рішення Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Виконавчої дирекції № 371 від 25 вересня 2012 року про застосування до ПАТ «АЗМОЛ» фінансових санкцій в сумах: неправомірно витрачених сум страхових коштів та вартості наданих соціальних послуг - 193 573 грн 71 коп.; штрафу в розмірі 50% суми неправомірно витрачених страхових коштів - 96 787 грн 86 коп., всього 290 360 грн 57 корп.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2012 року позов задоволено частково: визнано недійсним та скасовано рішення Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Виконавчої дирекції № 371 від 25 вересня 2012 року про застосування до ПАТ «АЗМОЛ» фінансових санкцій за неправомірно надані соціальні послуги в частині стягнення 90 грн; в задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення: визнано протиправним та скасовано рішення Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Виконавчої дирекції № 371 від 25 вересня 2012 року в частині застосування до ПАТ «АЗМОЛ» фінансових санкцій в сумі: 190 339 грн 71 коп. неправомірно витрачених сум страхових коштів та 95 169 грн 86 коп. штрафних санкцій; у задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просив його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Таким чином, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 220 КАС України.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що на підставі направлень від 17 серпня 2012 року № 06/653-р та від 29 серпня 2012 року № 06/681-р, виданих ВД Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та направлення від 03 вересня 2012 № 381, виданого Бердянською міською виконавчою дирекцією Запорізького обласного відділення ФССТВП, проведена планова перевірка повноти нарахування, своєчасності перерахування до Фонду страхових внесків дотримання порядку використання та своєчасності і повноти повернення невикористаних страхових коштів за період з 01 липня 2010 по 30 червня 2012 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 72 від 07 вересня 2012 року про встановлення декілька видів порушень з боку позивача.

Відповідачем перевірялась правильність призначення та правомірність використання коштів Фонду на виплати установлених видів матеріального забезпечення та оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок роботодавця. Пунктом 5.1 акту перевірки встановлено порушення ч. 1 ст. 35, ч. 2 ст. 53 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» та п. 20 Порядку обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабміну від 26 вересня 2001 року № 1266, а саме: допомога по тимчасовій непрацездатності призначена та сплачена застрахованим особам не за графіком роботи підприємства (оплата допомоги призначалась та сплачувалась за дні простою підприємства, які визначені неробочими днями наказами «Про оголошення простою»). Загальна сума витрат склала 190 249 грн71 коп. (309 випадків).

Також, перевірялось дотримання діючих положень щодо надання соціальних послуг. Облік, правильність використання санаторно-курортних путівок та повнота надходження часткової вартості за путівки (п. 7 акту). Відповідачем встановлено порушення ч. 1, ч. 2 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» та п. 4.1 Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженої постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а саме: комісія із соціального страхування прийняла рішення про видачу санаторно-курортної путівки № 403707 до санаторію «Бердянськ» вартістю 4 620 грн за 30% вартості терміном лікування 21 доба з 15 листопада 2010 року застрахованій особі ОСОБА_5 без медичної довідки про необхідність санаторно-курортного оздоровлення (ф 070/о). Як вбачається з тексту акту та пояснень сторін в судовому засіданні, сума неправомірно використаних коштів становить 4620,00грн. - 1386,00=3234,00грн.

Відповідачем в акті зазначено, що загальна сума витрат на санаторно-курортне лікування, проведених з порушенням чинного законодавства України, складає 3 324 грн. Представник позивача в судовому засіданні визнав порушення, встановлені ч. 1, ч. 2 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», проте вказав на технічну помилку, допущену відповідачем при складані акту та оскаржуваного рішення. Представник відповідача проти допущеної помилки в розрахунку не заперечив та зазначив, що дійсно в акті перевірки та у відповідному рішенні допущена технічна помилка у розрахунку, а саме: відповідачем помилково збільшено суму стягнення на 90 грн.

Таким чином суди дійшли висновку, що за вчинене порушення з позивача підлягає стягненню фактична сума - 3 234 грн.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач заявив цей позов.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову: визнав недійсним та скасував рішення відповідача лише в частині 90 грн. В іншій частині відмовив у зв'язка з тим, що у період простою у працівників позивача були відсутні робочі дні, та їм не нараховувалась заробітна плата як винагорода за виконану роботу, а вони отримували оплату за час простою відповідно до ст. 113 КЗпП України у розмірах, встановлених колективним договором.

Суд апеляційної інстанції дійшов протилежного висновку, утім позов задовольнив частково, а саме: в частині застосування до ПАТ «АЗМОЛ» фінансових санкцій в сумі: 190 339 грн 71 коп. - неправомірно витрачених сум страхових коштів та 95 169 грн 86 коп. - штрафних санкцій.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції.

Спір полягає в тому, чи сплачується допомога по тимчасовій непрацездатності застрахованій особі за дні, що припадали на період простою підприємства.

Згідно із ч. 1 ст. 35 Закону України від 18 січня 2001 року, № 2240-III "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" (далі - Закон № 2240-III) допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків: 1) тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві; 2) необхідності догляду за хворою дитиною; 3) необхідності догляду за хворим членом сім'ї; 4) догляду за дитиною віком до трьох років або дитиною-інвалідом віком до 18 років у разі хвороби матері або іншої особи, яка доглядає за цією дитиною; 5) карантину, накладеного органами санітарно-епідеміологічної служби; 6) тимчасового переведення застрахованої особи відповідно до медичного висновку на легшу, нижчеоплачувану роботу; 7) протезування з поміщенням у стаціонар протезно-ортопедичного підприємства, санаторно-курортного лікування.

Статтею 36 Закону № 2240-Ш встановлені наступні підстави для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності:

Допомога по тимчасовій непрацездатності не надається: у разі одержання застрахованою особою травм або ЇЇ захворювання при вчиненні нею злочину; у разі навмисного заподіяння шкоди своєму здоров'ю з метою ухилення від роботи чи інших обов'язків або симуляції хвороби; за час перебування під арештом і за час проведення судово-медичної експертизи; за час примусового лікування, призначеного за постановою суду: у разі тимчасової непрацездатності у зв'язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або дій, пов'язаних з таким сп'янінням; за період перебування застрахованої особи у відпустці без збереження заробітної плати, творчій відпустці, додатковій відпустці у зв'язку з навчанням.

Застраховані особи, які в період отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності порушують режим, встановлений для них лікарем, або не з'являються без поважних причин у призначений строк на медичний огляд, у тому числі на лікарсько-консультативну чи медико-соціальну експертну комісію (МСЕК), втрачають право на цю допомогу з дня допущення порушення на строк, що встановлюється рішенням органу, який призначає допомогу по тимчасовій непрацездатності.

Аналіз положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" свідчить про те, що незалежно від того, чи настала тимчасова непрацездатність працівника до початку простою, чи у період простою та продовжується після його закінчення, оплата днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється на загальних підставах і надається у порядку та розмірах, встановлених цим Законом.

Розрахунок середньої заробітної плати провадиться відповідно до пункту 14 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266, шляхом ділення нарахованої заробітної плати на кількість фактично відпрацьованих робочих днів згідно з графіком роботи підприємства (працівника).

Відповідно до пунктів 3 та 4 Порядку розрахунковим періодом для застрахованої особи є останні шість календарних місяців (з 1 до 1-го числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок (у тому числі тимчасова втрата працездатності), протягом якого особа працювала та сплачувала страхові внески або за неї сплачувались страхові внески.

Обчислення страхових виплат відповідно до пункту 14 цього Порядку здійснюється виходячи з середньоденної заробітної плати за відпрацьований час.

Отже, зважаючи на вищевикладене, умовою для оплати листків непрацездатності є наявність у розрахунковому періоді застрахованої особи заробітної плати (заробітку), яка відповідачем не заперечується.

Оскільки висновок суду апеляційної інстанції ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, то скаргу відповідача слід залишити без задоволення.

Доводи скаржника, що викладені у касаційній скарзі, не спростовують правильних висновків суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: