Справа № 826/539/15
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/539/15 Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В. Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

28 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_1 (прізвище та по батькові не вказано), ОСОБА_6 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомо мого майна про застосування наслідків нікчемних угод,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року позивачі - ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_1 (прізвище та по батькові не вказано), ОСОБА_6 звернулися до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомо мого майна, в якому просили:

« 1. Витребувати з відповідних органів державної реєстрації.

2. Постановити рішення про застосування наслідків нікчемних угод (правочиннів) щодо протипра: Мазепи, м. Київ.

3. Зобов'язати відповідача здійснити державну реєстрацію в.

4. В разі необхідності вийти за межі позовних вимог.

5. Стягнути з відповідача судові витрати у справі.»

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 січня 2015 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивачі подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати спірну ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги апелянти обґрунтовують тим, що спірну ухвалу винесено з порушенням норм процесуального права.

У судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 січня 2015 року - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку що даний спір повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Частиною 3 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

За змістом вказаних статей справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома або більше визначеними суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б одним суб'єктом виступає законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, водночас на цих суб'єктів покладено обов'язок виконувати вимоги та приписи. При цьому необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення ним управлінських функцій саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Відтак, обов'язковою ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду судом в порядку адміністративного судочинства, є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб'єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб'єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

У відповідності до частини 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюються на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Як вбачається із суті заявлених позовних вимог та наведених обґрунтувань у позовній заяві, позивачі звернулись до суду з позовною заявою про застосування наслідків нікчемних угод. Судом першої інстанції вірно встановлено, що такі вимоги з урахуванням положень Цивільного кодексу України підлягають розгляду та вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Хоча позивачі і наводять у позовній заяві таку вимогу як «Зобов'язати відповідача здійснити державну реєстрацію.», проте не обґрунтовують яку саме необхідно здійснити реєстрацію, з яких підстав та який саме відповідач має здійснити таку реєстрацію. Тобто, зі змісту позовних вимог не убачається, що здійснення державної реєстрації слід проводити саме в рамках публічно-правового спору.

Пояснення апелянтів про те, що позовна заява готувалась на швидкоруч, із сподіваннями на залишення її судом без руху на увагу суду не заслуговують, оскільки чинним законодавством визначено чіткий порядок звернення до суду із адміністративним позовом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції про те, що заявлені позовні вимоги належить розглядати за правилами цивільного судочинства.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно застосовано норми матеріального та процесуального права, встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 січня 2015 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.Є.Пилипенко

Судді Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.