Справа № 804/16620/14
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді : Ніколайчук С.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Заступника голови Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 до Голови Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2, судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4, судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3, третя особа: Територіальне управління державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, визнання незаконними та скасування наказів,-
10.10.2014 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов заступника голови Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 до голови Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2, судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4, судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3, третя особа: Територіальне управління державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 14.02.15р., позивач просить суд:
Визнати протиправними дії голови Самарського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_2 щодо видання наказів №9-А «Про внесення змін до наказу №7-А про направлення на навчання голови суду ОСОБА_2» від 19.05.14р. та №39-К «Про покладення обов'язків Голови суду» від 23.05.14р.
Визнати незаконними та скасувати накази голови Самарського районного суду м.Дніпропетровська №9-А «Про внесення змін до наказу №7-А про направлення на навчання голови суду ОСОБА_2» від 19.05.14р. та №39-К «Про покладення обов'язків Голови суду» від 23.05.14р.
Визнати протиправними дії судді Самарського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_4 щодо виконання нею обов'язків голови Самарського районного суду м. Дніпропетровська з 19 по 23 травня 2014 року відповідно до наказу голови Самарського районного суду м.Дніпропетровська №9-А «Про внесення змін до наказу №7-А про направлення на навчання голови суду ОСОБА_2» від 19.05.14р.
Визнати протиправними дії судді Самарського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_3 щодо виконання ним обов'язків голови Самарського районного суду м.Дніпропетровська з 26 по 30 травня 2014 року відповідно до наказу голови Самарського районного суду м.Дніпропетровська №39-К «Про покладення обов'язків Голови суду» від 23.05.14р.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17 квітня 2014 року у відповідності до положень ст.20 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» його було призначено на посаду заступника голови Самарського районного суду м. Дніпропетровська. Частиною 3 статті 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» №1188-УІІ від 08.04.2014 р., встановлено, що у разі відсутності голови суду його адміністративні повноваження здійснює один із заступників голови суду за визначенням голови суду, за відсутності такого визначення - заступник голови суду, який має більший стаж роботи на посаді судді, а в разі відсутності заступника голови суду - суддя цього суду, який має більший стаж роботи на посаді судді. Однак, в порушення вказаної вимоги Закону голова Самарського районного суду м. Дніпропетровська 19.05.2014 року видала наказ №9-А «Про внесення змін до наказу №7-А про направлення на навчання голови суду ОСОБА_2», в якому зазначила: «На період своєї відпустки обв'язки голови Самарського районного суду м. Дніпропетровська покладаю на суддю ОСОБА_4». 23.05.2014 року у зв'язку з хворобою судді ОСОБА_4, голова Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 винесла наказ №39-К «Про покладення обов'язків Голови суду», в якому було вказано: «Обов'язки голови Самарського районного суду м. Дніпропетровська у період своєї відсутності в зв'язку з навчанням у Дніпропетровському регіональному відділенні Національної школи суддів з 26.05.2014р. по 30.05.2014 року покладаю на суддю ОСОБА_3». При ознайомлені з вказаними наказами заступником голови Самарського районного суду м.Дніпропетровськ ОСОБА_1 на звороті було зроблено відмітку, що останні суперечать вимогам ч.3 ст.24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». З 19 по 31 травня 2014 року, тобто у період знаходження голови суду на навчанні у Національній школі суддів України, заступник голови Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 знаходився на своєму робочому місці, у відпустці, відрядженні та на лікарняному не перебував. Таким чином, позивач вважає, що голова Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2, видаючи накази №9-А від 19.05.2014 року та 39-К від 23.05.2014 року перевищила свої повноваження та грубо порушила вимоги ч.3 ст.24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України №1188-УІІ від 08.04.2014 р., у зв'язку з чим вважає її дії щодо видання вказаних наказів - протиправними, а самі накази - незаконними та такими, що підлягають скасуванню. Щодо суддів Самарського районного суду ОСОБА_4 та ОСОБА_3, то позивач вважає їх дії щодо виконання вказаних вище наказів протиправними, оскільки вони виконували накази, що суперечать вимога ч.3 ст.24 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2014 року провадження у справі було відкрито та справа призначена до розгляду у судовому засіданні.
24 лютого 2015р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява судді Жукової Є.О. про самовідвід.
Згідно розпорядження Дніпропетровського окружного адміністративного суду №51Д від 24.02.2015р., відповідно до ухвали судді Жукової Є.О. про самовідвід, здійснено повторний автоматичний розподіл справи, яка перебувала в провадженні судді Жукової Є.О. за наслідками якого справу передано для розгляду судді Ніколайчук С.В.
06.03.15р. в судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.
В подальшому розгляд справи відкладався на 17.03.15р. та 07.04.15р.
07.04.15р. позивач в судове засідання не з'явився, зі змісту уточненої позовної заяви вбачається, що позивач просить суд розглянути справу за його відсутності, проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечує.
17.03.15р. від судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.
Третя особа, в судове засідання не з'явилась про дату, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлена належним чином, відповідно до приписів ст.35, 38 КАС України, докази чого наявні в матеріалах справи.
Відповідач по справі Голова Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 в судове засіданні не з'явилась, надала до суду заперечення на адміністративний позов, в яких просить суд розглянути справу за її відсутності та відмовити в задоволені позову, оскільки у даному випадку право позивача у жодний спосіб не порушено, адже оскаржуваними наказами у жодний спосіб не обмежувалися його адміністративні повноваження як заступника голови суду, а викладені у позовній заяві обставини є суб'єктивним сприйняттям обставин, обумовленим завищеними амбіціями позивача. Згідно п.9 ч.1. п.1 ч.2 ст. 24 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» голова місцевого суду здійснює інші повноваження, визначені законом. Голова місцевого суду з питань, що належать до його адміністративних повноважень, видає накази і розпорядження. У зв'язку з тим, що суддя ОСОБА_119.05.2014р. перебував у нарадчій кімнаті по кримінальній справі, ОСОБА_2, як головою суду, винесено наказ № 9-А «Про внесення змін до наказу № 7-А про направлення на навчання голову суду ОСОБА_2», відповідно до якого на період відсутності відповідача, обов'язки голови суду покладено на суддю ОСОБА_4, а в подальшому на ОСОБА_3 Повноваженнями щодо розподілу обов'язків по організації діяльності суду наділений саме голова суду, а тому оскаржувані накази прийняті з дотриманням законодавства України.
Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 просила суд відмовити в задоволенні адміністративного позову з огляду на те, що суддя ОСОБА_2, як голова суду визначала на якого суддю може бути покладено обов'язки, оскільки на час винесення наказу від 19.05.2014р. суддя ОСОБА_1(на той час заступник) знаходився в нарадчій кімнаті по кримінальній справі (довідка). Саме голова суду ОСОБА_2(на той час) визначала ту особу, яка могла не допустити конфлікту в роботі коллективу та забезпечити поточну безперебійну діяльність суду та зберегти працездатність аппарату суду на передодні виборам Президента України. Таким чином, посилання позивача на те, що в порушення ч.3 ст. 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» голова суду видала злочинні накази є безпідставними, оскільки вказана норма закону не носить зобов'язального характеру для голови суду покладати виконання її обов'язків саме на заступника цього суду. Отже, видані накази № 9-А «Про внесення змін до наказу № 7-А про направлення на навчання голову суду ОСОБА_2» від 19.05.2014р. та № 39-К «Про покладення обов'язків Голови суду» від 23.05.2014р. не можуть вважатися незаконними в контексті положень ч.3 ст. 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», тому як видача цих наказів обумовлюється саме визначенням головою суду в першу чергу на кого покладати обов'язки. Крім того, суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 вважає, що в період (з 19.05.14р. по 22.05.14р.) дії з виконання законного наказу не вплинули та не могли вплинути на права позивача як судді та людини, оскільки вона відносно позивача ніяких дій не вживала.
Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 просив суд відмовити в задоволені позову, з огляду на наступне, а саме: згідно п.9 ч.1., п.1 ч.2 ст. 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» голова місцевого суду здійснює інші повноваження, визначені законом. Голова місцевого суду з питань, що належать до його адміністративних повноважень, видає накази і розпорядження. Відповідачем, ОСОБА_3 згідно наказу голови суду ОСОБА_2 від 23 травня 2014р. № 39-К виконувалися обов'язки голови суду з 26 по 30 травня 2014 року. Голова суду ОСОБА_2 в цей період часу згідно складеного ще на початку року плану Школою суддів України перебувала на навчанні у Дніпропетровському відділенні Школи суддів. При цьому під час всього періоду двотижневого навчання голова суду ОСОБА_2 щоденно прибувала до суду і повідомила відповідача про те, що заступник голови суду ОСОБА_1 завантажений кримінальними справами, в тому числі і з ухваленням вироку, може тривалий час перебувати у нарадчій кімнаті, у зв'язку з чим не зможе терміново вирішувати повсякденні питання роботи суду. Також, просив суд врахувати, що суддя ОСОБА_3 має найбільший стаж роботи на посаді судді серед суддів Самарського районного суду м.Дніпропетровська (більший стаж лише у судді ОСОБА_2), в тому числі більший від стажу роботи судді ОСОБА_1 В судовому засіданні відповідач стверджував, що він при ознайомленні з наказом від 23 травня 2014р. № 39-К жодних написів від заступника голови суду ОСОБА_1 не бачив, у той час як позивач зазначає, що при ознайомленні з вказаним наказом на його звороті було зроблено відмітку, що він суперечить вимогам ч.3 ст. 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Для відповідача є очевидним, що така відмітка могла з'явитися лише згодом, після його ознайомлення з наказом. Має припущення, що така відмітка могла бути зроблена напередодні пред'явлення адміністративного позову. У позові ОСОБА_1 просить визнати дії взагалі щодо виконання обов'язків голови суду протиправними. Проте жодним чином не зазначає, які саме дії, які можуть бути віднесені до компетенції голови суду та виконання цих обов'язків були вчинені. Таким чином називати оспорювані накази явно злочинними чи незаконними, а відтак і їх виконання - протиправним, немає жодних підстав.
За приписами ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд має право розглянути справу у письмовому провадженні , якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.
Враховуючи наведене, строки розгляду і вирішення справи, встановлені ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, неявку без поважних причин відповідачів-1,2, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні у відповідності до вимог ч.4, ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заслухавши представника позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного:
Заступник голови суду ОСОБА_1 був обраний на цю посаду 17 квітня 2014 року, разом із головою суду ОСОБА_2
20 жовтня 2014 року голову суду було переобрано у зв'язку із досягненням суддею ОСОБА_2 64-річного віку, головою суду таємним голосуванням обрано суддю ОСОБА_6
Стосовно заступника голови суду ОСОБА_1 було висловлено недовіру шістьма суддями з восьми, які працюють у Самарському районному суді м.Дніпропетровська, у зв'язку з неналежним виконанням обов'язків заступника голови суду. Також 20.10.2014 року шляхом таємного голосування його було звільнено із посади заступника голови суду, обрано на цю посаду суддю ОСОБА_5
Голова Самарського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_2 видала накази № 9-А «Про внесення змін до наказу № 7-А про направлення на навчання голову суду ОСОБА_2» від 19.05.2014р. та № 39-К «Про покладення обов'язків Голови суду» від 23.05.2014р.
Згідно наказу № 9-А «Про внесення змін до наказу № 7-А про направлення на навчання голову суду ОСОБА_2» від 19.05.2014р. головою суду покладено обов'язки голови суду на суддю ОСОБА_4
Згідно наказу № 39-К «Про покладення обов'язків Голови суду» від 23.05.2014р. головою суду ОСОБА_2 покладено обов'язки на суддю ОСОБА_3
Позивач, вважає вищевказані накази незаконними та такими, що підлягають скасуванню, а дії суддів Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 та ОСОБА_3 щодо виконання обов'язків голови Самарського районного суду м. Дніпропетровська на підставі оскаржуваних наказів № 9-А «Про внесення змін до наказу № 7-А про направлення на навчання голову суду ОСОБА_2» від 19.05.2014р. та № 39-К «Про покладення обов'язків Голови суду» від 23.05.2014р. протиправними.
Надаючи правову оцінку позовним вимогам позивача щодо визнання протиправними дії голови Самарського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_2 щодо видання наказів №9-А «Про внесення змін до наказу №7-А про направлення на навчання голови суду ОСОБА_2» від 19.05.14р. та №39-К «Про покладення обов'язків Голови суду» від 23.05.14р. та щодо визнання незаконними та скасування вказаних наказів, слід зазначити наступне:
Відповідно до статті 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» голова суду, голова місцевого суду:
1) представляє суд як орган державної влади у зносинах з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами;
2) визначає адміністративні повноваження заступника голови місцевого суду;
3) контролює ефективність діяльності апарату суду, вносить керівникові територіального управління Державної судової адміністрації України подання про призначення на посаду керівника апарату суду, заступника керівника апарату суду та про звільнення їх з посад, а також про застосування до керівника апарату суду, його заступника заохочення або
накладення дисциплінарного стягнення відповідно до законодавства;
4) видає на підставі акта про призначення (обрання) суддею чи звільнення судді з посади відповідний наказ;
5) повідомляє Вищу кваліфікаційну комісію суддів України про наявність вакантних посад у суді в десятиденний строк з дня їх утворення;
6) забезпечує виконання рішень зборів суддів місцевого суду;
7) контролює ведення в суді судової статистики, дбає про інформаційно-аналітичне забезпечення суддів з метою підвищення якості судочинства;
8) забезпечує виконання вимог щодо підвищення кваліфікації суддів місцевого суду;
8-1) вносить на розгляд зборів суду пропозиції щодо кількості та персонального складу слідчих суддів;
9) здійснює інші повноваження, визначені законом.
Голова місцевого суду з питань, що належать до його адміністративних повноважень, видає накази і розпорядження.
У разі відсутності голови суду його адміністративні повноваження здійснює один із заступників голови суду за визначенням голови суду, за відсутності такого визначення - заступник голови суду, який має більший стаж роботи на посаді судді, а в разі відсутності заступника голови суду - суддя цього суду, який має більший стаж роботи на посаді судді.
Аналізуючи вищенаведену норму, слід зазначити, що місцеві суди очолюються головою, на якого покладено організаційне керівництво діяльністю суду. Головна мета такого керівництва - забезпечення злаго?дженості в роботі апарату суд?у, створення сприятливих умов для відповідального ставлення усіх працівників до своїх службових обов'язків і на цій основі - виконання судом покладених на нього завдань по здійсненню правосуддя.
В судах з великим штатом суддів голова розподіляє між ними так звані "сфери обслуговування", в основу чого можуть бути покладені такі принципи: зональний (територіальний); предметний (функціональний); предметно-зональний (змішаний); беззональний (поточний). Успішне виконання завдань, що стоять перед місцевим судом, нерозривно пов'язано з рівнем ділової кваліфікації працівників апарату суду, їх навчанням і вихованням. Пункт 8 частини першої статті 24 вказаного Закону, покладає організацію цієї роботи на голову суду.
Законний наказ повинен мати належний зміст та відповідну форму. Наказ визнається законним, якщо він виданий належною особою в межах її повноважень. Відповідною особою, суб'єктом виддання наказу, визнається особа, уповноважена законом, іншими нормативно-правовими актами, локальними правовими актами (статутом, положенням тощо) чи актами застосування права на віддання в межах своїх повноважень обов'язкових для певного ко ла осіб наказів чи розпоряджень. Особа, уповноважена на видання обов'яз кових для виконання наказів чи розпоряджень, визнається службовою осо бою.
Повноваження відповідної особи - це закріплені за даною особою права і обов'язки переважно владного характеру, тобто повноваження щодо прий няття обов'язкових до виконання рішень і забезпечення їх здійснення тими, кому вони адресовані.
За своїм змістом законний наказ не повинен порушувати конституційні права та свободи людини і громадянина, передбачені в Розділі II Конституції України (статті 21-64). Згідно з ч. 2 ст. 22 Конституції України «кон ституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані». За конний наказ не повинен містити приписи, які зобов'язують виконавця по рушити, наприклад, право кожної людини на життя, повагу кожного до гідності, на свободу та особисту недоторканність, недоторканність житла, на свободу думки і слова, вільне вираження своїх поглядів і переконань тощо.
Підставою для винесення спірних наказів стало навчання судді ОСОБА_2 у Школі суддів України і її право, як голови суду, визначати на якого суддю може бути покладено обов'язки, оскільки на час винесення наказу від 19.05.2014р. суддя ОСОБА_1(на той час заступник) знаходився в нарадчій кімнаті по кримінальній справі (довідка наявна в матеріалах справи).
А згідно чинного законодавства, голова суду ОСОБА_2(на той час) визначала ту особу, яка могла не допустити конфлікту в роботі коллективу та забезпечити поточну безперебійну діяльність суду та зберегти працездатність аппарату суду на передодні виборам Президента України.
Посилання позивача в заяві про уточнення позовних вимог про те, що голова суду на період своєї відпустки обов'язки голови суду покладено на суддю ОСОБА_4 не відповідає дійсності, оскільки голова суду ОСОБА_2 з 19.05.2014р. по 22.05.2014р. у відпустці не перебувала.
Крім того, слід зазначити, що наказ - це розпорядчий документ, який видається керівником установи (структурного підрозділу) на правах єдиноначальності та в межах своєї компетенції, обов'язковий для виконання підлеглими. Наказ набуває чинності з моменту його підписання, якщо інший термін не вказано в його тексті. Право підписання наказів визначається законодавством: зазвичай це право мають керівники установ, їхні перші заступники, а також деякі посадові особи відповідно до їх повноважень і компетенції. Наказ діє доти, доки не буде скасований (особою, яка його підписала, або вищою інстанцією) або поки не буде виконаний чи поки не закінчиться термін його дії, вказаний у самому наказі.
Отже, наказ або розпорядження є законними, якщо вони виддані відповідною особою в належному порядку та в межах її повноважень і за змістом не суперечать чинному законодавству та не пов'язані з порушен ням конституційних прав та свобод людини і громадянина.
Між тим, позивачем не зазначено, яким чином та як вказані накази порушили право або вплинули на позивача при проходженні ним публічної служби.
Суд не бере до уваги, посилання позивача ОСОБА_1 на ту обставину, що він незаконними наказами голови суду ОСОБА_2 був фактично усунений від здійснення адміністративних повноважень голови суду, так як заступник голови суду ОСОБА_1 на час винесення наказів знаходився у нарадчій кімнаті та відповідно до вимог чинного законодавства не міг здійснювати функції голови суду, оскільки це прямо заборонено законом. Доказом чого є наявна в матеріалах справи довідка від 23.02.15р., з якої вбачається що суддя Самарського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 з 19.05.14р. по 22.05.14р. був зайняти у розгляді кримінальних справ.
Окрім того, на заступника голови суду ОСОБА_1 було покладено безліч обов'язків, які він повинен виконувати згідно наказу про призначення на посаду заступника голови самарського районного суду м.Дніпропетровськ.
Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не вчинила дій, які б мали ознаки протиправності.
Діяльність - це активна взаємодія людини з середовищем, в якій він досягає свідомо поставленої мети, що виникла в результаті появи у нього певної потреби.
Дія - це відносно закінчений елемент діяльності, в процесі якої досягається конкретна, не розкладається на більш прості, усвідомлена мета. Дія має подібну діяльності психологічну структуру: мета - мотив - спосіб - результат.
На відміну від правомірних дій, що можуть бути прямо передбачені нормами права, а можуть і випливати в загальній формі з «духу закону» (дозволено все, що не заборонено законом), протиправні дії повинні бути чітко сформульовані правовими нормами. З цього погляду про правопорушення можна говорити лише в рамках і з позиції закону, що визначає поняття й ознаки цивільного, адміністративного чи іншого правопорушення, а нерідко і точний перелік протиправних діянь. Такого роду «формалізм» протиправності забезпечує ясність і єдність вимог, що висуваються до всіх громадян і організацій.
Винне діяння - це усвідомлений, вольовий учинок людини, зовні виражений у формі дії (активного поводження) або бездіяльності (пасивного поводження). Форми винного діяння: а) дія; б) бездіяльність.
Винна протиправна дія - це усвідомлене, вольове, активне поводження людини (суспільно небезпечним або шкідливим, забороненим законом або договором)
Винна протиправна бездіяльність - це усвідомлене, вольове, пасивне поводження людини (суспільно небезпечним або шкідливим, забороненим законом або договором).
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що протиправність дій чи бездіяльності повинна бути прямо заборонена законом.
Тут суд вважає за необхідне зазначити наступні аспекти.
Термін «дискреційне повноваження» означає повноваження, яке надає певний адміністративному органу ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.
Адміністративний орган вході здійснення дискреційних повноважень, повинен керуватися такими основними принципами:
1) не має інших цілей, ніж ті, для яких повноваження було надано;
2) дотримується об'єктивності та неупередженості, враховуючи тільки ті факти, які стосуються певної справи;
3) дотримується принципу рівності перед законом шляхом запобігання несправедливої дискримінації;
4) підтримує відповідний баланс між будь-якими несприятливими наслідками, які його рішення може мати для прав, свобод або інтересів осіб, і цілями, які він переслідує;
5) приймає рішення протягом строку, який є розумним з огляду на питання, про яке йдеться;
6) послідовно застосовує будь-які загальні адміністративні вказівки, враховуючи водночас конкретні обставини кожної справи.
Отже, за своєю правовою природою повноваження голови суду щодо видання наказу №9-А «Про внесення змін до наказу №7-А про направлення на навчання голови суду ОСОБА_2» від 19.05.14р. та №39-К «Про покладення обов'язків Голови суду» від 23.05.14р., є дискреційним повноваженням.
Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин Рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.
Іншими словами, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.
Суд вважає, що голова Самарського районного суду м.Дніпропетровськ ОСОБА_2 при винесенні оскаржуваних наказів керувалась наданими їй Законом повноваженнями та з урахуванням оцінки ефективності, належності та можливості виконання заступником голови суду ОСОБА_1 одночасно своїх обов'язків покладених на нього згідно наказу, здійснення розгляду кримінальних справ та обов'язків голови суду (в разі покладення таких обов'язків на позивача), розподіляючи адміністративні повноваження для забезпечення злагодженості в роботі апарату суду, створення сприятливих умов для відповідального ставлення усіх працівників до своїх службових обов'язків і на цій основі прийняла рішення про видання наказів №9-А «Про внесення змін до наказу №7-А про направлення на навчання голови суду ОСОБА_2» від 19.05.14р. та №39-К «Про покладення обов'язків Голови суду» від 23.05.14р.
Позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.
В даному випадку, оскаржувані накази є індивідуальними актами одноразового застосування, які вичерпали свою дію, а отже відсутні порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів позивача при винесенні оскаржуваних наказів.
Враховуючи наведене, з урахуванням встановленого факту, що в жовтні 2014 року у Самарському районному суді м.Дніпропетровська пройшли вибори за процедурою передбаченою Законом України «Про судоустрій та статус суддів», згідно якого голову суду було переобрано, а стосовно позивача - заступника голови суду ОСОБА_1 було висловлено недовіру, не існує механізму повернення до відновлення прав позивача та зупинення дії наказу, оскільки останні вичерпали свою дію.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржувані накази, голова Самарського районного суду м.Дніпропетровськ ОСОБА_2 діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження їй надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо, а тому заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії судді Самарського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_4 щодо виконання нею обов'язків голови Самарського районного суду м. Дніпропетровська з 19 по 23 травня 2014 року відповідно до наказу голови Самарського районного суду м.Дніпропетровська №9-А «Про внесення змін до наказу №7-А про направлення на навчання голови суду ОСОБА_2» від 19.05.14р.та визнання протиправними дії судді Самарського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_3 щодо виконання ним обов'язків голови Самарського районного суду м.Дніпропетровська з 26 по 30 травня 2014 року відповідно до наказу голови Самарського районного суду м.Дніпропетровська №39-К «Про покладення обов'язків Голови суду» від 23.05.14р., то такі вимоги також не підлягають задоволенню з огляду на наступне:
ст.1 КОДЕКСУ СУДДІВСЬКОЇ ЕТИКИ зазначає, що суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду.
Згідно ст. 13 вищевказаного Кодексу суддя, що перебуває на адміністративній посаді в суді, повинен утримуватися від поведінки, дій або висловлювань, які можуть призвести до виникнення сумнівів у єдиному статусі суддів і в те, що професійні судді здійснюють колективне вирішення питань організації роботи суду.
Особа, яка одержала законний наказ, зобов'язана його виконати. За своєю юридичною природою виконання законного наказу - це виконання особою свого юридичного обов'язку.
Відмова від виконання такого наказу, його невиконання або неналежне виконання є правопорушенням, у тому числі - злочином (наприклад, для військовослужбовця передбачена кримінальна відповідальність за непокору (ст. 402 КК) та невиконання наказу (ст. 403 КК).
Слід зазначити, що злочинним визнається наказ, що передбачає вчинення злочину.
Злочинний характер наказу (розпорядження) означає, що ним вимагається вчинити або його виконання неминуче пов'язане із вчиненням діяння, яке на момент віддання такого наказу (розпорядження) становило злочин. Відповідно до частини 2 статті 7 Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини таким визнається не тільки діяння, передбачене КК України, але і діяння, що є злочином відповідно до загальних принципів права, визнаних цивілізованими націями .
Отже, як вже було встановлено судом, зміст оскаржуваних наказів голови суду ОСОБА_2 не передбачали вчинення будь-яких протиправних дій чи злочинів, не суперечили Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і їх виконання сприяло належній роботі суду на передодні виборам Президента України.
Наказ голови Самарського районного суду м.Дніпропетровська №9-А «Про внесення змін до наказу №7-А про направлення на навчання голови суду ОСОБА_2» від 19.05.14р. та наказ голови Самарського районного суду м.Дніпропетровська №39-К «Про покладення обов'язків Голови суду» від 23.05.14р. до суду оскаржені не були, а тому були чинними та підлягали належному виконанню суддями Самарського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_4 та ОСОБА_3
Крім того, при виконанні останніми оскаржуваних наказів не вчинено відносно позивача дій, які б можна було б розцінити порушенням прав ОСОБА_1, в свою чегру позивач не зазначив спосіб захисту права, а саме: не вказано в позові, яким чином будуть відновлені його права у разі визнання дій відповідачів протиправними. Також, не навів, як вплинули на його адміністративні функції та яким чином обмежили його повноваження дії суддів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 при виконанні оскаржуваних наказів.
Також судом враховано, що суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 має найбільший стаж роботи на посаді судді серед суддів Самарського районного суду м.Дніпропетровська (більший стаж лише у судді ОСОБА_2), в тому числі більший від стажу роботи судді ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_3, надав пояснення, що при виконанні обов'язків голови суду, йому не довелося вирішувати жодних кадрових, фінансових, організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських питань чи питань суддівського самоврядування, а виконання ним обов'язків голови суду зводилося лише до термінових поточних питань діловодства суду, а саме: підпис заяв громадян про видачу копій судових рішень; підписання супровідних листів по справам, які виходили за межі суду тощо. Крім того, від виконання обов'язків заступника голови суду - контролю за зверненням до виконання судових рішень, питань матеріально-технічного забезпечення та господарських питань роботи суду, ОСОБА_1 ніхто не усував. До справи долучено докази, в підтвердження того, що позивач в спірний період одночасно з виконуючим обов'язки голови Самарського районного суду м. Дніпропетровськ здійснював розподіл справ у суді, тощо.
Отже, з системного аналізу вищезазначених правових норм, суд дійшов висновку, що в діях суддів Самарського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_4 та ОСОБА_3, щодо виконання ними обов'язків голови Самарського районного суду м. Дніпропетровська відповідно до оскаржуваних наказів голови Самарського районного суду м.Дніпропетровська, не вбачається порушень чинного законодавства, а отже, підстави для їх визнання протиправними відсутні.
Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Виходячи з системного аналізу наведених норм права та керуючись принципами адміністративного судочинства, суд приходить до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для задоволення заявлених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 6-8, 71, 86, 128, 158-163, 167, 254 КАС України суд, -
В задоволенні адміністративного позову Заступника голови Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 до Голови Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2, судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4, судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3, третя особа: Територіальне управління державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, визнання незаконними та скасування наказів - відмовити.
Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.В. Ніколайчук