Справа № 804/1372/15
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2015 р. Справа № 804/1372/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засіданняБезрученко К.В.,
представника позивача Палюха К.С.,
представника відповідача Чохелі Т.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно - монтажного підприємства «МРІЯ» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.01.2015 відкрито провадження в адміністративній справі № 804/1372/15 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 29.01.2015.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов, просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Зазначені висновки податкового органу ґрунтуються на наступному.
Так, на стор. 6 акту перевірки від 09.12.2014 № 9552/04-63-22-03/35496275 зазначено, що товарно - транспортна накладна виписана з порушеннями: в графі пункт навантаження та розвантаження вказано тільки місто (детальної адреси не зазначено); відсутня інформація про відпуск за довіреністю та переадресування вантажу; в графі по вантажно - розвантажувальним операціям відсутня інформація (навантаження, розвантаження, вага, час прибуття та вибуття, відсутній підпис відповідальної особи); відсутня інформація про відпуск за довіреністю вантажоодержувача. Підприємством не було надано сертифікати якості на дизельне паливо.
Дослідивши надані сторонами докази та всі обставини даної справи, суд не погоджується із позицією відповідача, наведеною в акті від 09.12.2014 № 9552/04-63-22-03/35496275, щодо не спрямованості правочинів, вчинених між ТОВ «БМП «МРІЯ» та ТОВ «Нестіан Трейд» на настання реальних правових наслідків, виходячи із наступного.
Відповідно до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як - от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну , повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4.встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.
5. встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11, у якому зазначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції.
При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.
У листі Вищого адміністративного суду України від 06.05.2011 № 742/11/13-11 зазначено, що згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Отже, дослідженню судом підлягає факт реальності господарської операції між ТОВ «БМП «МРІЯ» та ТОВ «Нестіан Трейд» та реальність зміни майнового стану першого.
Постачальником позивачеві був виставлений рахунок - фактура на оплату товару № 0723/05 від 23.07.2014, належним чином завірена копія якого міститься в матеріалах справи.
Заборгованість у позивача перед постачальником - ТОВ «Нестіан Трейд» за поставлений товар відсутня, про що зазначає і податковий орган на стор. 6 акту перевірки від 09.12.2014 № 9552/04-63-22-03/35496275.
На підтвердження відпуску товару постачальником складена видаткова накладна №РН-0723/05 від 23.07.2014 , яка з боку ТОВ «БМП «МРІЯ» підписана представником позивача за довіреністю № 151 від 23.07.2014. В матеріалах справи наявна довіреність № 151 від 23.07.2014, з якої видно, що вона видана на ім'я директора ТОВ «БМП «МРІЯ» ОСОБА_5 для отримання від ТОВ «Нестіан Трейд» дизельного палива на підставі рахунку 0723/05 від 23.07.2014.
Судом встановлено, що транспортування товару здійснювалося постачальником - ТОВ «Нестіан Трейд» до пункту розвантаження позивача, який являє собою ж/д цистерну № 50234681, що знаходиться за адресою: ПАТ «МК «Азовсталь», м. Маріуполь, вул. Лепорського 1, ява використовується позивачем на підставі договору про передачу в оренду майна від 01.01.2014 № 118/138, належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи.
На підтвердження транспортування вантажу постачальником - ТОВ «Нестіан Трейд» була складена товарно - транспортна накладна № Р634 від 23.07.2014, належним чином засвідчена копія якої міститься в матеріалах справи.
Щодо доводів податкового органу про те, що вказана товарно - транспортна накладна не може підтверджувати транспортування товару, оскільки складена з порушеннями, зокрема, в графі пункт навантаження та розвантаження вказано тільки місто (детальної адреси не зазначено); відсутня інформація про відпуск за довіреністю та переадресування вантажу; в графі по вантажно - розвантажувальним операціям відсутня інформація (навантаження, розвантаження, вага, час прибуття та вибуття, відсутній підпис відповідальної особи); відсутня інформація про відпуск за довіреністю вантажоодержувача суд зазначає наступне.
Разом з тим, в матеріалах справи містяться пояснення позивача від 24.02.2015 № 24/1, в яких зазначено, що у вказаній товарно - транспортні накладній № Р634 від 23.07.2014 на підтвердження отримання товару міститься підпис директора ТОВ «БМП «МРІЯ» ОСОБА_5, на ім'я якого була видана довіреність від 23.07.2014 № 151 для приймання від ТОВ «Нестіан Трейд» дизельного палива.
У відповідності до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 «Щодо підтвердження даних податкового обліку» документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо. При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
За наведених обставин судом відхиляються доводи податкового органу щодо відсутності документів на підтвердження транспортування товару.
Посилання відповідача щодо не надання позивачем сертифікатів якості на дизельне паливо не приймаються судом, з огляду на те, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про підтвердження відповідності» виробник зобов'язаний реалізовувати продукцію за умови наявності у документах, згідно з якими йому передано відповідну продукцію, реєстраційних номерів сертифіката відповідності чи свідоцтва про визнання відповідності; надавати постачальнику інформацію про сертифікацію продукції шляхом зазначення реєстраційних номерів сертифікатів відповідності в документах, згідно з якими передається відповідна продукція.
З аналізу вказаної норми Закону можна дійти висновку, що виробник зобов'язаний надати покупцеві лише відповідну інформацію стосовно якостей продукції, однак питання чи є вищевказаний контрагент позивача безпосередньо виробником поставленої продукції в ході здійснення податкової перевірки контролюючим органом не досліджувалося.
Щодо не встановлення походження дизельного палива, поставленого ТОВ «Нестіан Трейд» позивачеві та не знаходження ТОВ «Нестіан Трейд» за податковою адресою, суд зазначає, що ст. 61 Конституції України закріплює принцип індивідуальної відповідальності, відтак не є підставою для відмови у праві на податковий кредит порушення податкової дисципліни, яке допустили контрагенти платника податків. Аналогічну позицію займає і Верховний Суд України у постанові від 13.01.2009 (номер судового рішення в ЄДРСР - 3060678).
Разом з тим, податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунку з бюджетом третіх осіб.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно зі ст. 9 вищезазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст.1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 ( далі - Положення).
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.
Згідно з п. 2.4 Положення первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.
Отже, облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов'язання).
Факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків, наявність та законність складення яких буде підтвердженням здійснення таких операцій.
Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Під час розгляду справи судом встановлено, що первинні документи, складені ТОВ «Нестіан Трейд», а саме: податкова накладна від 23.07.2014 № 120 та видаткова накладна № РН-0723/05 від 23.07.2014Ю, відповідають вимогам частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Судом встановлено, що придбане у вищевказаного постачальника дизельне паливо використане позивачем в процесі провадження власної господарської діяльності, а саме: в ході експлуатації бульдозеру CATERPILLAR D 5, орендованого у ТОВ «Арендатех», на підставі договору № 01-07/08 від 01.08.2013, належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи.
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 05.02.2015, належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи, судом встановлено, що основним видом діяльності ТОВ «Нестіан Трейд» за КВЕД є оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками (Код КВЕД 46.38) (основний). Проте, серед інших видів діяльності зазначеного підприємства є і оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (Код КВЕД 46.71).
З огляду на викладене, судом встановлена наявність у контрагента позивача - ТОВ «Нестіан Трейд» спеціальної правосуб'єктності під час вчинення правочину з постачання дизельного палива позивачеві.
Таким чином, факт здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом - ТОВ «Нестіан Трейд» підтверджується наявними в матеріалах справи копіями наступних документів, а саме: договором постачання № 2614 від 02.06.2014, рахунком - фактурою № 0723/05 від 23.07.2014, видатковою накладною № РН-0723/05 від 23.07.2014 та товарно - транспортною накладною № Р634 від 23.07.214.
В процесі розгляду справи судом на виконання вимог листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 № 1112/11/13-10 встановлено:
- факт здійснення господарської операції між позивачем та ТОВ «Нестіан Трейд»;
- наявність спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції;
- зв'язок між фактом придбання товарів та послуг ТОВ «БМП «МРІЯ» і його господарською діяльністю;
- дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.
У відповідності до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України ( далі - ПК України) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Так, згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
При цьому, п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу (в редакції чинній на момент спірних правовідносин) передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
У відповідності до п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Нормами статті 201 ПК України визначено перелік документів, що є підставою для нарахування податкового кредиту.
За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне присудити з Державного бюджету України на користь позивача витрати у розмірі 239,03 грн.
Керуючись ст. ст. 11, 50, 70, 71, 72, 86, 159-163, 186, 254 КАС України, суд,
Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно - монтажного підприємства «МРІЯ» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 239 (двісті тридцять дев'ять) грн. 03 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 03 березня 2015 року.

Суддя О.В. Царікова