Справа № 2а-11662/12/2670
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2015 року 08:05 № 2а-11662/12/2670

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Саніна Б.В., при секретарі судового засідання Дмитрієвій В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна"
до1.Київської міської митниці ДФС 2.Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві
провизнання протиправними та скасування рішень, стягнення коштів
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" (надалі - позивач/ТОВ "Аскоп-Україна") до Київської регіональної митниці, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (надалі - відповідач-2/ГУ ДКСУ у м. Києві), в якому просив суд:

1. Визнати протиправною та скасувати Картку відмови Київської регіональної митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №100190000/2/00579 від 29.02.2012 р.

2. Визнати протиправним та скасувати Рішення Київської регіональної митниці №100000003/2012/011175/2 від 29.02.2012 року про визначення митної вартості товару "Риба охолоджена лосось (сьомга) атлантичний (Salmo Salar) ціла, патрана з головою" виробництва Норвегії за резервним методом (метод №6).

3. Стягнути з Державного бюджету України через ГУ ДКСУ у м. Києві на користь ТОВ "Аскоп-Україна" суму надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 73 777,00 грн. (сімдесят три тисячі сімсот сімдесят сім гривень).

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.10.2012 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2013 р., позов задоволено в повному обсязі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.02.2015 р. постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.10.2012 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2013 р. - скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Так, 02.03.2015 р. до судді Окружного адміністративного суду міста Києва Саніна Б.В. через відділ документального обігу та контролю суду надійшла вказана адміністративна справа №2а-11662/12/2670.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.03.2015 р. вказану справу було прийнято до провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні 18.03.2015 р. судом було допущено заміну первинного відповідача - Київську регіональну митницю, на належного - Київську міську митницю ДФС (надалі - відповідач-1).

В судове засідання з'явився представник позивача, який позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити із підстав, викладених в адміністративному позові, зокрема, зазначив про протиправність дій митного органу щодо визначення митної вартості товару за шостим (резервним) методом, оскільки вважає, що заявлена декларантом митна вартість є достовірною та об'єктивною, яка підтверджується, наданими ним до митного органу, документами.

В судове засідання не з'явився представник відповідача-1, про час та місце був повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не вказав, клопотання про відкладення судового розгляду справи не подавав. В той же час, в матеріалах справи наявні письмові заперечення, в яких проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, просить суд в їх задоволенні відмовити, оскільки відповідач-1 у спірних правовідносинах діяв у спосіб та в межах, визначених чинним законодавством України, а тому не допустив порушень законних прав та інтересів позивача.

В судове засідання не з'явився представник відповідача-2, про час та місце був повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не вказав, клопотання про відкладення судового розгляду справи не подавав. В той же час, в матеріалах справи наявні письмові заперечення, в яких проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, просить суд в їх задоволенні відмовити, оскільки відповідач-2 у спірних правовідносинах діяв у спосіб та в межах, визначених чинним законодавством України, а тому не допустив порушень законних прав та інтересів позивача.

Зважаючи на відсутність в судовому засіданні відповідачів та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, на підставі ст.3 та ч.6 ст.128 КАС України, суд дійшов висновку про можливість перейти до розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши наявні в матеріалах докази та заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

28.02.2012 ТОВ "Аскоп-Україна" згідно з вантажної митною декларацією №100190000/2012/310815 від 28.02.2012 р. Київській регіональній митниці пред'явлено до митного оформлення товар "Риба охолоджена лосось (сьомга) атлантичний (Salmo Salar) ціла, патрана з головою" виробництва Норвегії в кількості 16 538 кг. за кодом УКТЗЕД .

Згідно з декларацією митної вартості №100190000/2012/310815 від 28.02.2012 р. митну вартість товару визначено за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, на рівні 5,68 доларів США за 1 кг.

На підтвердження митної вартості товару позивачем митному органу надано: зовнішньоекономічний контракт №01/09-2011 NOR від 01.09.2011 р., укладений безпосередньо з виробником товару компанією Hallvard Leroy AS (Норвегія); інвойс №4209535 від 22.02.2012 р.; вантажну митну декларацію країни відправлення (Норвегія); договір перевезення, міжнародну товаротранспортну накладну (CMR) з відбитками штампів органів державного ветеринарного, санітарно-епідеміологічного та інших видів контролю, транспортну довідку перевізника про вартість перевезення, заявку на перевезення; ветеринарне свідоцтво (Форма №2), сертифікат відповідності, сертифікат походження, попередня декларація та інші документи, що надаються митному органу в оригіналах та залишаються в нього після проведення митного оформлення товару.

29.02.2012 р. Київською регіональною митницею прийнято рішення про визначення митної вартості товару №100000003/2012/011175/2, відповідно до якого митну вартість імпортованого товару визначено за резервним методом на рівні 8,47 доларів США за 1 кг.

Також, 29.02.2012 р. митним органом видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від №100190000/2/00579, згідно з якою в якості вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, вказано на необхідність надання нової ВМД, заповненої з урахуванням рішення про визначення митної вартості товарів №100000003/2012/011175/2 від 29.02.2012 р.

ТОВ "Аскоп-Україна" до Київської регіональної митниці подано нову вантажну митну декларацію №100190000/2012/311045 від 29.02.2012 р., заповнену з урахуванням митної вартості товару, визначеної митним органом, що призвело до переплати митних платежів на суму 73 777,00 грн.

Вважаючи, зазначені вище, дії Київської регіональної митниці протиправними та такими, що порушують законні права та інтереси позивача, останній звернувся за їх захистом до суду.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усіх форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.14 Митного кодексу України від 11.07.2002 р. (в редакції яка діяла на момент подачі позивачем ВМД) (надалі - МК України) регіональна митниця є митним органом, який на території закріпленого за ним регіону в межах своєї компетенції здійснює митну справу та забезпечує комплексний контроль за додержанням законодавства України з питань митної справи, керівництво і координацію діяльності підпорядкованих йому митниць та спеціалізованих митних установ і організацій.

Відповідно до п.17 ч.1 ст.1 МК України митні органи - є спеціально уповноваженими органами виконавчої влади в галузі митної справи, на які відповідно до МК України та інших законів України покладено її безпосереднє здійснення.

Згідно ст.88 МК України декларант виконує всі обов'язки і несе у повному обсязі відповідальність, передбачену цим кодексом, незалежно від того, чи він є власником товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, митним брокером чи іншою уповноваженою особою. Декларант зобов'язаний: здійснити декларування товарів і транспортних засобів відповідно до порядку, встановленого цим кодексом; на вимогу митного органу пред'явити товари і транспортні засоби для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних процедур; сплатити податки і збори.

Так, положеннями ст.259 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього кодексу.

Разом з тим, ст.262 МК України передбачено, що митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості. Порядок та умови декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлюється Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення декларацій митної вартості - спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи.

Відповідно до ст.264 МК України заявлена декларантом митна вартість і подані відомості про її визначення повинні базуватись на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Так, системний аналіз норм законодавства на момент виникнення спірних правовідносин дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках

У відповідності до ст.266 МК України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) /метод 1/. Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями ст.267 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог ст.268 і ст.269 цього Кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог ст.268 і ст.269 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог ст.271, або обчислена відповідно до вимог ст.272 цього Кодексу вартість товарів.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених ст.273 цього Кодексу.

Таким чином, визначення митної вартості товару, що імпортується в Україну, може здійснюватися за іншими передбаченими законом методами тільки за умови неможливості її визначення за ціною договору.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч.5 ст. 266 МК України).

Порядок та умови застосування та/або неможливості застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, встановлено ст.267 МК України, згідно якої він використовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) стосовно продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, що унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не може бути зроблено відповідне коригування відповідно до положень частини другої цієї статті;

4) покупець і продавець не є пов'язаними між собою особами або хоч і є пов'язаними між собою особами, але ці відносини не вплинули на ціну товарів. За наявності достатніх підстав вважати, що зазначені відносини вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен повідомити про це декларантові та надати йому можливість для відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв'язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. На вимогу декларанта таке повідомлення здійснюється у письмовій формі.

Водночас, на момент вчинення декларування позивачем товару, умови та механізм декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, встановлювались Порядком декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 № 1766 (далі - Порядок № 1766).

Так, відповідно до п.2 Порядку №1766 визначення митної вартості товарів - це сукупність дій, які вчиняються декларантом та/або митним органом з метою визначення вартості товарів відповідно до положень МК України та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до п.10 Порядку № 1766 відомості, на підставі яких декларантом визначено та заявлено (задекларовано) митну вартість товару, повинні базуватися на об'єктивних даних, що підлягають обчисленню та перевірці відповідно до вимог МК України.

Згідно ч.2 ст.265 МК України митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

Крім того, Порядком роботи посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженим наказом Держмитслужби № 602 від 24.06.2009 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21.07.2009 р. за №669/16685 (далі - Порядок № 602) (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до Порядку 1766.

При цьому, згідно п.1.9 та п.1.11 Порядку № 602 контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів здійснюється шляхом, зокрема: порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено та порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів.

Згідно ст. 264 МК України, у разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, відповідно до п.11 Порядку № 1766 для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи.

Також, у відповідності до п.13 Порядку № 1766 декларант зобов'язаний подати додаткові документи протягом 10 календарних днів після ознайомлення із записом митного органу про їх подання. За вмотивованою заявою декларанта такий строк продовжується.

Більше того, відповідно до п. 14 Порядку № 1766 якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Судом встановлено, що митним органом в декларації митної вартості №100190000/2012/310815 від 28.02.2012 р. зазначено про необхідність надання позивачем додаткових документів, а саме, калькуляції від виробника та витяги з аукціонів про формування ціни, при цьому, позивачем, в порушення вимог Порядку № 1766, зазначених документів не було подано до митного органу.

Суд також звертає увагу на твердження відповідача-1, що не заперечується позивачем, про виявленні неточності та розбіжності в наданих до митного оформлення документах, а саме: прайс-лист від виробника надано виключно на ту продукцію, оформлення якої здійснювалось, тобто прайс-лист сформовано без зазначення переліку всієї продукції виробника; копія експортної декларації та товаросупровідні документи не містять відміток митних органів країн відправлення та країн транзиту; невідповідність граф 22 та 46 у експортній ВМД.

Суд приймає до уваги позицію відповідача-1, щодо порушення позивачем положень Порядку №1766, а саме не подання позивачем у строк визначений законодавством додаткових документів на вимогу митних органів.

Відповідно до законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, відповідач мав право вимагати такі документи від позивача, а позивач був зобов'язаний надати Митниці витребовувані документи.

Разом з тим, суд звертає увагу, що, як вказує митний орган, при діапазоні пошуку у базі даних цінової інформації ЄАІС ДМСУ за останні 90 днів, що передували митному оформленню, було з'ясовано, що за кодом згідно УКТЗЕД та було здійснене митне оформлення товару за ціною 8,47 доларів США/кг. Наведені обставини були підставою для визначення митної вартості ввезеного позивачем товару за шостим методом за ціною 8,47 доларів США/кг, при цьому належних доказів існування такої інформації ЄАІС ДМСУ відповідачем-1 суду не було надано.

Відповідач-1 вказує на те, що визначивши митну вартість за шостим (резервним) методом, митний орган виходив з неможливості послідовного застосування попередніх методів визначення митної вартості, в тому числі другого та третього методів, в зв'язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні товари, з чим суд не погоджується, виходячи з наступного.

Так, суд звертає увагу, що однією з підстав для відмови у застосуванні першого методу визначення митної вартості товару було саме наявність цінової інформації ЄАІС ДМСУ за останні 90 днів, що передували митному оформленню, про митне оформлення товару за кодом згідно УКТЗЕД та .

Крім того, в матеріалах справи наявна інформація з Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби відносно імпортованого товару в Україну - атлантичного лосося, виробництва Норвегії, код за УКТ ЗЕД , у листопаді-грудні 2011 року, з якої вбачається, що протягом 14 листопада - 14 грудня 2011 року на митну територію України ввезено іншими, ніж позивач особами за 13 деклараціями співставні (5-17 тон)партії товару, який є ідентичним.

Відповідно до ст. 268 МК України, у разі, якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст.267 цього Кодексу, за митну вартість береться вартість операції з ідентичними товарами, які продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому, під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна походження; 4) виробник. Незначні зовнішні відмінності не можуть бути підставою для відмови у розгляді товарів як ідентичних, якщо в цілому такі товари відповідають вимогам частини другої цієї статті. Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних умовах, що й оцінювані товари.

Отже, у відповідача-1 була наявна інформація про ідентичні товари, у зв'язку з чим він був зобов'язаний визначити ціну товару за другим методом, а тому оскаржуване рішення Київської регіональної митниці про визначення митної вартості товару №100000003/2012/011175/2 від 29.02.2012 р., відповідно до якого митну вартість імпортованого товару визначено за резервним методом є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно п.3 роз.1 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (надалі - Порядок №787) повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами ДКС України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення готівковими коштами за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім'я органу Казначейства, або з відповідних рахунків банку чи підприємства поштового зв'язку, вказаних у поданні або заяві платника (його довіреної особи).

Відповідно до п.5 роз.1 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Таким чином, виходячи з положень вище наведених норм, суд приходить до висновку, що відповідач-2 має змогу повернути надміру сплачені суми лише у разі звернення відповідача-1 з відповідним поданням, в порядку передбаченому законом.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач-1 до ГУ ДКСУ у м. Києві з поданням не звернувся, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з Державного бюджету через відповідача-2 на користь позивача суму надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 73 777,00 грн.

Стосовно вимоги про скасування Картки відмови, суд прийшов до висновку, що така позовна вимога в цій частині також не підлягає задоволенню, оскільки Картка відмови, жодних правових наслідків для Позивача не несе.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.6 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, завданням адміністративного судочинства є захист саме порушених прав, свобод та інтересів фізичної особи.

Частинами 1, 2 та 3 ст.11 КАС України, визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано адміністративний позов, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Крім того, в ч.2 ст.71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "Аскоп-Україна" частково. При цьому, відповідно до положень ст.94 КАС України сплачений судовий збір відшкодовується на користь позивача частково.

Керуючись положеннями ст.ст. 2, 17, 71, 86, 158-163, 167, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" до Київської міської митниці ДФС та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати Рішення Київської регіональної митниці №100000003/2012/011175/2 від 29.02.2012 року про визначення митної вартості товару "Риба охолоджена лосось (сьомга) атлантичний (Salmo Salar) ціла, патрана з головою" виробництва Норвегії за резервним методом (метод №6).

3. В іншій частині задоволення позовних вимог відмовити.

4. Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" понесені судові витри в розмірі 200 (двісті) грн. 00 коп. із Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя Б.В. Санін