Справа № 804/19253/14
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2015 р. Справа № 804/19253/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіБарановського Р. А.
при секретаріКанівець К.В.
за участю:
представників позивача представника відповідача Гуляєва О.В., Української Л.С. Жерьобкіна О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Місія-1" до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Місія-1" (далі-ТОВ «Місія-1», підприємство, позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо визнання скасування податкового повідомлення-рішення форми «В4» Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № від 05.11.2014р., яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 158 345, 91 грн.

Представники позивача, позов підтримали і надали пояснення, аналогічні доводам викладеним у позовній заяві.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає про відсутність законодавчих порушень з боку ТОВ "Місія-1" та невірність висновків податкового органу, відображених в акті перевірки, на підставі якого винесено оскаржуване рішення. Так, підприємством у межах свої господарської діяльності були укладені договори з ПАТ КБ «Приватбанк», УС ТОВ «Аміна», ТОВ «Бізнеспром ТК», ТОВ «Екобуд», ПП «Мета-Груп Україна», ТОВ УІФ «Он Лайн Дніпро», ТОВ «Епіцентр К», ПП «Гарант Сервіс 2007» на виконання робіт (послуг) та/або поставку товару, які сторонами виконані у повному обсязі, розрахунки за ними завершені та підтверджуються належними первинними документами. Позивач також наголосив, що чинне законодавство передбачає індивідуальну відповідальність платника податків та не зобов'язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним податкового законодавства.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, надавши обгрунтування аналогічні доводам, викладеним у запереченнях на адміністративний позов.

Позиція відповідача аргументується правомірністю оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Відповідач зазначив, що надані ТОВ «Місія-1» в ході перевірки первинні документи не підтверджують реальність господарських операцій, а, зокрема, накладні не містять обов'язкові реквізити (відсутні дані, які дали б змогу ідентифікувати осіб, які підписували документи та не зазначено місце складання первинних документів). Так, на думку контролюючого органу, ТОВ «Місія-1», використовуючи фінансово-грошові потоки контрагентів, які не виконують своїх податкових зобов'язань, займалось діяльністю, що спрямована на здійснення операцій з метою отримання податкової вигоди. Відповідач вважає, що надані підприємством паперові носії за формою первинних документів містять відомості, що не відповідають фактичним (реальним) обставинам справи, оскільки складені на підставі недійсності господарських операцій, тому не можуть бути підставою для відображення у бухгалтерському та податковому обліку витрат.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідка, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, мотивуючи це наступним.

ТОВ «Місія-1» () зареєстровано як юридичну особу Дніпропетровським управлінням юстиції від 07.04.2004р., що підтверджується випискою із ЄДРПОУ серії ААБ №945810.

Згідно даних із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців до основних видів діяльності підприємства належить:

81.10 Комплексне обслуговування об'єктів;

82.30 Організування конгресів і торговельних виставок;

46.90 Неспеціалізована оптова торгівля;

68.20 Надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна;

70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування;

73.11 Рекламні агентства.

Позивач зареєстрований як платник податку на додану вартість та перебуває на обліку у Державній податковій інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі- ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська, податковий орган, відповідач) від 16.04.2004р. за №46207.

У період з 29.09.2014р. по 03.10.2014р. згідно наказу №45-О від 15.07.2014р. на підставі п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України працівниками ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська проводилась позапланова невиїзна перевірка ТОВ «Місія-1», за результатами якої складено Акт «Про проведення позапланової невиїзної перевірки ТОВ «МІСІЯ-1» () з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення операцій з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» () за січень 2013р., УКРАЇНСЬКО-СІРІЙСЬКЕ ТОВ «АМІНА» (), ТОВ «БІЗНЕСПРОМ ТК» () за лютий 2013р., ТОВ «ЕКОБУД» () за квітень, червень 2012 р., ПП «МЕТА-ГРУП Україна» (7), ТОВ УКРАЇНСЬКО-ІЗРАЇЛЬСЬКА ФІРМА «ОН ЛАЙН ДНІПРО» () за квітень 2012р., ТОВ «ЕІЦЕНТР К» () за травень 2012р., ПП «ГАРАНТ СЕРВІС 2007» () за червень 2012р.» №2737/04-66-15-00/32835945 від 09.10.2014р. (далі-акт перевірки).

Згідно акту перевірки, податковий орган дійшов висновку про порушення підприємством п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п.44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ внаслідок чого ТОВ «Місія-1» завищено суму податкового кредиту у податковій звітності з податку на додану вартість на загальну суму 158 345, 91 грн., в тому числі за квітень 2012 року - 81 236, 68 грн., травень 2012 року-9889, 57 грн., червень 2012 року -46 384, 97 грн., січень 2013 року-5415, 50 грн., лютий 2013 року-15 419, 19 грн., що призвело до порушення п. 200.1, п. 200.3, абз. Б п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, пр. ІІІ Розділу V Наказу від 13.11.2013р. №678 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 11.12.2013р. №2094/24626, в результаті чого ТОВ «Місія-1» завищено від'ємне значення-різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок17 - рядок 9) (рядок 19 декларації з ПДВ) на суму ПДВ 15 419 грн. та завищена сума, що підлягала зарахуванню до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 24 декларації з ПДВ) на суму ПДВ 142 928 грн.

Не погодившись із висновками податкового органу, позивач направив до ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська заперечення на акт позапланової невиїзної перевірки від 09.10.2014р. №2737/04-66-15-00/32835945 (вих. №123 від 27.10.2014р.).

ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська направило відповідь на заперечення за вих. №19364/04-66-22-04-13 від 03.11.2014р., у якій відповідач зазначив, що висновки, викладені в оскаржуваному акті правомірними та обгрунтованими.

05.11.2014р. ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська на підставі акту перевірки сформовано податкове повідомлення-рішення форми «В4» №, яким підприємству зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 158 347, 00 грн.

Не погодившись із висновками податкового органу та винесеним рішенням, ТОВ «Місія-1» звернулось до суду із даним позовом.

Згідно ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим Кодексом України (далі-ПК України).

Господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами). Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 201.6 статті 201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Згідно пункту 201.8 статті 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 ПК України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Разом з тим, наявність податкової накладної є обов'язковою, але не вичерпною підставою для визначення правильності формування податкового кредиту, оскільки, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів (робіт, послуг) із метою використання таких товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства, а не саме лише оформлення відповідних документів.

Отже, для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Пунктом 2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", факти здійснення господарських операцій фіксують первинні документи, які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Відповідно до п.2 ст.9 даного закону первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: "назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції".

Додаткові вимоги до первинних документів встановлені п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. № 168/704), відповідно до якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа, дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції, посада і прізвища осіб відповідальних за здійснення господарської операції і правильність оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно абз.1 п.п.2.1 глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до п.п.2.2, п.п.2.7 п.2 вказаного Положення, первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Документування господарських операцій може здійснюватись із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов'язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм.

Згідно даних ІС «Податковий Блок», детальної інформації по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співствалення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України за квітень, травень, червень 2012р., січень, лютий 2013р. ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська було встановлено розбіжності по подактовим зобов'язанням, укладеним між ТОВ «Місія-1» та контрагентами-постачальниками, в тому числі:

-ПАТ КБ «Приватбанк» () за січень 2013р. -5415, 50 грн.;

-Українсько-Сірійське ТОВ «Аміна» () за лютий 2013р. - 11 493, 59 грн.;

-ТОВ «Бізнеспром ТК» () за лютий 2013р. -3925, 60 грн.;

-ТОВ «Екобуд» () за квітень 2012р.-14 838, 60 грн., за червень 2012р. - 38 464, 97 грн.;

-ПП «Мета-Груп Україна» () за квітень 2012р. - 47 711, 67 грн.;

-ТОВ Українсько-Ізраїльська фірма «Он Лайн Дніпро» () за квітень 2012р.- 18 686, 41 грн.;

-ТОВ «Епіцентр К» () за травень 2012р.- 9889, 57 грн.;

-ПП «Гарант Сервіс 2007» () за червень 2012р. -7920, 00 грн.

В акті перевірки, відповідач зазначив, що надані ТОВ «Місія-1» первинні документи за угодами із вищезазначеними контрагентами підтверджують нереальність господарських операцій.

Так, надані до перевірки накладні не містять реквізити, а саме - дані, які дали б змогу ідентифікувати осіб, що підписували документи та не зазначено місце складання первинних документів.

Відповідно до п.8 розділу ІІІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013р. N 678, який діяв на момент вчинення даних правовідносин, платник податку самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає в податковій звітності. Дані, наведені в податковій звітності, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника.

Відповідно до п.3.1 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013р. N 678, який діяв на момент вчинення даних правовідносин, при визначенні обсягу постачання товарів/послуг за звітний (податковий) період платник зобов'язаний враховувати значення терміна "постачання товарів" відповідно до вимог підпункту 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 розділу I Кодексу та значення терміна "постачання послуг" відповідно до вимог підпункту 14.1.185 пункту 14.1 статті 14 розділу І Кодексу.

При проведенні перевірки даних по контрагентам-постачальникам ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська використовувались наступні документи:

-Акт ДПІ у Бабушкінському райноні м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ Українсько-Сірійське ТОВ «Аміна», код за , щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з січня 2012 по лютий 2013 року» від 20.02.2014р. №79/04-62-22-3/33081783;

-Акт ДПІ у Кіровському районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Екобуд» () з питань дотримання вимог податкового з ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ «ВК Віконні системи» ) за період квітень-жовтнеь 2012 року та з ТОВ «Будівельна компанія «Підземшляхбуд» () за період вересень, жовтень 2012 року» від 09.04.2013р. №759/225/30096252;

-Акт ДПІ у Солом'янському районі м.Києва «Про неможливість проведення звірки ПП «Мета-Груп Україна» () щодо підтвердження господарських відносин із ПП «УКРАВТОМАТИЗАЦІЯ» () за період з 01.04.2012 по 30.04.2012» від 23.11.2012р. №8165/22-02/36629727;

-Акт ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська ГУ Мнідоходів у Дніпропетровській області «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Гарант Сервіс 2007» (код за ) за червень 2012, липень, 2012, серпень 2012, вересень 2012р.» від 10.01.2013р. №34/226/35341376;

-Акт ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області «Про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ Українсько-Ізраїльська фірма «Он Лайн Дніпро», код за , з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства при здійсненні взаємовідносин з ТОВ «Стар Плюс ЛТД» (код 36025611) за квітень 2012 року» від 25.10.2012р. №3518/22-710/31384822.

Так, в Акті від 20.02.2014р. №79/04-62-22-3/33081783 контролюючий орган зазначив, що контрагент позивача -ТОВ Українісько-Сірійське ТОВ «Аміна» за податковою адресою не знаходиться та встановив відсутність поставок товарів (послуг) від постачальника до підприємств-покупців та відповідно відсутність об'єктів оподаткування по операціям із продажу товарів (послуг) підприємствам-покупцям у період з січня 2012 р. по лютого 2013 р.

Актом від 09.04.2013р. №759/225/30096252 встановлено, що операції з поставки по ланцюгу постачання - ТОВ «ВК «Віконні системи» та ТОВ «БК «Підземшляхбуд» - ТОВ «Екобуд» не містять у суті своїй розумових економічних або інших причин (ділової мети) систематичного (протягом місяця) придбання та продажу товарів та не спричиняють реального настання правових наслідків, тобто нереальність господарських операцій з ТОВ «Екобуд», а також виявлено здійсннення діяльності, пов'язаної з наданням податкової вигоди для третіх осіб.

Відповідно до Акту №8165/22-02/36629727 від 23.11.2012р. в ході перевірки податковим органом встановлено відсутність поставок товарів (робіт, послуг) від постачальника ТОВ «УКРАВТОМАТИЗАЦІЯ» до підприємства-покупця ПП «Мета-Груп Україна» та відповідних поставок від ПП «Мета-Груп Україна» до підприємств-покупців за квітень 2012 року.

Перевіряючі ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області в Акті від 10.01.2013р. №34/226/35341376 зазначили, що контрагент позивача - ПП «Гарант Сервіс 2007» за податковою адресою не знаходиться та встановили відсутність реального вчинення господарських операцій за червень 2012р., липень 2012р., серпень 2012р., вересень 2012р.

В ході перевірки, відображеної в Акті від 25.10.2012р. №3518/22-710/31384822, не підтверджено наявність поставок товарі (послуг) від ТОВ Українсько-Ізраїльська фірма «Он Лайн Дніпро» підприємствам-покупцям, що свідчить про те, що правочини, укладені між ТОВ Українсько-Ізраїльська фірма «Он Лайн Дніпро» та покупцями за квітень 2012р. здійснені без мети настанння реальних наслідків та не створюють юридичних наслідків. Крім того, у даному акті також зазначається, що контрагент позивача здійснював діяльність спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третіх осіб. Отже, перевіркою ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області встановлено відсутність об'єктів оподаткування по операціям з придбання товарів (послуг) у підприємств-постачальників та по операціям з продажу цих товарів (послуг) підприємствам-покупцям за період з 01.04.2012р. по 30.04.2012р.

Щодо контрагентів позивача - ПАТ КБ «Приватбанк», ТОВ «Епіцентр К», ТОВ «Бізнеспром ТК» відповідач встановив таке.

ПАТ КБ «Приватбанк» (згідно даних декларації з ПДВ за січень 2013 року від 19.02.2013р. №) не задекларовано податкові зобов'язання для ТОВ «Місія-1» на суму ПДВ - 5415, 50 грн.

ТОВ «Епіцентр К» (згідно даних декларацій з ПДВ за травень 2012р. від 20.06.2012р. №) не задекларовано податкові зобов'язання для ТОВ «Місія-1» а суму ПДВ - 9889, 57 грн.

Згідно даних декларації з ПВ за лютий 2013р. від 19.03.2013р. № ТОВ «Бізнеспром ТК» (свідоцтво платника ПДВ від 13.03.2010р. №100326493 -анульовано від 06.12.2011р.) задекларувало податкові зобов'язання для ТОВ «Місія-1» на суму ПДВ 213, 00 грн., однак уточнюючим розрахунком податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2013р. від 23.10.2013р. № ТОВ «БізнеспромТК» зменшило податкові зобов'язання, задекларовані раніше для ТОВ «Місія-1» на суму ПДВ- 213, 00 грн.

Таким чином, встановлені факти підтверджують відсутність можливості контрагентів позивача (ПАТ КБ «Приватбанк», Українсько-Сірійське ТОВ «Аміна», ТОВ «Бізнеспром ТК», ТОВ «Екобуд», ПП «Мета-Груп Україна», ТОВ Українсько-Ізраїльська фірма «Он Лайн Дніпро», ТОВ «Епіцентр К», ПП «Гарант Сервіс 2007») зі свого боку виконувати умови укладених договорів.

Згідно підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 розділу I Податкового кодексу України, розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Згідно з пунктом 198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченим пунктом 201.11 ст.201 цього кодексу.

Відповідно до ст. 22 ПК України об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів та інші об'єкти визначені податковим законодавством та згідно ст.185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податків з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Пунктом 201.15. ст. 201 ПК України передбачено, що зведені результати такого обліку відображаються в податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (п. 44.1 ст. 44 ПК України).

Отже, відображенню у бухгалтерському обліку та податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, при наявності первинного документу, що підтверджує таку господарську операцію.

Приймаючи до уваги відсутність документів, які б підтверджували постачання товарів, послуг, ведення господарської діяльності у розумінні Податкового кодексу України, суд приходить до висновку, що ТОВ «Місія-1» було порушено вимоги п.8 розділу ІІІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013р. № 678, який діяв на момент вчинення даних правовідносин, в частині заповнення податкових декларацій з податку на додану вартість, оскільки дані наведені в податкових деклараціях та реєстрах отриманих та виданих податкових накладних наданих підприємством до ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська не були підтверджені первинними документам бухгалтерського обліку.

Відповідно принципу індивідуальної відповідальності платника у сфері податкових правовідносин платник не є відповідальним за протиправні дії третіх осіб, що перебувають поза межами його впливу та контролю, проте суд зазначає, що, з урахуванням несприятливих наслідків недостатньої обережності у підприємницькій діяльності, що покладаються на особу, якою були укладені відповідні правочини, останні не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов'язань та здійснення необґрунтованих виплат з бюджету.

Дана правова позиція узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеній в ухвалі суду від 13.11.2013 р. по справі № К/800/11613/13.

Водночас, за відсутності факту придбання послуг або в разі якщо придбані послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість, навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Згідно правової позиції Вищого адміністративного суду України, з метою встановлення факту здійснення господарської операції та законності формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів платника у процесі здійснення господарської операції; встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку; подальше використання придбаних платником товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах його господарської діяльності (Ухвала ВАСУ від 17.03.2014р. №К/800/7936/13).

Таким чином, на підставі викладеного, висновок ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська про порушення ТОВ «Місія-1» п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п.44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ у вигляді завищення суму податкового кредиту у податковій звітності з податку на додану вартість на загальну суму 158 345, 91 грн. знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв'язку з чим було правомірно нараховано підприємству зобов'язання з податку на додану вартість.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивачем не було надано належних та достатніх доказів щодо неправомірності та необґрунтованості оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

З огляду на викладене, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Місія-1" до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2015 року

Суддя Р.А. Барановський