Справа № 808/1021/15
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року , о 17:35 годині,Справа № 808/1021/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Матяш О.В.,

за участю секретаря Передерій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя

справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІЗ»

до державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування рішення про розгляд заяви про намір досягнення податкового компромісу від 29.01.2015,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із вказаним позовом, зазначивши в заяві, що 21.01.2015 ним було подано до ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя заяву про намір досягнення податкового компромісу щодо неузгоджених сум податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість, визначених в податкових повідомленнях-рішеннях №№, від 12.11.2013, щодо яких триває процедура судового оскарження. Проте, відповідач відмовив в застосуванні процедури податкового компромісу, посилаючись на те, що період, в якому виникли податкові правовідносини, не підпадає під період, визначений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу» (далі - Закон).

Позивач не згоден з таким висновком, оскільки процедура податкового компромісу поширюється і на неузгоджені суми податкового зобов'язання по зазначеним податкам, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження.

Просить скасувати рішення №1315/10/10-017 від 29.01.2015, яким відмовлено у застосуванні процедури податкового компромісу.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні, зазначивши в запереченнях, що податковий компроміс, з урахуванням строків давності, відповідно до ст. 102 Податкового кодексу України, застосовується до правовідносин, що виникли до 1 квітня 2014 року, та поширюється виключно на податкові зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість незалежно від того, проводилася перевірка контролюючих органів чи ні за такі періоди. Даний період не підпадає під дію Закону.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке: судом встановлено, що ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області було проведено виїзну позапланову документальну перевірку ТОВ «ЕЛІЗ» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Підприємство Фортіс» за період з 01.10.2010 по 31.12.2010, результати якої викладені в акті №1352/08-28-22-12/13608660 від 05.11.2013 (а.с.24-34). На підставі акту прийняті податкові повідомлення-рішення: № від 12.11.2013, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - податок на прибуток приватних підприємств, на 214751,25 гривень, й № від 12.11.2013, яким збільшено суму грошового зобов'язання, за платежем - податок на додану вартість, на 137709 гривень (а.с.35,36).

21.01.2015 позивач звернувся до ДПІ із заявою про намір досягнення податкового компромісу по зобов'язанням, визначеним вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, які на теперішній час оскаржуються в судовому порядку та є неузгодженими (а.с.13).

29.01.2015 відповідач прийняв рішення №1315/10/10-017 про розгляд заяви про намір досягнення податкового компромісу, відповідно до якого відмовлено у застосуванні процедури податкового компромісу й зазначено, що період не підпадає під дію Закону.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу», розділ ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено підрозділом 9-2 «Підрозділ 9-2. Особливості уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість під час застосування податкового компромісу» (далі - Підрозділ 9-2).

Відповідно до п.1 Підрозділу 9-2, податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу. Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.

Згідно із п.7 Підрозділу 9-2, процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

Відповідно до п.11 Підрозділу 9-2, податковий компроміс з урахуванням строків давності відповідно до статті 102 цього Кодексу застосовується до правовідносин, що виникли до 1 квітня 2014 року, та поширюється виключно на податкові зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість незалежно від того, проводилися перевірки контролюючих органів чи ні за такі періоди.

Відповідно до п.57.3 ст.57 ПК, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п.102.1 ст. 102 ПК, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з пп.5 п.2.2 Методичних рекомендацій щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу, затверджених наказом Державної фіскальної служби України №13 від 17.01.2015, процедура податкового компромісу поширюється на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або ПДВ, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового оскарження (пункт 7 Підрозділу 9-2 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу).

Судом встановлено, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 01.04.2014 у справі №808/1448/14 за позовом ТОВ «ЕЛІЗ» до ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області про скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 12.11.2013 у позові відмовлено.

На час звернення позивача до ДПІ із заявою про погодження податкового компромісу та на час оформлення оскаржуваного рішення від 29.01.2015 судове рішення у справі №808/1448/14 не набрало законної сили та перебувало в суді апеляційної інстанції, що підтверджується ухвалою про відкриття апеляційного провадження від 20.05.2014 (а.с.37). Тобто, податкове повідомлення-рішення не було узгоджене.

Враховуючи викладені вище норми податкового законодавства, суд вважає, що, оскільки на момент звернення позивача до ДПІ із відповідною заявою та на момент відмови ДПІ у застосуванні процедури податкового компромісу, податкове повідомлення-рішення не було узгоджене внаслідок процедури судового оскарження, то застосування для відмови приписів ст. 102 ПК є протиправними в силу приписів п.7 Підрозділу 9-2.

Крім того, відповідно до п.7 Підрозділу 9-2, досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу.

Тобто, у випадку оскарження податкового повідомлення-рішення у судовому порядку, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу» не передбачена можливість відмови податкового органу у застосуванні податкового компромісу.

З урахуванням зазначеного вище, суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача від 29.01.2015 № 1315/10/10-017 про розгляд заяви про намір досягнення податкового компромісу на підставі ст. 102 ПК України, оскільки у ДПІ на момент винесення рішення були відсутні законні підстави для відмови позивачу у досягненні податкового компромісу, тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, присудженню на користь позивача підлягають здійснені ним документально підтверджені судові витрати: позивачем сплачено судовий збір у розмірі 73,08 гривень (платіжне доручення №371 від 11.02.2015 (а.с.7), отже дані витрати необхідно присудити на його користь.

Керуючись ст.ст.17,158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити.

Скасувати рішення державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області №1315/10/10-017 від 29.01.2015, яким товариству з обмеженою відповідальністю «ЕЛІЗ» було відмовлено у застосуванні процедури податкового компромісу.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «ЕЛІЗ» (, адреса: 69093, м. Запоріжжя, вул. Звенигородська, буд. 9) судові витрати у розмірі 73 (семидесяти трьох) гривень 08 копійок.

Постанова може бути оскаржена у Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через Запорізький окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання постанови у повному обсязі шляхом подання апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, що її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Матяш