Справа № 826/11137/14
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

22 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Петрик І.Й.,

суддів Борисюк Л.П.,

Собківа Я.М.,

при секретарі Валяєвій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталекс профі» до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сталекс профі» пред'явило позов до державної податкової інспекції у Солом'янському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24.04.2014 № та від 24.04.2014 №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким у задоволені позовних вимог позивачу відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, враховуючи досягнення сторонами в частині позовних вимог податкового компромісу, колегія суддів вважає, що в частині позовних вимог необхідно закрити провадження у справі визнавши нечинною оскаржувану постанову в цій частині, в іншій частині оскаржувану постанову залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Сталекс профі» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період з 24.07.2012 по 31.12.2013 та податку на прибуток за період з 24.07.2012 по 31.12.2013 при взаємовідносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Барс-11».

Перевіркою встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Сталекс профі» вимог пунктів 198.3 та 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду на суму 8 000,00 грн.

Крім того, перевіркою встановлено порушення позивачем вимог підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження позивачем податку на прибуток у сумі 8 400,00 грн.

За наслідками перевірки державною податковою інспекцією у Солом'янському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві складено акт від 11.04.2014 №1713/26-58-22-08-11/38316724 та прийнято податкові повідомлення-рішення: від 24.04.2014 №, яким позивачеві визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 10 500,00 грн. у тому числі: 8 400,00 грн. - основний платіж, 2 100,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції; від 24.04.2014 №, яким позивачеві зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2013 року у розмірі 8 000,00 грн.

Позивач не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги ту обставину, що обґрунтованість та законність прийняття податкових повідомлень-рішень відповідачем суду не доведена, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Що стосується позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.04.2014 №, яким позивачеві зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2013 року у розмірі 8 000,00 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає зокрема у разі здійснення операцій з придбання товарів та послуг.

При цьому згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. Податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (пункти 14.1.156, 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК визначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, яка, як встановлено п. 201.10 цієї ж статті є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно із частини другої ст. 3 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством та на даних якого ґрунтується, зокрема, податкова звітність.

Частиною першою ст. 9 цього Закону встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Частиною 2 визначено перелік обов'язкових реквізитів первинних документів: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, формування валових витрат та податкового кредиту з ПДВ обумовлено придбанням товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності та реалізується за наявності в платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів і податкових накладних.

Як вбачається з акту перевірки державної податкової інспекції у Солом'янському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 11.04.2014 №1713/26-58-22-08-11/38316724 висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність факту реальності господарських операцій між товариством з обмеженою відповідальністю «Сталекс профі» та товариством з обмеженою відповідальністю «Барс-11» за договором від 12.11.2012 №1112-2.

При цьому, з акту перевірки вбачається, що первинні документи, як і сам договір контролюючим органом не перевірялись та не досліджувались.

З матеріалів справи вбачається, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Сталекс профі» (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Барс-11» (виконавець) укладено договір від 12.11.2012 №1112-2, відповідно до якого виконавець зобов'язується поставити бітумоварку переносну електричну, а замовник зобов'язується прийняти та сплатити її у порядку, строки і на умовах передбачених в даному договорі.

На підтвердження руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії: договору від 12.11.2012 №1112-2; специфікації від 12.11.2012, як додаток до договору №1; протоколу узгодження ціни від 12.11.2012, як додатку до договору №2; графіку поставки товару від 12.11.2012, як додаток до договору №3; акту прийняття-передачі обладнання; накладної від 23.11.2012; податкових накладних від 15.11.2012 та від 23.11.2012; платіжних доручень від 15.11.2012 та від 23.11.2012; товарно-транспортної накладної; платіжних доручень.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на момент вчинення та виконання господарського договору ТОВ «Барс-11» було належним чином зареєстрованою юридичною особою, мало право укладати правочини, було зареєстроване платником податку на додану вартість і мало право виписувати податкові накладні.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано судового рішення, яке б набрало законної сили, прийнятого в порядку ст. 551 Господарського кодексу України щодо встановлення підробної реєстрації контрагентів, втрачених документів або реєстрацію на осіб, які не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження, а також не наданого судового рішення в порядку ст. 234 Цивільного кодексу України щодо фіктивності правочинів між позивачем та його контрагентами.

Отже, на підтвердження виконання вказаних правочинів (договорів) надавались первинні бухгалтерські документи, які повністю відповідають вимогам, встановлених до первинних документів, які пред'являються п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2 Положення про документальне - забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88. Вимоги правочинів (договорів) виконані в повному обсязі, сторони претензій не мають, що відповідачем в судовому засіданні не заперечувалось.

Що стосується посилань податкового органу на акт державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 23.08.2013 №394/26-54-22-01-10/37797302 «Про неможливість проведення зустрічної звірки товариства з обмеженою відповідальністю «Барс-11» щодо підтвердження господарських відносин із приватним підприємством «Еко-Мон» за липень 2012 року та товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-Опт 2000» за період жовтень, листопад, грудень 2012 року» колегія суддів зазначає наступне.

З акту від 23.08.2013 №394/26-54-22-01-10/37797302 вбачається, що відповідачем не перевірялись відносини товариства з обмеженою відповідальністю «Барс-11» з позивачем, первинні документи контролюючим органом також не досліджувались. При цьому, з названого акту вбачається, що контрагент позивача - товариство з обмеженою відповідальністю «Барс-11», декларувало свої грошові зобов'язання по взаємовідносинам із позивачем в листопаді 2012 року, відхилень контролюючим органом не виявлено.

В той же час, акти про неможливість проведення зустрічних звірок не є тим самим, що і результати проведених зустрічних звірок, які є джерелом отримання податкової інформації, що положеннями ст. 83 Податкового кодексу України визначена в якості підстави для висновків під час проведення перевірок. Сама по собі неможливість реалізації органами державної податкової служби визначеної законодавством компетенції щодо проведення зустрічних звірок вказаного контрагенту не може вважатись доказом вчинення порушень податкового законодавства Позивача.

Аналогічна позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в Постанові від 27 лютого 2014 року у справі № К/800/41631/13.

Щодо посилання податкового органу на відсутність реального характеру зазначеного правочину через неспроможність контрагенту його виконання у зв'язку з відсутністю належних ресурсів, колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведено кількість працівників контрагентів та конкретно визначених ресурсів в тому числі і складських приміщень, які повинні були бути у контрагента для виконання передбачених вказаним договором операцій, а тому такі посилання податкового органу є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не спростовано доводів позивача та доказів, наявних у матеріалах справи, які доводять товарність та реальність господарських операцій між позивачем та контрагентом.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що операції позивача з контрагентами здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Крім того, ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2015 року відкрито апеляційне провадження у цій справі та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 18 березня 2015 року.

17 березня 2015 року до початку розгляду справи по суті, позивачем через канцелярію суду подано клопотання про зупинення провадження у справі для досягнення сторонами податкового компромісу.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року провадження у справі зупинено та надано строк до 14 квітня 2015 року для досягнення між сторонами податкового компромісу.

08.04.2015 року та 09.04.2015 року від позивача та відповідача надійшли клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Р» ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 24 квітня 2015 року № у зв'язку із досягненням податкового компромісу в цій частині та поновлення провадження в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «В4» ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 24 квітня 2015 року №

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 23 березня 2015 року погоджено застосування ТОВ «Сталекс профі» процедури податкового компромісу та визначено суму, яку товариству необхідно сплатити для його досягнення, а саме: - по податковому повідомленню-рішенню № від 24.04.2014 - 420 грн.

23 березня 2015 року позивачем було виконано податковий компроміс шляхом сплати вказаної суми до Державного бюджету України, що підтверджується платіжним дорученням від 23 березня 2015 року №3559 про сплату 420 грн. суми податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємства.

Згідно з п. 1 підрозділу 92 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до п. 7 підрозділу 92 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу.

У п. 8 підрозділу 92 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України закріплено, що податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань згідно із цим підрозділом.

П. 112 розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» КАС України передбачено, що підставою для примирення сторін на будь-якій стадії процесу є досягнення податкового компромісу щодо сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств відповідно до підрозділу 92 розділу XX «Перехідні положення» ПК Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду або ж визнати її нечинною і закрити провадження у справі.

Особливості закриття провадження у справі на стадії апеляційного перегляду визначені ст. 203 КАС України. Зі змісту цієї норми слідує, що постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених ст. 157 цього Кодексу, зокрема, у випадку, якщо сторони досягли примирення.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 203 КАС України якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що примирення сторін на стадії апеляційного розгляду справи у зв'язку з досягнення та виконанням ними податкового компромісу є достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі.

Оскільки матеріалами справи підтверджується досягнення сторонами податкового компромісу зі сплати ТОВ «Сталекс профі» спірного податкового зобов'язання за податковим повідомленням-рішенням форми «Р» ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 24 квітня 2015 року № , колегія суддів вважає, що у цьому випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для закриття провадження у справі в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі в частині, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для визнання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року в частині задоволених позовним вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Солом'янському районі головного управління Міністерства доходів та зборів у місті Києві від 24.04.2014 № нечинною та закриття провадження у справі у цій частині зв'язку з досягненням сторонами податкового компромісу.

Керуючись п. 112 розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» КАС України, ст.ст. 113, 159, 160, 198, 203, 206, 212, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталекс профі» та Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про закриття провадження у справі №826/11137/14 в частині задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Солом'янському районі головного управління Міністерства доходів та зборів у місті Києві від 24.04.2014 № визнати нечинною.

Провадження у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталекс профі» до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 24.04.2014 року закрити у зв'язку з примиренням сторін шляхом досягнення податкового компромісу.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року залишити без змін, а апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: І.Й. Петрик

Судді: Л.П. Борисюк

Я.М. Собків

.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Собків Я.М.

Борисюк Л.П.