Справа № 815/6097/14
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/6097/14

Категорія: 8.3.12 Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

при секретарі - Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування вимоги та податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ФОП ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом про сплату боргу від 08.10.2014 р. № ф- та податкове повідомлення-рішення від 08.10.2014 р. № .

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) не містить реквізитів (дати, рішень, відміток тощо), а отже оформлено неналежним чином, у зв'язку із чим підлягає скасуванню.

Крім того, згідно довідки з УПФ в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області від 20.10.2014 р. № 10452/02 заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2011 р. немає.

Акт перевірки від 10.09.2014 р. № 1904/15-05/1701/НОМЕР_2 не містить пояснень, звідки взялася сума недоїмки, а також посилань на документи, на підставі яких проводилася перевірка. У спірному податковому повідомленні-рішенні не визначено основне зобов'язання, тому застосування штрафних санкцій є неправомірним, оскільки штраф обов'язково нараховується на якусь суму.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2014 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду ФОП ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі направлення від 20.08.2014 р. № 358/1701, виданого Білгород-Дністровською ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області, та згідно наказу № 464 від 07.08.2014 р. заступником начальника відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_3 на підставі ст.77, п.82.1 ст.82 ПК України та Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання на ІІІ квартал 2014 р. проведена планова документальна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання суб'єктом господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.09.2013 р. по 31.12.2013 р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р., за результатами якої складений акт від 10.09.2014 р. № 1904/15-05/1701/НОМЕР_2.

Перевіркою, зокрема, встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п.4 ст.1, п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», п.4.5 розд. IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, в результаті чого донараховано єдиного соціального внеску в сумі 231831,74 грн., в т.ч. за 2011 р. - 195812,79 грн., 2012 р. - 36018,95 грн., в т.ч нарахованого з чистого оподатковуваного доходу в сумі 231831,74 грн. (у т.ч. в декларації за 2012 р. - 4572,42 грн.).

На підставі вищевказаного акту перевірки Білгород-Дністровською ОДПІ Головного управління Міндоходів в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.10.2014 р. № , яким застосовано штрафні санкції в розмірі 33109,82 грн. за платежем - збір єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Крім того, податковим органом на підставі ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 08.10.2014 р. № ф- на суму 231831,74 грн.

Зі змісту п.2.5.4 акту перевірки від 10.09.2014 р. № 1904/15-05/1701/НОМЕР_2 вбачається, що перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7% встановлено його заниження в загальному розмірі 231831,74 грн. У зв'язку із цим донараховано єдиного соціального внеску за 2011 р. - 195812,79 грн., 2012 р. - 36018,95 грн., в т.ч. за даними податкової декларації про майновий стан і доходи та додатку № 5 до розділу ІІІ декларації за 2012 р. - 4572,42 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з спірна вимога та податкове повідомлення-рішення винесено податковою інспекцією в межах компетенції та у спосіб, що передбачений законодавством, що регулює спірні правовідносини та обґрунтовано.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України, Податкового кодексу України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

За змістом п.5 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» відповідно до класу професійного ризику - 23, визначеного для ФОП ОСОБА_1 єдиний внесок встановлений в розмірі 37,26% від суми нарахованої заробітної плати.

В ході судового розгляду встановлено, що за даними попередньої планової документальної перевірки (акт від 15.07.2013 р. № 131/17-01/НОМЕР_2) зафіксовано заниження ФОП ОСОБА_1 валового доходу, отриманого від здійснення підприємницької діяльності за 2011 р., 2012 р. в сумі 49140 грн. Згідно п.2.2.2 акту перевірки встановлено завищення витрат, пов'язаних з одержанням доходу за 2011 р., 2012 р. на 605786 грн., у т.ч. в 2011 р. - 515162 грн., у 2012 р. - 90624 грн. Відповідно до п.2.2.3 акту перевірки встановлено заниження оподатковуваного чистого доходу за 2011-2012 рр. в сумі 654926 грн., у т.ч. 2011 р. - на 564302 грн., у 2012 р. - на 90624 грн.

На підставі даних звіту ЄСВ (додаток 5, табл. 1) 11.02.2013 р. наданого до УПФ в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі за період з 01.01.2012 р. - 31.12.2012 р. сума чистого доходу - 0 грн., сума ЄСВ - 0 грн.

Відповідно до декларації про майновий стан і доходи за 2012 р. та додатку № 5 до розділу ІІІ декларації (вх. 11.02.2013 р. №№ , ) сума чистого доходу ФОП ОСОБА_1 складає 13177 грн.

У перевіряємий період згідно виписок банку ФОП ОСОБА_1 виплачувала дохід приватним підприємцям, суми яких не були відображені у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за 2011-2012 року; крім того, за 2011 рік позивачем взагалі не був поданий податковий звіт, чим порушені приписи п.51.1 ст.51 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI.

Перевіркою розрахунків податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2011-2012 року встановлено, що данні перевірки не співпадають з даними декларацій, у зв'язку з чим підприємцю нараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2011-2012 роки в сумі 99736 грн.

Зазначені висновки були підтверджені постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09.12.2013 р. по справі № 815/6886/13, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2014 р.

Вирішуючи спір, суди виходили із того, що перевіркою встановлено подання ФОП ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської ОДПІ податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за 2011-2012 рр. із зазначенням недостовірних відомостей, а саме невідображення сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за 2011-2012 рр., податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій винесено відповідачем правомірно.

Згідно спільного листа Міндоходів України та Пенсійного фонду України від 21.08.2013 р. № 10601/5/99-99-17-01-02-16,21984/03-40 «Про проведення перевірок» відповідачем до УПФУ у м. Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровському районі надано запит щодо надання інформації стосовно подання звітності, нарахування та сплати єдиного соціального внеску ФОП ОСОБА_1 У відповідь територіальне управління Пенсійного фонду направило листи від 08.08.2014 р. № 7621/03, від 03.09.2014 р. № 8907/02.

За правилами абз.3 п.1 ч.1 ст.4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Згідно ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

За змістом ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

На підставі ч.12 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

У відповідності до п.6.2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої 09.09.2013 р. наказом Міністерства доходів і зборів № 455, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.09.2013 за №1622/24154, сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена платниками у строки, визначені відповідно до Закону підпунктом 6 пункту 4.3, абзацом другим підпункту 2, підпунктом 3 пункту 4.5 та підпунктом 2 пункту 4.6 розділу IV цієї Інструкції, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно п. 6.3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування зазначено, що органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки, серед іншого, у разі, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій. Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

За правилами п.3 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

За змістом п.5 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, накладається штраф у розмірі від восьми до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, в контексті вказаного правового припису притягнення до відповідальності платника єдиного внеску пов'язується з подією донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Також слід зазначити, що позивачем не підтверджено сплату у повному обсязі єдиного внеску за спірний період, а також не спростовано підстав його нарахування податковим органом. При цьому судом першої інстанції обґрунтовано відхилено посилання позивача на довідку територіального управління Пенсійного фонду України про відсутність заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2011 р., адже дані відомості надані без урахування висновків податкового органу у вищерозглянутих актах перевірок.

Таким чином, на підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податковим органом обґрунтовано встановлено порушення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у зв'язку із чим правомірно донараховано єдиного соціального внеску в сумі 231831,74 грн.; виставлено вимогу про сплату боргу від 08.10.2014 р. № ф- у відповідності до вимог ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», та застосовано штрафні санкції в сумі 33109,82 грн. згідно п.3, п.5 ч.11 ст.25 цього Закону.

Вирішуючи спір, колегія суддів також зважає, що в силу вимог ч.2 ст.49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, що з огляду на запроваджений ст.8 Конституції України принцип верховенства права та в кореспонденції з приписами ч.1 ст.71 КАС України означає абсолютний і безумовний обов'язок кожної особи, яка бере участь в адміністративній справі довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оцінка поданих особами, які беруть участь в адміністративній справі та самостійно зібраних судом в порядку ст.11 КАС України доказів в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, здійснюється судом за правилами ч.2 ст.71 КАС України в порядку, що встановлений ст.86 цього кодексу.

Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності за правилами ст.86 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про відсутність будь-яких фактичних даних, які б спростували висновки за актом перевірки.

Несплата позивачем податків у встановленому законодавства України порядку руйнує систему оподаткування, що створена в інтересах держави та формування дохідної частини Державного бюджету України, що суперечить моральним засадам суспільства. Наявним вбачається намір позивача одержати економічний ефект за рахунок формування податкового кредиту по договором, який не був спрямований на реальне настання правових наслідків, з ціллю заниження об'єкту оподаткування, несплати податків. Такі дії підприємства призвели до втрат дохідної частини Державного бюджету України, оскільки не сплачені позивачем кошти є дохідною частиною бюджету та власністю держави.

Таким чином, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, колегія суддів дійшла висновку про те, що спірне податкове повідомлення-рішення винесено податковою інспекцією в межах компетенції та у спосіб, що передбачений законодавством, що регулює спірні правовідносини та обґрунтовано. В ході судового розгляду представник відповідача довів суду належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами, з посиланням на відповідні положення законодавства, необґрунтованість позовних вимог позивача. При цьому звернення позивача з даним позовом за захистом своїх порушених прав та інтересів суд оцінює обраний спосіб ухилення від відповідальності за встановлені порушення.

З огляду на викладене, на підставі ст. 10 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 11 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, з'ясувавши обставини у справі; перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2014 року у справі № 815/6097/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення судового рішення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Дата складення у повному обсязі і підписання рішення суду - 27 квітня 2015 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян