Справа № 872/15080/13
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 лютого 2015 рокусправа № 811/1231/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.09.2013 року по справі № 811/1231/13-а за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування постанов Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградській області №14/2013ю-МВ від 26.03.2013 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 102320.00 грн. та №15/2013ю-МВ від 26.03.2013 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у сумі 103230.00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що до повноважень держаної інспекції з архітектурно-будівельного контролю не відноситься право на визначення категорії складності об'єкта будівництва. Крім того, приймаючи рішення про застосування штрафних санкцій, Відповідач прийняв непритаманні йому обов'язки, визначивши ІІІ категорію складності, що на думку Позивача є неправомірним.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.09.2013 року адміністративний позов було задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову Відповідача №14 від 26.03.2013 року в частині накладення на Позивача штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності в сумі 61938.00 грн. Визнано протиправною та скасовано постанову Відповідача №15 від 26.03.2013 року в частині накладення на Позивача штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності в сумі 51615.00 грн.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, не погодившись з рішенням адміністративного суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.09.2013 року скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами адміністративного позову.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що посадовими особами Відповідача була проведена перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, на підставі якого було складено Акт №183/2013ю-МВ від 21.03.2013 року.

Перевіркою було встановлено, що Позивачем були порушені вимоги ст..ст. 34, 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а саме виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання зазначених робіт, ст.. 29 Закону України "Про планування та забудову території", а саме виконання будівельних робіт без дозволу на виконання будівельних робіт, а також, встановлений факт експлуатації об'єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1 в порушення вимог статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а саме експлуатація об'єкта будівництва без прийняття його в експлуатацію.

Категорія складності об'єкта будівництва, відповідно до ДБН А.2.2-3-2012 "Склад та зміст проектної документації на будівництві" була визначена (третя) ІІІ.

21.03.2013 року, службові особи Відповідача за кожним фактом склали протоколи про порушення у сфері містобудівної діяльності щодо виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про їх початок та використання об'єкта нерухомості, який не прийнятий у експлуатацію.

Також, 21.03.2013 року Відповідачем був прийнятий припис про усунення виявлених порушень до 22.04.2013 року, який був подовжений до 01.09.2013 року.

26.03.2013 року Відповідачем, на підставі Акту перевірки №183/2013ю-МВ від 21.03.2013 року були складені протоколи за результатами яких були прийняті постанови про накладення штрафу у сфері містобудівної діяльності №14/2013ю-МВ на суму 103230.00 грн. та №15/2013ю-МВ на суму 103230.00 грн.

Правомірність винесення постанов про накладення штрафу у сфері містобудівної діяльності №14/2013ю-МВ та №15/2013ю-МВ є предметом спору, переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зареєстрував 02 вересня 2013 року декларацію про початок виконання будівельних робіт, Відповідач фактично погодився з тим, що об'єкт будівництва відноситься до ІІ категорії складності, а тому штраф за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок їх виконання та за експлуатацію об'єкта будівництва, який не прийнятий в експлуатацію виносився б на підставі норми права, що визначає штрафні санкції як за об'єкт будівництва ІІ категорії складності.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст..1 Закону України " Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Відповідно до ст..41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки зокрема мають право проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що до повноважень Інспекції з архітектурно-будівельного контролю відноситься проведення перевірки відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм.

Згідно зі ст.. 32 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" усі об'єкти будівництва поділяються на I, II, III, IV і V категорії складності. Категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до державних будівельних норм та стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва. Віднесення об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва.

Приписами ч.1 ст.36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Відповідно до п.2 Постанови КМ України від 13.04.2011 року №466 будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та: реєстрації відповідною Інспекцією декларації - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорії складності.

Відповідно до ч.8 ст.39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Аналіз та синтез зазначених правових норм вказує на те, що усі об'єкти будівництва поділяються на I, II, III, IV і V категорії складності. Необхідною передумовою для розпочату проведення будівельних робіт на об'єктах I - III категорії складності є подання особою до інспекції Держархбудконтролю декларації про розпочаток проведення таких робіт. Подібна процедура встановлена і для введення об 'єкту в експлуатацію, а саме особа має подати декларацію про готовність об'єкта до експлатації і тільки після цього проводити експлуатаційні дії. Законом встановлено, що експлуатація об'єктів не прийнятих в експлуатацію суворо забороняється.

Відповідно до п.п.4 п.4 ст..2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення, як виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації: на об'єктах I категорії складності - у розмірі вісімнадцяти мінімальних заробітних плат; на об'єктах II категорії складності - у розмірі тридцяти шести мінімальних заробітних плат; на об'єктах III категорії складності - у розмірі дев'яноста мінімальних заробітних плат.

Згідно з п.п. 6 п.2 ст..2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення як експлуатація або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації:об'єктів I категорії складності - у розмірі вісімнадцяти мінімальних заробітних плат; об'єктів II категорії складності - у розмірі сорока п'яти мінімальних заробітних плат; об'єктів III категорії складності - у розмірі дев'яноста мінімальних заробітних плат.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для винесення оскаржуваних постанов було виконання Позивачем будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт та експлуатація об'єкту без введення його в експлуатацію.

При цьому, приписами чинного законодавства, встановлено, що розмір штрафних санкцій за зазначені порушення залежать від категорії складності об'єкту будівництва.

Під час проведення перевірки, Позивачем не були надані документи, які б встановлювали категорію складності об'єкту будівництва, внаслідок чого, Відповідач самостійно здійснив розрахунки та відніс об'єкт будівництва до ІІІ категорії складності, у зв'язку з чим штрафні санкції були накладені як на об'єкт будівництва ІІІ категорії складності.

Проте, 02.09.2013 року Позивач подав до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградській області декларацію про початок проведення будівельних робіт, у якій зазначив, що об'єкт будівництва відноситься до ІІ категорії складності.

Приписами ст.36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про початок виконання будівельних робіт замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що зазначена декларація була прийнята Відповідачем та зареєстрована ним.

З зазначеного вбачається, що Відповідач фактично погодився з правомірністю віднесення об'єкту будівництва до ІІ категорії складності, що свідчить про визнання ним власної помилки при винесенні постанов про накладення штрафних санкцій як за об'єкти будівництва ІІІ категорії складності.

Отже, в даному випадку штрафні санкції за правопорушення у сфері містобудівної діяльності пов'язані з виконання Позивачем будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт та здійснення експлуатації об'єкту без введення його в експлуатацію мають накладатися як за об'єкт ІІ категорії складності.

Виходячи з того, що об'єкт будівництва належить до ІІ категорії складності, то відповідно штраф за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок їх виконання склав би 36 мінімальних заробітних плат (41292.00 грн.), та штраф за експлуатацію об'єкта будівництва, яке не прийнято до експлуатації 45 мінімімальих заробітних плат (51615.00 грн.).

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності зменшення штрафних санкцій у зв'язку з доведеністю факту віднесення об'єкту будівництва до ІІ категорії складності та виконанням будівельних робіт без реєстрації декларації про їх початок.

Щодо посилання Позивача на порушення Відповідачем порядку розгляду матеріалів про адміністративне порушення, а саме на неналежне повідомлення про час та місце розгляду протоколів, як на підставу скасування оскаржуваних постанов, то суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними у зв'язку з наступним.

Пунктом 17 Постанови КМ України №244 від 06.04.1995 року про затвердження Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності встановлено, що справа може розглядатися за участю суб'єкта містобудування, який притягається до відповідальності, або його уповноваженого представника, експертів, інших осіб. Відомості про час і місце розгляду справи повідомляються суб'єкту містобудування, який притягається до відповідальності, та іншим особам, які беруть участь у розгляді справи, не пізніше як за три доби до дня розгляду справи.Неприбуття суб'єкта містобудування у визначений час і місце не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з виявленням факту порушення Позивачем вимог Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", 21.03.2013 року Відповідачем були складені протоколи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, у яких було зазначено що розгляд справ про адміністративні правопорушення відбудуться 26.03.2013 року о 10:00 та о 10:30.

Зазначені протоколи позивач отримав у день їх складання, що підтверджується його підписом.

Отже, Позивач був обізнаний про час та місце розгляду його справ.

Виходячи з наведеного, зазначені доводи Позивача щодо неналежного його повідомлення про місце та час розгляду справи та позбавлення його права на обґрунтування своїх доводів під час розгляду протоколів про адміністративні правопорушення спростовуються наявними в матеріалах справи документами.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності часткового скасування оскаржуваних постанов №14/2013ю-МВ від 26.03.2013 року. та №15/2013ю-МВ від 26.03.2013 року, оскільки інспекція допустила помилку при визначенні розміру штрафів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.09.2013 року є законною і обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні.

На підставі наведеного, керуючись, ст. 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.09.2013 року по справі № 811/1231/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко