Справа № 591/8059/14-а
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 р. Справа № 591/8059/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Бартош Н.С. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м.Сумах на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 11.02.2015р. по справі № 591/8059/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м.Сумах треті особи Державний навчальний заклад "Сумський хіміко - технологічний центр професійно - технічної освіти" , Публічне акціонерне товариство "Сумихімпром"

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИЛА:

30.10.2014 року, ОСОБА_1 (далі - позивач ), звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Сумах (далі - відповідач), треті особи- Державний навчальний заклад «Сумський хіміко-технологічний центр професійно-технічної освіти» (далі- навчальний заклад), Публічне акціонерне товариство «Сумихімпром» (далі - підприємство), в якому просить визнати дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах протиправними; зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до п. «б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до пільгового стажу час роботи на посаді майстра виробничого навчання Сумського технічного училища №1, яке згодом було перейменовано в Середнє професійно-технічне училище №1, а згодом у Державний навчальний заклад «Сумський хіміко-технологічний центр професійно-технічної освіти», під час проходження виробничої практики учнями у Сумському ордера Леніна Виробничому об'єднанні «Хімпром», яке згодом було перейменовано у Відкрите акціонерне товариство «Сумихімпром»», а згодом у - Публічне акціонерне товариство «Сумихімпром», а згодом, де позивач працювала із шкідливими умовами праці згідно Списку №2 повний робочий день у наступні періоди з 10.07.1984 року по 01.03.1985 рік, з 07.07.1986 року по 01.03.1987 рік, з 19.12.1994 року по 23.12.1994 рік. з 25.04.1995 року по 01.07.1995 року. з 01.03.1996 року по 28.06.1996 року, з 02.06.1997 року по 04.07.1997 року, з 18.03.1998 року по 06.07.1998 року, з 05.03.1999 року по 30.06.1999 року, всього 2 роки 6 місяців 4 дні.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 11.02.2015 року позов задоволено.

Визнані дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах протиправними.

Зобов'язано відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до п. «б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до пільгового стажу час роботи на посаді майстра виробничого навчання Сумського технічного училища №1, яке згодом було перейменовано в Середнє професійно-технічне училище №1, а згодом у Державний навчальний заклад «Сумський хіміко-технологічний центр професійно-технічної освіти», під час проходження виробничої практики учнями у Сумському ордера Леніна Виробничому об'єднанні «Хімпром», яке згодом було перейменовано у Відкрите акціонерне товариство «Сумихімпром»», а згодом у - Публічне акціонерне товариство «Сумихімпром», а згодом, де позивач працювала із шкідливими умовами праці згідно Списку №2 повний робочий день у наступні періоди з 10.07.1984 року по 01.03.1985 рік, з 07.07.1986 року по 01.03.1987 рік, з 19.12.1994 року по 23.12.1994 рік, з 25.04.1995 року по 01.07.1995 року. з 01.03.1996 року по 28.06.1996 року, з 02.06.1997 року по 04.07.1997 року, з 18.03.1998 року по 06.07.1998 року, з 05.03.1999 року по 30.06.1999 року, всього 2 роки 6 місяців 4 дні.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції постанову Зарічного районного суду м. Суми від 11 лютого 2015 року скасувати та постановити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилаються на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм чинного законодавства.

Зазначає, що відмовляючи в частині позову, суд першої інстанції не врахував, положення статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36 «Про затвердження Списку №2 виробництв, робіт, професій і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» , фактичні обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що у листопаді 2013 року позивач звернулась до відповідача за завою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

29.11.2013 року відповідачем відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, дійшов до висновку про те, що надані до матеріалів справи докази підтверджують вимоги позивача та відповідають вимогам Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.33 Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників. зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36 та Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. «б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно до п.33 Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36 право на пенсію на пільгових умовах мають майстри виробничого навчання, зайняті навчанням у хімічній промисловості, які перебувають 50% і більше у виробничих цехах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року №41.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговими пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма, якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади, яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз викладених вище норм дає підстави дійти до висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи прав на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункті «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів відповідного робочого місця за умовами праці, та зайнятість навчанням у хімічній промисловості, та перебування 50% і більше у виробничих цехах.

Наведені вище правові позиції висловлені Верховним Судом України у рішеннях від 10.09.2013 року у справі №21-183а13, від 24.06.2014 року у справі №21-236а14; від 28.01.2014 року у справі №21-455а13.

Матеріали справи свідчать про те, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» стало не підтвердження первинними документами факту роботи позивачем у виробничих цехах «Сумихімпром» у наступні періоди з 10.07.1984 року по 01.03.1985 рік, з 07.07.1986 року по 01.03.1987 рік, з 19.12.1994 року по 23.12.1994 рік. з 25.04.1995 року по 01.07.1995 року. з 01.03.1996 року по 28.06.1996 року, з 02.06.1997 року по 04.07.1997 року, з 18.03.1998 року по 06.07.1998 року, з 05.03.1999 року по 30.06.1999 року на посаді майстра виробничого навчання не менше 50% робочого часу та відсутність атестація відповідного робочого місця.

В підтвердження своєї позовної заяви позивачем надані до суду довідка копії наказів, розпоряджень Виробничого об'єднання «Хімпром» (після реорганізації Відкрите акціонерне товариство «Сумихімпром») про прийом учнів Сумського техучилища №1 для проходження виробничої практики, в яких позивач зазначена в якості відповідального за практику учнів майстра виробничого навчання Сумського технічного училища №1;

копії наказу про затвердження атестації робочих місць за умовами праці на виробництвах об'єднання з додатками; копії наказів - постанов про підтвердження права на пільгове забезпечення за результатами атестації робочих місць, в яких відсутні посилання на атестацію робочого місця - майстра виробничого навчання, копії трудової книжки де зазначено про роботу позивача в спірний період на посаді майстра виробничого навчання у Сумському технічному училищі.

Окрім цього, в матеріалах справи відсутні докази про зайнятість позивача навчанням у хімічній промисловості, та перебування 50% і більше у виробничих цехах.

Виходячи із викладеного, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду першої інстанції про задоволення позову.

Судом першої інстанції порушенні норми матеріального права, зокрема, п. «б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36 «Про затвердження Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», постанови Міністерства праці України від 01.09.1992 року №41 «Про затвердження Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці», що призвело до неправильного вирішення справи, тому судове рішення підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Відповідно ч.1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановленні під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Колегія суддів, дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Сумах задовольнити.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 11.02.2015р. по справі № 591/8059/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Донець Л.О.
Судді Бартош Н.С. Мельнікова Л.В.
Повний текст постанови виготовлений 17.04.2015 р.