Справа № 468/292/15-а
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 р.м. ОдесаСправа № 468/292/15-а

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Муругов В.В.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача - Косцової І.П.

суддів - Стас Л.В.

- Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Привільненської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ ступенів на постанову Баштанського районного суду Миколаївської області від 16 березня 2015 року по справі за адміністративним позовом прокурора Баштанського району Миколаївської області в інтересах ОСОБА_3 до Привільненської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ ступенів, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Баштанська районна державна адміністрація Миколаївської області, про визнання неправомірною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Баштанського району Миколаївської області звернувся до суду з адміністративним позовом в інтересах ОСОБА_3, в якому просив визнати неправомірною бездіяльність Привільненської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ ступенів щодо невиплати випускнику з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, ОСОБА_3, одноразової грошової допомоги, зобов'язати Привільненську спеціальну загальноосвітню школу-інтернат І-ІІІ ступенів нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу на користь ОСОБА_3 у розмірі 6 216 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_3 є дитиною, позбавленою батьківського піклування, навчався, виховувався та перебував на повному державному забезпеченні в Привільненській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат І-ІІІ ступенів. Проте, при випуску зі школи відповідачем не здійснено в повному обсязі виплати, гарантовані Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Постановою Баштанського районного суду Миколаївської області від 16 березня 2015 року вказані вимоги задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції у справі з'ясовано, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною, позбавленою батьківського піклування, про що Баштанською районною адміністрацією Миколаївської області оформлено розпорядження від 19.02.2009 року № 109-р.

У період з 11.09.2009 року ОСОБА_3 навчався та виховувався в Привільненській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІІ ступенів, де перебував на повному державному забезпеченні та на підставі наказу від 29.05.2014 року №21 йому видано свідоцтво про закінчення спеціальної загальноосвітньої школи.

Після випуску із цього закладу 01.09.2014 року ОСОБА_3 вступив на навчання в ДНЗ «Баштанський ПЛ».

Проте, при випуску із Привільненської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ ступенів, ОСОБА_3 виплачено цим закладом грошову допомогу у розмірі 1 500 грн., тобто у меншому розмірі, ніж передбачено ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності у цієї особи права на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі, визначеному цим Законом, тому відмова відповідача у проведенні цих виплат у повному обсязі є неправомірною та його має бути зобов'язано нарахувати та виплати ці суми в судовому порядку.

Колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13.01.2005 року № 2342-IV держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа.

Частиною 7 цієї статті визначено, що випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Відповідно до п.п. 1 п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» від 05.04.1994 року № 226 дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа, а також учням та студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків і перебували на повному державному утриманні в загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах, при вступі на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів видається безоплатно за рахунок коштів тих закладів, які вони закінчили, комплект нового одягу і взуття на суму не менш як 12 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також грошова допомога в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Учні та студенти зазначеної категорії зараховуються на повне державне утримання в навчальних закладах, до яких вони вступили, і в період навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів забезпечуються безоплатно продуктами харчування, одягом.

Аналіз наведених норм показав, що держава здійснює повне забезпечення, зокрема, дітей, позбавлених батьківського піклування. Випускники загальноосвітніх навчальних закладів із числа цих дітей та за рахунок навчального закладу забезпечуються одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Разом з цим, розмір одноразової грошової допомоги, який підлягає виплаті при випуску з навчального закладу, на забезпеченні якого перебували, зокрема, діти, позбавлені батьківського піклування, та визначений Законом, не узгоджується з розміром такої одноразової грошової допомоги за Постановою КМУ.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» Закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Враховуючи зазначене, оскільки норми Постанови КМУ прийняті до набрання чинності Законом та не приведені у його відповідність, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що при вирішенні спірного питання підлягають застосуванню норми Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», а саме одноразова грошова допомога підлягає виплаті у розмірі, визначеному цим Законом.

З огляду на викладене, виходячи з наявності у ОСОБА_3 права на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі, визначеному цим Законом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Привільненської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ ступенів - залишити без задоволення.

Постанову Баштанського районного суду Миколаївської області від 16 березня 2015 року по справі за адміністративним позовом прокурора Баштанського району Миколаївської області в інтересах ОСОБА_3 до Привільненської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ ступенів, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Баштанська районна державна адміністрація Миколаївської області про визнання неправомірною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Суддя-доповідач: І.П. Косцова

Судді: Л.В.Стас

І.О.Турецька