Справа № 553/98/15-а
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 р.Справа № 553/98/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Кононенко З.О. , Бондара В.О.

за участю секретаря судового засідання Запара Е.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 13.03.2015р. по справі № 553/98/15-а

за позовом ОСОБА_2

до Лохвицької міської ради Лохвицького району Полтавської області

про визнання рішення Лохвицької міської ради від 23 грудня 2014 року № 9 незаконним та його скасування, визнання бездіяльності Лохвицької міської ради її голови та постійної комісії з розгляду земельних питань незаконною, зобов'язання Лохвицьку міську раду,постійну комісію з розгляду земельних питань Лохвицької міської ради та сесію Лохвицької міської ради вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Ленінського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до Лохвицької міської ради Лохвицького району Полтавської області, в якому просив визнати рішення Лохвицької міської ради від 23 грудня 2014 року № 9 незаконним, визнати бездіяльність Лохвицької міської ради, яка полягає в ненаданні ОСОБА_2 земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства незаконною, визнати бездіяльність Лохвицького міського голови ОСОБА_3, постійної комісії з розгляду земельних питань, яка полягає в невинесенні заяви ОСОБА_2 про надання земельної ділянки у власність на розгляд сесії Лохвицької міської ради незаконною, визнати бездіяльність Лохвицького міського голови ОСОБА_3, яка полягає в, не розгляді заяви ОСОБА_2 про надання земельної ділянки у власність та ненаданні відповіді на заяву незаконною, скасувати рішення Лохвицької міської ради від 23 грудня 2014 року № 9, зобов'язати Лохвицьку міську раду надати ОСОБА_2 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства у власність площею до 2 га на вказаному полі, зобов'язати постійну комісію з розгляду земельних питань Лохвицької міської ради винести на розгляд сесії Лохвицької міської ради подані ОСОБА_2 та іншими громадянами заяви, зобов'язати провести пленарне засідання сесії Лохвицької міської ради з метою розгляду заяви ОСОБА_2 про передачу земельної ділянки у власність, зобов'язати сесію Лохвицької міської ради передати ОСОБА_2 земельну ділянку площею до 2 га для ведення особистого селянського господарства на вказаному полі.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 18 грудня 2014 року він звернувся до Лохвицької міської ради з заявою про надання йому земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства. Заява була подана у зв'язку з тим. що в межах населеного пункту с. Криниця, що відноситься до Лохвицької міської ради, де працює позивач директором ПАТ ім. Мічуріна. звільнилася земельна ділянка площею 29 га рілля. Проте, подана позивачем заява, 18 грудня 2014 року на засіданні постійної комісії Лохвицької міської ради 6 скликання з питань землекористування та екології не була розглянута з посиланням на те, що вона була пізно подана, її не встигли належним чином вивчити, крім того, і сесія не зможе розглянути заяву про передачу земельної ділянки у власність без подання постійної комісії, а питання позивача буде розглядатися на наступній сесії в наступному році. 23 грудня 2014 року сесією Лохвицької міської ради було передано в оренду земельну ділянку площею 29 га рілля ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства, чим, на думку позивача, порушено принцип рівності громадян України, що закріплений ст. 24 Конституції України, ст. 14 Конституції України, ст. 121 ЗК України, та ст. 4 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», дії міського голови та голови комісії мають ознаки корупції, оскільки вони вчинялися спільно, умисно, на користь однієї особи.

Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 03.03.2015 року у справі № 553/98/15 а в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Лохвицької міської ради Лохвицького району Полтавської області про визнання рішення Лохвицької міської ради від 23 грудня 2014 року № 9 незаконним та його скасування, визнання бездіяльності Лохвицької міської ради її голови та постійної комісії з розгляду земельних питань незаконною, зобов'язання Лохвицьку міську раду, постійну комісію з розгляду земельних питань Лохвицької міської ради та сесію Лохвицької міської ради вчинити дії - відмовлено.

Позивач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій, зазначив, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки земельні торги під час передачі земельної ділянки не проводилися в порушення ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу, яка передбачає, що в разі надання земельної ділянки в оренду органом місцевого самоврядування обов'язково проводяться земельні торги, після чого виноситься рішення місцевої ради й укладається договір оренди земельної ділянки ч. 1 ст. 124 ЗКУ, а рішення про укладення договору без торгів в цій ситуації підтверджено в рішенні сесії Лохвицької міської ради № 9, що є в матеріалах справи. Земельні торги не проводяться відповідно до ст. 134 Земельного кодексу України лише в разі, коли здійснюється продаж права оренди, що в цій ситуації не мало місце. Просив суд постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Відповідач надав до суду апеляційної інстанції письмові заперечення на апеляційну скаргу, в якій просив залишити без задоволення апеляційну скаргу позивача.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з викладених у ній підстав, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов позивача у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд першої інстанції виходив з того, що він підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь - які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п.1 ч.1 ст.17 КАС України до компетенції адміністративних судів віднесено, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 ЗК установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 ЗК Рада - відповідач при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Вирішуючи спір по суті, суди залишили поза увагою те, що у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянуто за правилами КАС.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Отже, колегія суддів зазначає, що спір між сторонами підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства України, що виключає його вирішення в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи положення ч.4 ст.198 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішень суду та прийняття ухвали про закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п.4 ч.1 ст.198, п.1 ст.203, п.4 ч.1 ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 13.03.2015 року у справі № 553/98/15-а - скасувати.

Прийняти ухвалу, якою провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до Лохвицької міської ради Полтавської області про визнання бездіяльності незаконною, скасування рішення та зобов'язати вчинити певні дії закрити.

Роз'яснити ОСОБА_2 його право на звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калитка О.М.
Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О. Бондар В.О.

Повний текст ухвали виготовлений 27.04.2015 р.