Справа № 464/12832/14-а 2-а/464/23/15
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року Справа № 876/2689/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Старунського Д.М.,

з участю секретаря Волошин М.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача Зубович - Яворської О.Я., Матвійчук Н.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова, Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 20 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова, Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2014 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова, Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова в якому просила визнати неправомірними дії та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, період роботи з 22.09.1983 року по 07.07.2014 року та прийняти рішення про виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій на день призначення відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій на день призначення відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 20 лютого 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, та не встановлення всіх обставин справи, просять оскаржувану постанову скасувати і прийняти нову про відмову у задоволенні позову.

Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова в апеляційній скарзі зазначає, що у заяві про призначення пенсії позивачка не вказала про своє право на 10 місячних пенсій. Крім того, з трудової книжки позивачки не підтверджується, чи належать спірні періоди праці до переліку посад, за якими особа має право на пенсію за вислугу років незалежно від віку. Просить прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що згідно чинного законодавства викладач, який працює в позашкільних навчальних закладах не має права на зарахування до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, періодів викладання в таких закладах. Також після призначення пенсії, пенсійна справа була скерована до Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова за місцем проживання пенсіонера, а тому вимоги позивача є безпідставними. Просить відмовити в задоволенні позову.

Представники Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова, Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали, просить постанову Сихівського районного суду м.Львова від 20.02.2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач та її представник в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечили, просять постанову Сихівського районного суду Львівської області від 20.02.2015 року залишити без змін.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг в їх сукупності, суд дійшов висновку, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачці Управлінням Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова призначена пенсія за віком з 08.07.2014 року.

У 2014 році позивачка звернулася з заявою про призначення та виплату їй грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Листом Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова від 11.12.2014 року № 202/С-9 їй відмовлено у виплаті вказаної грошової допомоги, оскільки у позивачки відсутній необхідний страховий стаж (30 років) для отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 13-14).

Листом Управлінням Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова від 29.12.2014 року № 13655/10-14 позивачці відмовлено у виплаті грошової допомоги, оскільки на день призначення пенсії страховий стаж становив менше 30 років, а тому відсутні правові підстави для отримання такої допомоги.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на день досягнення пенсійного віку позивач працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.п."е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", має необхідний для жінок страховий стаж 30 років на таких посадах, а також якщо до цього часу не отримувала будь-яку пенсію, а тому має право при призначенні пенсії за віком на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення такої пенсії.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, виходячи з наступного.

Згідно з п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.п."е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Згідно з п. «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають: артисти театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів при стажі творчої діяльності від 20 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до п.4 Переліку посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. № 583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають творчі працівники (крім перелічених у пунктах 1 - 3 цього Переліку) театрів опери і балету, музичних театрів: а) артисти драми, артисти оркестру, які грають на духових інструментах, - при стажі творчої роботи на сцені на посадах, зазначених у цьому підпункті, не менше 25 років. До цього стажу зараховується і робота, передбачена пунктами 1 і 2 цього Переліку; б) артисти оркестру (крім тих, які грають на духових інструментах), артисти хору і мімічного ансамблю, концертмейстери - піаністи, артисти вокально-драматичної частини - при стажі творчої роботи на сцені на посадах, зазначених у цьому підпункті, не менше 30 років. До цього стажу зараховується також робота, передбачена пунктами 1 - 3 і підпунктом "а" пункту 4 цього Переліку.

Як вбачається з трудової книжки позивачка з 22.09.1983 року по 22.05.1984 року працювала на посаді артиста симфонічного оркестру Львівської державної консерваторії імені М.В.Лисенка; з 01.08.1984 року по 29.08.1985 року - на посаді артиски-інстументалістки камерно-інструментального ансамблю Волинської обласної філармонії; з 16.11.1985 року по 31.03.1988 року - на посаді артистки-флейтистки у Львівському об'єднанні музичних ансамблів; з 04.04.1988 року по 30.11.1993 року - на посаді артистки (флейта) Львівської обласної філармонії.

Відповідно до п."е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України № 433 від 06 травня 2001 року "Про затвердження переліку типів позашкільних навчальних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад" музичні школи віднесено до позашкільних навчальних закладів.

Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 (зі змінами), визначені посади в позашкільних навчальних закладах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Приміткою №2 вказаного Переліку передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості закладів і установ.

Згідно з ст.ст. 12, 15 Закону України "Про позашкільну освіту" позашкільні навчальні заклади можуть функціонувати у формі центрів, комплексів, палаців, будинків, клубів, cтанцій, кімнат, студій, шкіл мистецтв, початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладів (шкіл естетичного виховання), спортивних шкіл, дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, фізкультурно-спортивних клубів за місцем проживання, фізкультурно-оздоровчих клубів інвалідів, спеціалізованих дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, дитячих стадіонів, дитячих бібліотек, дитячих флотилій, галерей, бюро, оздоровчих закладів, що здійснюють позашкільну освіту. Позашкільна освіта у позашкільних навчальних закладах може здійснюватися за такими напрямами: художньо-естетичний, який забезпечує розвиток творчих здібностей, обдарувань та здобуття вихованцями, учнями і слухачами практичних навичок, оволодіння знаннями в сфері вітчизняної і світової культури та мистецтва.

Відповідно до ст. 21 вказаного Закону педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 14 червня 2000 року "Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників" посада позивача включена до переліку посад педагогічних працівників.

Крім того, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 (зі змінами) встановлено, що вчителі і викладачі музичних і художніх шкіл мають право на пенсію за вислугою років.

Дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1995 року № 397/21 за клопотанням Міністерства соціального захисту населення України № 01-3/133-02-2 на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання поширено порядок призначення пенсій за вислугу років, передбачений постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04 листопада 1993 року, без внесення змін до неї.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірний період роботи позивача на посаді викладача в Львівської дитячої музичної школи № 2 необхідно зарахувати до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугою років.

Таким чином, правильним також є висновок суду першої інстанції про наявність у позивача права на отримання грошової допомоги, передбаченої п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки на день досягнення пенсійного віку вона працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.п."е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", має необхідний для жінок страховий стаж 30 років на таких посадах, а також якщо до цього часу не отримувала будь-яку пенсію, а тому має право при призначенні пенсії за віком на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення такої пенсії.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що первинним має бути рішення про виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, яке приймається пенсійним органом, що здійснював призначення пенсії. А оскільки перша виплата пенсії проводилась Управлінням Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова, то таке слід зобов'язати виплатити вказану грошову допомогу. При цьому заперечення про неможливість допризначення грошової допомоги не береться судом до уваги, оскільки таке не заборонено чинним законодавством.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст. 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова, Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195,198,200,205,206,254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова, Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду м. Львова від 20 лютого 2015 року у справі № 464/12832/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді М.П.Кушнерик

Д.М.Старунський

Повний текст ухвали виготовлений 22 квітня 2015 року.