Справа № 804/76/15
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2015 р. Справа № 804/76/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засіданняБезрученко К.В.,
представника позивача Палюха К.С.,
представника відповідача Чохелі Т.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно - монтажного підприємства «МРІЯ» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.01.2015 відкрито провадження в адміністративній справі № 804/76/15 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 21.01.2015.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов, просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Зазначені висновки податкового органу ґрунтуються на наступному.
Господарські операції між ТОВ «БМП «МРІЯ» та «Регіон Кепітал» перевіряючий визначає як нереальні, з огляду на неповне заповнення товарно - транспортної накладної , в якій в графі по вантажно - розвантажувальним операціям відсутня інформація (навантаження, розвантаження, вага, час прибуття та вибуття, відсутній підпис відповідальної особи); відсутня інформація про відпуск за довіреністю вантажоодержувача. Підприємством не було надано сертифікати якості на дизельне паливо.
Зі змісту акту перевірки від 04.12.2014 № 9451/04-63-22-03/35496275 видно, що висновки про відсутність взаємодії у перевіряємому періоді між позивачем та ТОВ «Денекс Груп» ґрунтуються на тому, що вказане підприємство не знаходиться за податковою адресою.
Щодо взаємовідносин позивача із ТОВ «Арендатех» в акті перевірки від 04.12.2014 № 9451/04-63-22-03/35496275 вказано про не надання договору найму від 01.08.2013 № 01-07/08.
Дослідивши надані сторонами докази та всі обставини даної справи, суд не погоджується з позицією відповідача, наведеною в акті від 04.12.2014 № 9451/04-63-22-03/35496275 щодо не спрямованості правочинів, вчинених між ТОВ «БМП «МРІЯ» та ТОВ «Нестіан Трейд», ТОВ «Регіон Кепітал», ТОВ «Денекс Груп» та ТОВ «Арендатех» на настання реальних правових наслідків та вважає обставини, висвітлені в означеному акті такими, що не відповідають дійсності, виходячи з наступного.
Відповідно до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010№ 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну , повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4. встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.
5. встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11, в якому зазначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції.
При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.
У листі Вищого адміністративного суду України від 06.05.2011 № 742/11/13-11 зазначено, що згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Отже, дослідженню судом підлягає факт реальності господарської операції між ТОВ «БМП «МРІЯ» та ТОВ «Нестіан Трейд», ТОВ «Регіон Кепітал», ТОВ «Денекс Груп» та ТОВ «Арендатех», та реальність зміни майнового стану першого.
Суд відзначає, що по взаємовідносинам із ТОВ «Нестіан Трейд» перевіряючий ревізор - інспектор взагалі не наводить в акті жодного обґрунтування нереальності відносин між позивачем та означеним контрагентом у серпні 2014 року.
В процесі розгляду справи судом з'ясовано, що у серпні 2014 року позивач із ТОВ «Нестіан Трейд» правочинів не вчиняв.
Судом встановлено, що сума податкового кредиту у розмірі 165454,00 грн. у серпні 2014 року сформована за рахунок взаємовідносин із ТОВ «Регіон Кепітал», ТОВ «Денекс Груп» та ТОВ «Арендатех».
Відповідно до пункту 1.4 зазначеного договору приймання товару здійснюється на складі покупця.
ТОВ «Регіон Кепітал» позивачеві був виставлений рахунок - фактура на оплату товару №0818/01 від 18.08.2014, належним чином завірена копія якого міститься в матеріалах справи.
Позивачем проведена оплата на користь ТОВ «Регіон Кепітал» на підставі платіжних доручень від 18.08.2014 № 520 на суму 112720,00 грн. та від 18.08.2014 № 519 на суму 400000,00 грн., належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
Судом встановлено, що транспортування товару здійснювалося за рахунок постачальника до пункту розвантаження позивача, який являє собою ж/д цистерну № 50234681, що знаходиться за адресою: ПАТ «МК «Азовсталь», м. Маріуполь, вул. Лепорського, 1, яка використовується позивачем на підставі договору оренди від 01.01.2014 № 118/138, завірена копія якого міститься в матеріалах справи.
В матеріалах справи наявна довіреність № 176 від 18.08.2014, з якої видно, що вона видана на ім'я директора ТОВ «БМП «МРІЯ» ОСОБА_5 для отримання від ТОВ «Регіон Кепітал» дизельного палива на підставі рахунку № 0818/01 від 18.08.2014.
Разом з тим, в матеріалах справи містяться пояснення позивача від 24.02.2015 № 24/1, де він повідомляє, що у товарно - транспортній накладній 18.08.2014 № Р747 на підтвердження отримання товару міститься підпис директора ТОВ «БМП «МРІЯ» ОСОБА_5, на ім'я якого була видана довіреність № 176 від 18.08.2014 для приймання від ТОВ «Регіон Кепітал» дизельного палива.
Посилання відповідача на не надання позивачем сертифікатів якості на дизельне паливо не приймаються судом до уваги, з огляду на те, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про підтвердження відповідності» виробник зобов'язаний реалізовувати продукцію за умови наявності у документах, згідно з якими йому передано відповідну продукцію, реєстраційних номерів сертифіката відповідності чи свідоцтва про визнання відповідності; надавати постачальнику інформацію про сертифікацію продукції шляхом зазначення реєстраційних номерів сертифікатів відповідності в документах, згідно з якими передається відповідна продукція.
З аналізу вказаної норми Закону можна дійти висновку, що виробник зобов'язаний надати покупцеві лише відповідну інформацію стосовно якостей продукції, однак питання чи є вищевказаний контрагент позивача безпосередньо виробником поставленої продукції в ході здійснення податкової перевірки податковим органом не досліджувалося.
Посилання податкового органу на наявні порушення при заповненні товарно - транспортної накладної 18.08.2014 № Р747 також не можуть слугувати підставою для висновку про нереальність господарської операції, оскільки у відповідності до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 «Щодо підтвердження даних податкового обліку» документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо. При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
Судом встановлено, що між ТОВ «БМП «МРІЯ» (як замовником) та ТОВ «Денекс Груп» (як виконавцем) укладений договір від 01.07.2014 № 1714-Д, за умовами якого замовник доручає, а виконавець надає послуги зі здійснення робіт із навантаження шлаків (шламів, промвідходів, та інше) на території ПАТ «МК Азовсталь» відповідно до умов договору та завдання замовника на звітній місяць ( п. 1.1 договору від 01.07.2014 № 1714-Д).
Для виконання вказаного договору виконавець залучає власні або залучені машини, що вказано у п. 2.1 Договору. Вартість робіт по договору складає 750,00 грн. ( в т.ч. ПДВ - 125грн.) за одну годину роботи ( п.3.1. договору від 01.07.2014 № 1714 - Д).
Оплата на користь ТОВ «Денекс Груп» позивачем проведена згідно платіжного доручення від 20.08.2014 № 522 у сумі 450000,00 грн.
З акту перевірки від 04.12.2014 № 9451/04-63-22-03/35496275 видно, що підставою для висновку про неможливість здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Денекс Груп» слугувала інформацію про відсутність останнього за податковою адресою. З цього приводу суд зазначає, що ст. 61 Конституції України закріплює принцип індивідуальної відповідальності, відтак не є підставою для відмови у праві на податковий кредит порушення податкової дисципліни, яке допустили контрагенти платника податків. Аналогічну позицію займає Верховний Суд України у постанові від 13.01.2009 (номер судового рішення в ЄДРСР № 3060678).
Крім того, податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунку з бюджетом третіх осіб.
В матеріалах справи наявний договір найму транспортного засобу з екіпажем від 01.08.2013 № 01 - 07/08, укладений між ТОВ «БМП «МРІЯ» (як замовником) та ТОВ «Арендатех» (як виконавцем), відповідно до п. 1 якого виконавець надає замовникові на території ПАТ «МК «Азовсталь» м. Маріуполь бульдозер CATERPILLAR D5 - 1 одиниця, або його аналог для виконання робіт (послуг) з планування відвалу, переміщенню ґрунту та нарізці доріг, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити роботи в строки, обумовлені договором ( п. 1.1. договору від 01.08.2013 № 01 - 07/08).
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно зі ст. 9 вищенаведеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст.1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 ( далі - Положення).
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.
Згідно з п. 2.4 Положення первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.
Отже, облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов'язання).
Факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків, наявність та законність складення яких буде підтвердженням здійснення таких операцій.
Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Судом під час розгляду справи встановлено, що вказані первинні документи, складені ТОВ «Регіон Кепітал», ТОВ «Денекс Груп» та ТОВ «Арендатех», а саме: видаткові, податкові накладні, акти надання послуг відповідають вимогам частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Під час розгляду справи судом встановлено, що придбане у ТОВ «Регіон Кепітал» дизельне паливо використане позивачем в процесі провадження власної господарської діяльності, а саме: в ході експлуатації бульдозеру CATERPILLAR D 5, орендованого у ТОВ «Арендатех» на підставі договору № 01-07/08 від 01.08.2013, а послуги екскаватора, надані ТОВ «Денекс Груп», отримані позивачем для провадження будівельно - підрядних робіт, що відповідає статутній діяльності останнього.
Отже, судом встановлена наявність у контрагентів позивача - ТОВ «Регіон Кепітал», ТОВ «Денекс Груп» та ТОВ «Арендатех» спеціальної правосуб'єктності під час здійснення правочинів із позивачем у серпні 2014 року.
Таким чином, факт здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами - ТОВ «Регіон Кепітал», ТОВ «Денекс Груп» та ТОВ «Арендатех» підтверджується наявними в матеріалах справи копіями наступних документів: господарськими договорами, рахунками на оплату, видатковою, товарно - транспортною та податковими накладними, актами надання послуг, платіжними дорученнями.
В процесі розгляду справи судом на виконання вимог Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 № 1112/11/13-10 встановлено:
- факт здійснення господарської операції між позивачем та ТОВ «Регіон Кепітал», ТОВ «Денекс Груп» та ТОВ «Арендатех»;
- наявність спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції;
- зв'язок між фактом придбання товарів та послуг ТОВ «БМП «МРІЯ» та його господарською діяльністю;
- дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.
У відповідності до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України ( далі - ПК України), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Так, згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
При цьому п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу (в редакції чинній на момент правовідносин) передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
У відповідності до п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Нормами статті 201 ПК України визначено перелік документів, що є підставою для нарахування податкового кредиту.
З огляду на все вищевикладене та встановлений рух активів в процесі здійснення господарської діяльності, суд дійшов висновку, що позивач правомірно відніс до складу податкового кредиту у серпні 2014 року суму ПДВ у розмірі 165454,00 грн. за результатами здійснення господарських операцій із ТОВ «Регіон Кепітал», ТОВ «Денекс Груп» та ТОВ «Арендатех» на підставі належним чином оформлених первинних документів, зокрема, податкових накладних, що ґрунтується на вимогах податкового законодавства.
За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне присудити з Державного бюджету України на користь позивача витрати у розмірі 487,20 грн.
Керуючись ст. ст. 11, 50, 70, 71, 72, 86, 159-163, 186, 254 КАС України, суд,
Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно - монтажного підприємства «МРІЯ» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 487 ( чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений 10 березня 2015 року.

Суддя О.В. Царікова