Справа № 824/262/15-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/262/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Васьковської М.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Чернівецької області Карвацької Галини Федорівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4, про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до державного реєстратора Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Чернівецької області Карвацької Галини Федорівни про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №16488345 від 15 жовтня 2014 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач у позовній заяві (нова редакція від 12 березня 2015 року) посилається на положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядок прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року №3502/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2011 року за №1429/20167, Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно,, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141. ОСОБА_2 вказує про те, що нею разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було подано відповідачу усі необхідні документи, які відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 липня 2014 року як документ, який в даному випадку встановлює перехід права на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації. Проте відповідачем було прийнято протиправне рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Ухвалою суду від 16 березня 2015 року залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4.

В судовому засіданні 21 квітня 2015 року представник позивача вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала, просила суд позов задовольнити.

Водночас судом, у зв'язку проханням представника позивача в ході розгляду справи по суті позову вирішити питання стосовно зобов'язання реєстраційної служби зареєструвати право власності на нерухоме майно за ОСОБА_2, було неодноразово роз'яснено положення статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України, за змістом якої позивач мав право змінювати предмет або підстави позову лише до початку судового розгляду справи по суті, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи.

Жодних письмових заяв від позивача про зміну предмета або підстави позову до початку судового розгляду цієї справи по суті не надходило.

Крім цього, суд звертає увагу сторін на те, що згідно частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засіданні 21 квітня 2015 року не з'явився. Разом з цим від нього до суду надійшла заява, в якій державний реєстратор Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Чернівецької області Карвацька Г.Ф. просить суд розглядати справу у її відсутність.

Крім цього, відповідачем було подано заперечення проти позову у письмовій формі. Вказуючи про безпідставність заявлених ОСОБА_2 позовних вимог та про правомірність рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №16488345 від 15 жовтня 2014 року, відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4., повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засіданні не з'явився. Жодних заяв чи листів від нього до суду не надходило.

Заслухавши пояснення особи, яка прибула в судове засідання, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 21 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Кривцова Крістіна Танасіївна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 20 вересня 2012 року, укладений між ОСОБА_2 до ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Кривцовою Крістіною Танасіївною та зареєстрований в реєстрі за №16695.

08 жовтня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з метою проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1.

До заяви ОСОБА_2, крім квитанції про сплату державного мита, копії свого паспорта, копії технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1, копії свідоцтва про право власності на житло від 22 січня 1996 року, додала рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 липня 2014 року, що набрало законної сили, як підставу для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Чернівецької області Карвацької Г.Ф. №16348348 від 09 жовтня 2014 року зупинено розгляд заяви ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятої 08 жовтня 2014 року, у зв'язку з неподанням усіх необхідних документів, а саме: відсутнє рішення про скасування права власності попереднього власника.

Рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Чернівецької області Карвацької Г.Ф. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №16488345 від 15 жовтня 2014 року відмовлено ОСОБА_2 у державній реєстрації права власності на нерухоме майно (квартира АДРЕСА_1), оскільки заявником не було подано рішення про скасування права власності попереднього власника.

Не погоджуючись з указаним рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень та вважаючи його протиправним, ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV (далі - Закон №1952-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно статті 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом статті 9 Закону №1952-IV правом самостійно примати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації наділений державний реєстратор прав на нерухоме майно, до обов'язків якого належить встановлювати відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону №1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Згідно частини першої статті 24 Закону №1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 51) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 52) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 53) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку;54) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 55) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 56) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 24 Закону №1952-IV за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2013 року №868 (далі - Порядок №868).

Відповідно до пункту 37 Порядку №868 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: 1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат; 2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 4) видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати; 5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону; 6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат; 7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією; 8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 9) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею; 10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 12) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 13) закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Крім цього, відповідно до статті 26 Закону №1952-IV записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно ж вимог пункту 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року №3502/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2011 року за №1429/20167, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили.

Відповідно до пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що однією з підстав для проведення державним реєстратором реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності на нерухоме майно. Крім цього, за заявою особи на підставі рішення суду, що набрало законної сили, про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав державний реєстратор може внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації прав. У разі ж, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим Законом №1952-IV, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, державний реєстратор відмовляє у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Оскільки в даному випадку позивачем не було подано державному реєстратору судове рішення, що набрало законної сили, про визнання права власності на нерухоме майно (судове рішення у справі про визнання права власності на нерухоме майно) або судове рішення, що набрало законної сили, про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за третьою особою, державний реєстратор Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Чернівецької області Карвацька Г.Ф. правомірно прийняла рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №16488345 від 15 жовтня 2014 року відповідно до пункту 4 частини першої статті 24 Закону №1952-IV.

Таким чином, при прийнятті оскаржуваного позивачем рішення суб'єкт владних повноважень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, доводи позивача в обґрунтування позову є безпідставними й необґрунтованими.

До того ж, суд звертає увагу позивача на те, що у разі скасування в судовому порядку рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень в останнього не виникає обов'язку вчинення реєстрацій дій по внесенню відомостей до Державного реєстру прав.

Пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що суб'єкт владних повноважень, який заперечував проти задоволення позову, довів правомірність оскаржуваного рішення, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених ОСОБА_2 позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №16488345 від 15 жовтня 2014 року.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 86, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Лелюк

Постанова у повному обсязі складена 24 квітня 2015 року.