Справа № 816/4861/14
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 р.Справа № 816/4861/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2015р. по справі № 816/4861/14

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про визнання незаконним та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 подав до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративний позов до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів України у Полтавській області, в якому просить суд визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення: № /11725 на суму 13942,1 грн. від 07.10.2014 р., № /11726 від 07.10.2014 р., винесені Кременчуцькою об'єднаною податковою інспекцією Головного управління мін доходів у Полтавській області.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2015 року відмовлено в задоволенні позову ФОП ОСОБА_1. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України (р/р №4002, отримувач коштів: УДКС України у м. Полтаві, 22030001, код отримувача за , банк отримувача: ГУДКС України у Полтавській області, код банку отримувача (МФО): 831019, код класифікації доходів бюджету: 22030001, призначення платежу: судовий збір, Полтавський окружний адміністративний суд ()) залишок належної до сплати суми судового збору у розмірі 2 546 (дві тисячі п'ятсот сорок шість) грн. 29 коп.

Позивач, не погодившись з даним рішенням суду подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення прийнято з порушенням норм чинного законодавства, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2015 року, прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Кременчуцька ОДПІ Головного управління Міндоходів у Полтавській області заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги , просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2015р. без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи у їх сукупності, постанову суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню , виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа підприємець 30.12.2004 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1). Підприємець перебував на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2011р. по 31.03.2011р., з 01.04.2011р. по 31.12.2013р. - на загальній системі оподаткування, з 13.12.2012р. зареєстрований платником податку на додану (а.с. 79).

На підставі наказу від 13.08.2014р. №2452 (а.с. 75) та направлення від 26.08.2014р. №2323/16-03-17-01 (а.с. 76) посадовою особою Кременчуцької ОДПІ проведена документальна планова виїзна перевірка ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р., виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р., за результатами якої Кременчуцькою ОДПІ було складено акт від 15.09.2014р. №2212/16-03-17-01-10/НОМЕР_1 .

Перевіркою встановлені порушення позивачем:

- п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України у зв'язку з неподанням податкової звітності, яке тягне за собою накладення штрафу в розмірі 170,00 грн. за кожне таке неподання ;

- п. 183.2. ст. 183, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за період з 01.01.2011 по 31.12.2013 всього на загальну суму 111 536,80 грн., в т.ч. по періодах: за листопад 2011 року - 8 379,00 грн.; грудень 2011 року - 8 420,00 грн.; за січень 2012 року - 5 664,00 грн.; за березень 2012 року 4 320,00 грн.; квітень 2012 року 10 920,00 грн.; за травень 2012 року - 11229,20 грн.; за червень 2012 року - 8 934,00 грн.; за липень 2012 року - 10 040,00 грн.; за серпень 2012 року - 11 680,00 грн.; за вересень 2012 року - 8 960,00 грн.; за жовтень 2012 року - 9600,00 грн.; за листопад 2012 року - 8 265,60 грн.; за грудень 2012 року - 5134,00 грн.

На підставі вищевказаного акта перевірки відповідачем 07.10.2014р. винесені податкові повідомлення - рішення:

- №/11725, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість всього на суму 139 421,00 грн., з яких за основним платежем - 111 536,80 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 27 884,20 грн. (а.с. 6);

- №/11726, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 2 040,00 грн., в т.ч. 2 040,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 7).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з правомірності висновків податкового органу щодо порушення позивачем п. 120.1 ст. 120 та п. 183.2. ст. 183, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

З акту перевірки вбачається , що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №/11725 слугував висновок про порушення позивачем п. 183.2 статті 183, п. 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, а саме встановлено, що ФОП ОСОБА_1 одержав валовий дохід від продажу товару за період з 01.04.2011 по 17.10.2011 в сумі 308262,00 грн., що підтверджується банківськими виписками (платіжними дорученнями) та первинними бухгалтерськими документами, тобто перевищив загальну суму від здійснення операцій з постачання товарів/послуг визначеної в розмірі 300 000 грн., тому повинен був здійснити обов'язкову реєстрацію як платник податку на додану вартість, однак позивач лише у грудні 2012р. подав заяву до податкового органу для реєстрації платника податку на додану вартість.

Порядок реєстрації особи як платника податку на додану вартість регулюється статтями 180 - 183 розділу V Податкового кодексу України (дані - Кодекс) та регламентується Положенням про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 N 978 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 29.12.2010р. за N 1400/18695.

Відповідно до пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

В силу імперативу статті 181 Податкового кодексу України особа зобов'язана зареєструватися платником ПДВ за наявності самого лише факту перевищення загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг у розмірі 300 000,00 грн.

Згідно п. 183.2 ст. 183 Податкового кодексу України, у разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до органу державної податкової служби не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто загального обсягу оподатковуваних операцій понад 300 000 грн. Обов'язок нарахування та сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість у такої особи виникає з дня. наступного за граничним днем, який встановлений для подання заяви, тобто з 11 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто загального обсягу оподатковуваних операцій з постачання товарів/послуг понад 300 000 грн.

При цьому, у разі якщо останній день строку подання заяви припадає на вихідний, святковий або неробочий день, останнім днем строку вважається наступний за вихідним, святковим або неробочим робочий день (пункт 183.6 статті 183 розділу V Кодексу).

Відповідно до пункту 183.9 статті 183 розділу V Кодексу у разі відсутності підстав для відмови у реєстрації особи як платника податку на додану вартість орган державної податкової служби зобов'язаний видати заявнику або відправити поштою (з повідомленням про вручення) свідоцтво про реєстрацію такої особи як платника податку на додану вартість не пізніше наступного робочого дня після бажаного (запланованого) дня реєстрації платника податку на додану вартість, зазначеного у його Заяві, або протягом 10 робочих днів від дати надходження Заяви. Перебіг строку у 10 робочих днів, установленого для податкової реєстрації, розпочинається з першого робочого дня, наступного за днем отримання податковим органом Заяви (підпункт 12.1 пункту 12 розділу III Положення). Податкові зобов'язання з податку на додану вартість у такої особи починають виникати з дати реєстрації її як платника податку на додану вартість.

Згідно з пунктом 183.10 статті 183 розділу V Кодексу будь- яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку на додану вартість у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до органу державної податкової служби Заяву, несе відповідальність за не нарахування або несплату податку на додану вартість на рівні зареєстрованого платника податку на додану вартість.

З матеріалів справи вбачається ,що під час перевірки податковим органом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 , перебуваючи на загальній системі оподаткування , одержав валовий дохід від продажу товару за період з 01.04.2011р. по 17.10.2011р. в сумі 308262,00 грн., тобто перевищив загальну суму від здійснення операцій з постачання товарів/послуг визначеної в розмірі 300 000,00 грн. Дане порушення відбулося в жовтні 2011 року, оскільки на розрахунковий рахунок позивача 17.10.2011р. надійшли грошові кошти від ФОП ОСОБА_2 в сумі 20960,00грн. за надані послуги з вантажних перевезень.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 183 Податкового кодексу України позивач повинен був до 10 листопада 2011 року звернутись до податкового органу із заявою про реєстрацію платника податку на додану вартість, та відповідно сплачувати зазначений податок з суми отриманого доходу.

Проте, як встановлено з матеріалів справи та не спростовано сторонами, позивач реєстраційну заяву платника податку на додану вартість подала до відповідача лише 10.12.2012 року і зареєстрований як платник податку на додану вартість 13.12.2012 року.

Позивач факт перевищення загальної суми від здійснення господарських операцій в 300000,00 грн. не заперечує , але посилається на те , що надані підприємцем послуги з вантажного перевезення не підлягають оподаткуванню ПДВ взагалі в силу визначення, наведеного в пункті 181.1 статті 181 Податкового кодексу України, з огляду на відсутність у підприємця статусу платника ПДВ. Крім цього, позивач посилається на підрозділ 8 розділу XX Податкового кодексу України, яким передбачено, що з 01.01.2011 до внесення змін до розділу XIV Податкового кодексу України в частині оподаткування суб'єктів малого підприємництва Указ Президента України від 03.07.1998 №727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" (з наступними змінами) та абзаци шостий - двадцять восьмий пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 №13-92 "Про прибутковий податок з громадян" застосовуються з урахуванням таких особливостей, зокрема: платники єдиного податку не є платниками таких податків і зборів, визначених Податковим кодексом України - податок на додану вартість з операцій з постачання товарів та послуг, місце надання яких розташоване на митній території України, за винятком податку на додану вартість, що сплачується юридичними особами, які обрали ставку оподаткування 6 відсотків.

Однак, наведені посилання є безпідставні, оскільки ФОП ОСОБА_1 перебував на спрощеній системі оподаткування та відповідно був платником єдиного податку у період з 01.01.2011р. по 31.03.2011р. Разом з тим перевищення загальної суми від здійснення господарських операцій в 300 000,00 грн. відбулося вже у періоді з 01.04.2011 по 17.10.2011, коли позивач перейшов на загальну систему оподаткування, про що свідчить його заява (а.с. 103).

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач двічі звертався до Кременчуцької ОДПІ із заявами про реєстрацію його платником ПДВ - 21.11.2011р. та 26.12.2011р. (а.с. 35-46), однак зазначені заяви залишені податковим органом без виконання ( відмовлено у прийнятті цих заяв) у зв'язку із зазначенням позивачем неповних даних (а.с. 47-48).

Доказів оскарження цих відмов позивач до суду не надав.

Тобто , суд першої інстанції дійшов вірного висновку про законність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 07.10.2014 р. № /11725 в частині нарахування позивачу грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 111536,80 грн. та штрафних санкцій в розмірі 27884,20 грн. за порушення позивачем п. 183.2. ст. 183, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України .

Стосовно правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення від 07.10.2014р. №/11726, колегія суддів зазначає наступне.

Підставою для застосування до позивача штрафу згідно податкового повідомлення-рішення від 07.10.2014р. №/11726 слугували висновки податкового органу про те , що ФОП ОСОБА_1 за перевіряємий період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р. не подавав до Кременчуцької ОДПІ податкові декларації з ПДВ, а саме за: грудень 2011 року, січень, 2012 року, лютий 2012 року, березень 2012 року, квітень 2012 року травень 2012 року, червень 2012 року, липень 2012 року, серпень 2012 року, вересень 2012 року, жовтень 2012 року, листопад 2012 року, чим порушив приписи п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України та застосовано до ФОП ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції в розмірі 2 040,00 грн. (170х12), де 170 - штраф за неподання звітності, 12 - кількість місяців, за які не подавалась податкова звітність.

Позивач вказує , що у перевіряємий період ФОП ОСОБА_1 не був зареєстрований платником ПДВ, а тому й не мав обов'язку подавати податкову звітність із вказаного податку.

Відповідно до п. 120.1 ст. 120 ПК України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаним нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій, тягнуть за собою накладання штрафу в розмірі 170,00 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Разом з тим, платником ПДВ, як це передбачено пунктом 180.1 статті 180 Податкового кодексу України є, зокрема, будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

При цьому, невиконання обов'язку з реєстрації платником ПДВ суперечить загальним засадам податкового законодавства України, зокрема принципу загальності оподаткування, за яким кожна особа зобов'язана сплачувати встановлені Податковим кодексом України, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене та вимоги статті 181 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 зобов'язаний подавати податкову звітність з ПДВ з грудня 2011 року.

Тому , враховуючи неподання позивачем податкової звітності з ПДВ, що є порушенням статті 120 Податкового кодексу України, відповідач правомірно застосував до позивача штраф у розмірі, передбаченому законом.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень та безпідставності позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правомірність висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується повністю із висновком суду першої інстанції, так як обставини справи встановлені правильно, докази досліджені вірно, відповідно рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, тому судове рішення не підлягає скасуванню, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2015р. по справі № 816/4861/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Григоров А.М.
Повний текст ухвали виготовлений 29.04.2015 р.