Справа № 235/6366/14-а
Суддя: Казначеєв Е.Г.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Величко О.В.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2015 року справа №235/6366/14-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Казначеєва Е.Г., суддів Васильєвої І.А., Жаботинської С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 березня 2015 р. у справі № 235/6366/14-а (головуючий І інстанції Величко О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області про визнання бездіяльність неправомірною, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до УПФУ у м. Красноармійську і Красноармійському районі, в якому просила визнати відмову відповідача у призначенні їй пенсій по втраті годувальника протиправною, зобов`язати відповідача призначити їй пенсію по втраті годувальника згідно до ст. 9, 10, 13, 49, 52, 53, 54, 59, 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058) з 01.11.2014 року.

Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 березня 2015 року позовні вимоги задоволені частково. Суд першої інстанції визнав протиправним Рішення Управління Пенсійного Фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі від 10.11.2014 року про відмову в призначенні пенсії у зв`язку зі втратою годувальника, зобов`язав Управління Пенсійного Фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі здійснити призначення ОСОБА_1 пенсії із зниженням пенсійного віку по втраті годувальника ОСОБА_2 відповідно до ч. 3 розділу 15 «Прикінцеві положення» Закону №1058 з 03 листопада 2014 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, просять скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову. Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що вказана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Окрім того, вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивач на момент смерті годувальника не досяг пенсійного віку передбаченого ст. 26 Закону №1058. Також відповідач зазначає, що померлий годувальник ОСОБА_2 отримував пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи інваліда 2 групи, а не пенсію інваліда війни 2 групи, захворювання, інвалідність та смерть якого пов`язані з виконанням обов`язків військової служби. Також зазначено, що підстав вважати ОСОБА_2 військовою особою в період з 12.05.1986 року по 12.06.1986 року не має.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 10.09.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі ( а.с. 9).

ОСОБА_2 був інвалідом 2 групи і мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, що підтверджується посвідченнями (а.с. 8). Перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України, як отримувач пенсії, яка розраховувалась та виплачувалась у відповідності до ст. 49, 50, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 15, 87, 91 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни».

Відповідно до свідоцтва про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

03 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника (а.с.65)

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області від 10.11.2014 року було відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку з тим, що позивач не має статусу непрацездатного члена сім`ї померлого ОСОБА_2 до досягнення нею 60-ти річного віку або отримання нею права на пенсію з інвалідності, довідкою № 243 від 22.10.2014 року виданою Красноармійсько - Селідовським ОМВК не підтверджено статус військовослужбовця померлого ОСОБА_2 та заявниця не досягла пенсійного віку 55 років, передбаченого ст. 26 Закону №1058.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що є всі підстави для призначення позивачу пенсії із зниженням пенсійного віку, як вдові померлого учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, який був призваний на військові збори.

Колегія суддів з висновком суду першої інстанції погоджується, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ (далі - Закон №796) встановлено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з приміткою до статті, тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Зі змісту наведеної норми Закону №796-ХІІ вбачається, що військовозобов`язані, призвані на військові збори для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є військовослужбовцями.

Відповідно до посвідчень наявних в матеріалах справи ОСОБА_2 мав статус інваліда 2 групи і мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни також є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.8)

Відповідно до довідки Красноармійського об`єднаного міського військового комісаріату Міністерства оборони України від 22.10.2014 року ОСОБА_2 був призваний Красноармійським об`єднаним міським військовим комісаріатом на військові збори у 1986 році до в/ч НОМЕР_2 .(а.с.77) Зазначене також підтверджується копією військового квитка (а.с.68-77) Відповідно до

Відповідно до довідки Красноармійського об`єднаного міського військового комісаріату Міністерства оборони України від 02.07.2009 року ОСОБА_2 дійсно з 12.05.1986 року по 12.06.1986 року приймав участь в роботах по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і отримав дозу опромінення 20,864 рентген.(а.с.14 Зазначене також підтверджується довідкою від 06.021991 року, наказами військової частини, архівною довідкою від 18.12.2012 року (а.с.12,14,37-53)

Відповідно до витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, трамв, каліцтв у колишніх військовослужбовців, ОСОБА_2 , 1961 року народження отримав ушкодження здоров`я, яке призвело до смерті, внаслідок чого захворювання рядового у відставці - «Злоякісне новоутворення м`якої тканини грудної клітки. Стан після комбінованого лікування у 2009 р. пухлинне виснаження», так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на чорнобильській АЕС (а. с. 11). Зазначене захворювання також підтверджується експертним висновком (а.с.16)

З урахуванням викладених обставин, ОСОБА_2 є військовослужбовцем у розумінні Закону №796-ХІІ.

Таким чином, посилання відповідача щодо відсутності у позивача права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку з посиланням на те, що її чоловік був не військовослужбовцем, так як приймав участь у ліквідації аварії на ЧАЕС в період проходження військових зборів є помилковим, оскільки статтею 10 Закону №796 до військовослужбовців прирівняні військовозобов`язані, призвані на військові збори.

Крім того, колегія суддів зазначає, що вказане питання не є предметом розгляду у цій справі та вказана обставина щодо статусу особи підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII, військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно з пунктом 3 абзацу 6 розділу ХV "Прикінцевих положень Закону №1058, тимчасово, до прийняття відповідного закону військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, що стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок. У цих випадках розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону і фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

З аналізу зазначених норм вбачається, що особи, які мають право на призначення дострокової пенсії за віком, вказані дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, які померли після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

ОСОБА_1 на момент звернення з заявою для відповідача виповнилось 50 років, вона має загальний стаж роботи більш ніж 20 років та повторно шлюб не брала (а.с.5-6,17-25).

Статус ОСОБА_1 , як особи, на яку розповсюджується дія Закону №796, а також дія пункту 3 абзацу 6 розділу ХV "Прикінцевих положень Закону №1058 підтверджено копією посвідчення члена сім`ї загиблого ветерана війни серія НОМЕР_3 , в якому зазначено, що пред`явник цього посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни.

Доводи апелянта скарги щодо не застосування норм Закону № 1058 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального законодавства, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору, оскільки цей закон не є спеціальним, а тому поширюється на спірні правовідносини, а тому підстав для скасування спірного рішення суду першої інстанцій відсутні.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду попередніх інстанцій, що дії управління Пенсійного фонду є протиправними щодо відмови в призначенні позивачу дострокової пенсії, оскільки таке право позивача закріплене законом та підтверджене доказами, наявними в матеріалах справи.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, суд першої інстанції правильно встановив обставини по справі та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 184, 195, 197, 198, 200, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 березня 2015 р. у справі № 235/6366/14-а залишити без задоволення.

Постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 березня 2015 р. у справі № 235/6366/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: Е.Г.Казначеєв

Судді: І.А.Васильєва

С.В. Жаботинська