Справа № 375/1787/14-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 375/1787/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Нечепоренко Л.М.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого суддіГубської О.А.
суддів Грибан І.О., Парінова А.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 06 березня 2015 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Рокитнянському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок і виплату недоотриманих сум пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі Київської області, в якому просив суд: визнати дії Управління Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі Київської області щодо відмови у до рахуванні та виплаті недоотриманої пенсії з 31.07.2012 року - протиправними; зобов'язати Управління здійснити перерахунок та виплату державної пенсії, як особі віднесеної до 1 категорії, щодо інваліда 2 групи в розмірі визначеному ч. 4 ст. 54 та ч. 3 ст. 63 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку 8-ми мінімальних пенсій за віком, щомісячної доплати до пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі, визначеному ст. ст. 50,67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку 75% мінімальної пенсії за віком, доплати до пенсії у відповідності до ст. ст. 39, 67 Закону у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, починаючи з 31.07.2012 року, з послідуючою виплатою згідно діючого законодавства на час виплати.

Постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 06 березня 2014 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, прийняте в порядку скороченого провадження, то колегія суддів приходить до висновку про розгляд справу у порядку письмово провадження у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Згідно зі ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі Київської області та одержує пенсію згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії , що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_1 ,та є інвалідом 2-ої групи безстроково по захворюванню, пов'язаному з наслідками Чорнобильської катастрофи.

На звернення позивача із заявою від 17.11.2014 року вх. № 882/Д-01 про здійснення перерахунку та виплати державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, а також доплату за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю, у відповідності до приписів ст.ст. 39, 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідач, повідомив про відсутність підстав для здійснення такого перерахунку.

У зв'язку із цим ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в здійсненні такого перерахунку та зобов'язання його здійснити вказаний перерахунок.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, при цьому виходив з того, що відповідач правомірно здійснює відповідні виплати позивачу, виходячи із розмірів встановлених постановами КМ України.

Апеляційний суд не може погодитися з таким висновком, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів

Статтею 100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України, Пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Позивач в своєму позові просив задовольнити його вимоги щодо перерахунку та виплати державної та додаткової пенсії, що передбачені ст. ст. 39,50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 31.07.2012 року.

Оскільки, позивач звернувся з даним позовом до Рокитнянського районного суду Київської області 18.11.2014 року, враховуючи, що своїм процесуальним правом на звернення до суду із клопотанням про поновлення строку позивач не скористалася, а судова колегія поважних причин для його пропуску з наявних у справі матеріалів не вбачає, то позовні вимоги за період з 31.07.2012 року до 17.05.2014 року підлягають залишенню без розгляду.

Статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено розмір пенсії, додаткової пенсії, до категорії яких відноситься позивач.

Відповідно до ст. 50 Закону додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1 категорії призначається у розмірі : інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам III групи, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, а також особам, захворювання яких пов'язане з наслідками Чорнобильської катастрофи, - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Оскільки позивач має статус потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, судом першої інстанції було неправомірно відмовлено у задоволені позовних вимог у цій частині.

Згідно до ч. 3 ст. 54 цього Закону, розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, визначені для інвалідів ІІ групи в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата до пенсії, яка становить у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одну мінімальну заробітну плату.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі. Підвищення до пенсії, яке є додатковою виплатою особі, яка визнана такою, що має на нього право, нерозривно пов'язано з виплатою пенсії і також має не визначений у часі граничний термін виплати.

Отже, вирішуючи питання про зобов'язання нарахувати та виплатити відповідні періодичні платежі, у разі відсутності спору про право особи на отримання підвищення до пенсії або встановлення такого права в судовому порядку, не можна обмежувати орган, відповідальний за здійснення їх нарахування і виплати, певним часовим проміжком, якщо не відбулося змін у законодавстві.

Законом України від 16 січня 2014 року №719-VII "Про Державний бюджет України на 2014 рік" (далі - Закон №719-VII) не було встановлено будь-яких обмежень щодо застосування статей 39, 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

Лише з прийняттям Закону України від 31 липня 2014 року №1622-VII "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", який набув чинності 16.08.2014 року, внесені зміни до Прикінцевих положень Закону №719-VII. Зокрема Прикінцеві положення Закону №719-VII доповнено статтею 6-7 такого змісту: установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 13, ст. 178 із наступними змінами), статей 5 та 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., N 4, ст. 94 із наступними змінами), Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., N 15, ст. 111 із наступними змінами), статей 14, 22, 37 та 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 29, ст. 399 із наступними змінами), пункту "ж" частини першої статті 77 Основ законодавства України про охорону здоров'я (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 4, ст. 19 із наступними змінами), статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 45, ст. 425 із наступними змінами), статті 43 Гірничого закону України (Відомості Верховної Ради України, 1999 р., N 50, ст. 433 із наступними змінами), статей 6 1, 6 2, 6 3 та 6 4 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» (Відомості Верховної Ради України, 2000 р., N 24, ст. 182 із наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Відповідно до частини четвертої статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно роз'яснень п.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 4 від 16.03.2012 року (із відповідними змінами) "Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв'язку із застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" судам варто враховувати Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, яким дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 року визначено, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та за 18.05.2014 по 15.08.2014 застосуванню підлягають положення ст.ст. 39, 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а з 16.08.2014 року, тобто з моменту набрання чинності Законом №1622-VII, виплати, передбачені, зокрема, ст. ст. 39, 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" повинні здійснюватися в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги адміністративного позову за період з 31.07.2012 по 17.05.2014 підлягають залишенню без розгляду, з 18.05.2014 по 15.08.2014 підлягають задоволенню, а в іншій частині позову необхідно відмовити з огляду на відсутність підстав для його задоволення.

Враховуючи викладене, оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.

Суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254, 267 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 06 березня 2015 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Рокитнянському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок і виплату недоотриманих сум пенсії - задовольнити частково.

Постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 06 березня 2015 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_4 за період з 31.07.2012 по 17.05.2014 залишити без розгляду.

Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області щодо відмови в здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_4 державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, а також доплату за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю у відповідності до приписів ст.ст. 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у період з 18.05.2014 року по 15.08.2014 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі Київської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_4, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи державної пенсії згідно з вимогами ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру пенсії, встановленої ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю згідно з положеннями ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку 75 % від мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також доплату за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 18.05.2014 по 15.08.2014.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо його було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі (ч. 5 статті 254 КАС України).

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає (ч. 10 ст. 183-2 КАС України).

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддіА.Б. Парінова І.О. Грибан

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Парінов А.Б.

Грибан І.О.