Справа № 807/2333/13-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" квітня 2015 р. м. Київ К/800/16790/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Мороз В.Ф.

Логвиненко А.О.

Донець О.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги Державної фінансової інспекції в Закарпатській області та Державного навчального закладу «Ужгородський центр професійно-технічної освіти» на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2014 року та постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2013 року у справі за позовом Державної фінансової інспекції в Закарпатській області до Державного навчального закладу «Ужгородський центр професійно-технічної освіти» про зобов'язання виконати вимогу,

в с т а н о в и л а:

Державна фінансова інспекція в Чернівецькій області (надалі також - Інспекція) звернулася із позовом, в якому просила зобов'язати Державний навчальний заклад «Ужгородський центр професійно-технічної освіти» (надалі також - навчальний заклад, ліцей) виконати вимоги Державної фінансової інспекції в Закарпатській області від 22 березня 2013 року № 07-03-6-14/1878.

Позов мотивовано тим, що в результаті невиконання вимоги інспекції держбюджету завдано збитків. Вимогою інспекції зобов'язано навчальний заклад усунути виявлені під час ревізії порушення, однак у строк, передбачений у вимозі, порушення не усунуто.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2013 року позов задоволено. Зобов'язано навчальний заклад виконати вимоги інспекції від 22 березня 2013 року № 07-03-6-14/1878 в частині 1-8 пункту 3 та пункт 4 в повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вимоги інспекції є законними, а отже невиконання пунктів вимоги у передбачені строки є протиправним.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2014 року рішення судів скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково. Зобов'язано навчальний заклад виконати вимоги інспекції від 22 березня 2013 року № 07-03-6-14/1878 в частині 2-8 пункту 3 та пункт 4 в повному обсязі. Щодо зобов'язання виконати вимогу частини 1 пункту 3 суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її незаконність, а тому у цій частині в позові відмовив. Рішення апеляційного суду у іншій частині мотивовано тим, що інші вимоги інспекції є законними, отже їх невиконання у передбачені строки є протиправним.

В касаційній скарзі, що надійшла до Вищого адміністративного суду України, ДФІ, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Не погодившись з судовими рішеннями навчальний заклад звернувся з касаційною скаргою, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати в частині зобов'язання виконати частину 2 пункту 3 вимоги інспекції, визначивши її незаконною та такою, що не підлягає виконанню.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України, перевіривши матеріали справи та переглядаючи матеріали справи в межах доводів касаційних скарг, судова колегія вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що інспекцією проведено ревізію фінансово-господарської діяльності навчального закладу за 2010-2012 р.р.

За результатами проведеної ревізії складено акт від 12 березня 2013 року №07-03/23, на підставі якого 22 березня 2013 року інспекція надіслала відповідачу вимогу № 07-03-6-14/1878 в якій у пункті 3 директору приписувалось вжити заходів по відшкодуванню допущених порушень, а саме: повернути зайво нараховану та виплачену щорічну грошову винагороду за сумлінне виконання службових обов'язків, або утримати з осіб, які її отримали; стягнути зайво нараховані та виплачені премії, зокрема, без рішення органу вищого рівня у січні-вересні 2011 року або утримати з осіб, які її отримали; стягнути зайво нараховані та виплачені у 2012 році премії з порушенням законодавства або утримати з осіб які їх отримали; провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум внесків до державних цільових фондів по незаконно виплаченим преміям та грошовим винагородам або стягнути з осіб, якими допущено зайві виплати з оплати праці; стягнути зайві виплати премій та матеріальних допомог учням Ліцею у 2012 році; стягнути незаконно виплачені грошові компенсації на придбання одягу та взуття при працевлаштуванні та одноразову грошову допомогу при працевлаштуванні дітям-сиротам та дітям, позбавлених батьківського піклування, що перебувають під опікою, а також учням з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування у порядку та розмірі встановленому ст.133, ст.136 КЗпП України; вжити заходи щодо стягнення простроченої дебіторської заборгованості з відшкодування фактично наданих мешканцям гуртожитку комунальних послуг та квартплати; відобразити в обліку дебіторську заборгованість за не виконані ремонтно-будівельні роботи. Провести претензійно-позовну роботу з контрагентами, щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів на реєстраційний рахунок Ліцею з подальшим перерахуванням їх до бюджету, або виконанням відповідного обсягу робіт. Пунктом 4 вимоги зокрема вимагалось відкоригувати в обліку кредиторську заборгованість перед КП «КШЕП» Ужгородської міської ради та перед ПАТ «Видавництво Закарпаття».

Оскільки, відповідачем в добровільному порядку не усунено вказані порушення акту ревізії, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Відповідно до пункту 7 статті 10, частини другої статті 15 Закону України Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» № 2939-XII Інспекції надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

При цьому пунктами 7, 8, 10 статті 10 цього Закону органи державного фінансового контролю також уповноважені вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі; у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

У постанові від 15 квітня 2014 року у справі 21-63а14 Верховний Суд України дійшов висновку, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на приведення роботи підконтрольної організації у відповідність із вимогами законодавства у майбутньому є обов'язковою до виконання. Що ж стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом. При цьому зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність обчислення їх розміру перевіряє суд, який розглядає цей позов.

В контексті такого висновку судами не було досліджено зміст та характер кожної з вимог Інспекції, їх обов'язковість та можливість примусового виконання шляхом зобов'язання у судовому порядку підконтрольну установу до виконання відповідних дій.

Таким чином висновок судів про задоволення позову на підставі частини другої статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» шляхом зобов'язання відповідача виконати вимоги інспекції, судова колегія вважає передчасним, зробленим за неповно встановлених обставин.

Наведене дає підстави для висновку про невідповідність судових рішень вимогам статті 159 КАС України щодо їх обґрунтованості та законності.

Відповідно до частини другої статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

При новому розгляді спору судам слід врахувати викладене та вирішити спір відповідно до закону з урахуванням правових позицій, висловлених Верховним Судом України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в :

Касаційні скарги Державної фінансової інспекції в Закарпатській області та Державного навчального закладу «Ужгородський центр професійно-технічної освіти» задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2013 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2014 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає крім, як в строки, з підстав та в порядку, передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець