Справа № 806/1766/14
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року м.Житомир справа № 806/1766/14

категорія 8.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

за участю секретаря Барібан А.І., Степанова П.В.,

представника позивача Сірої А.В.,

представника відповідача Житкевич С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛДІ-Житомир" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 21.02.2014 року № ,

встановив:

Позивач звернувся з позовом, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 21.02.2014 року № .

В обґрунтування позову зазначає, що вказане рішення винесене на підставі висновків акту фактичної перевірки від 03.02.2014 року № 0023/06/30/22/35238424 щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію виробництва та обігу підакцизних товарів. Зокрема, перевіряючими встановлено неповне оприбуткування готівкової виручки в КОРО в день її надходження: готівка в сумі 71264,08 грн, що надійшла 16.09.2013 року оприбуткована на підставі Z-звіту № 201 від 19.09.2013 року. Однак такий висновок не відповідає дійсності, оскільки підприємство забезпечило повне оприбуткування готівкової виручки в сумі 71264,08 грн, що надійшла 16.09.2013 року до каси РРО, в КОРО в день її надходження, а Z-звіт № 201 був знятий після ремонту РРО 19.09.2013 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Пояснила, що готівка була оприбуткована саме 16.09.2013 року, що підтверджується касовими ордерами та касовою книгою. Оскільки Z-звіт № 201 неможливо було роздрукувати в зв'язку із виходом із ладу РРО, тому він був роздрукований 19.09.2013 року одразу після його ремонту, про що є відповідні записи в розділі 2 та 4 книги.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову з підстав обґрунтованості та законності винесення оспорюваного рішення.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні у ній письмові докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до акту від 03.02.2014 року № 0023/06/30/22/35238424 (а.с.25-26) за результатами фактичної перевірки щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію виробництва та обігу підакцизних товарів, супермаркету "Олді" Товариства з обмеженою відповідальністю "Олді-Житомир", який розташований за адресою: м. Житомир вул. Вітрука, 9-б, встановлено, що підприємством не забезпечено повного оприбуткування готівкової виручки в КОРО в день її надходження, а саме: готівка, яка надійшла 16.09.2013 року до каси РРО з фіскальним № в сумі 71264,08 грн, оприбуткована 19.09.2013 року в КОРО "Р" від 28.02.2013 року на підставі Z-звіту № 201 від 19.09.2013 року; обнулення фіскальної пам'яті за 16.09.2013 року виконано 19.09.2013 року, про що свідчить Z-звіт № 201.

21 лютого 2014 року, на підставі акту № 0023/06/30/22/35238424, Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області прийнято податкове повідомлення-рішення № (а.с.35), яким до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олді-Житомир", за порушення підпунктів 2.2, 2.6 пункту 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (далі - Положення), застосовано штрафну (фінансову) санкцію в п'ятикратному розмірі не оприбуткованої суми в розмірі 356320,40 грн. на підставі абз.2 ст. 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12.06.1995 року № 436/95 (зі змінами від 07.09.2001 року № 802/2001).

Даючи правову оцінку прийнятому рішенню, суд виходить з наступного.

Підпунктом 2.2 Положення (у відповідній редакції) передбачено, що підприємства здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

За правилами пп. 2.6 Положення, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Абзацом 3 пункту 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12 червня 1995 року № 436/95 встановлена відповідальність за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки юридичними особами всіх форм власності, які є суб'єктами підприємницької діяльності - штраф у п'ятикратному розмірі не оприбуткованої суми.

Відповідно до п.2.2. Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 1 грудня 2000 р. № 614 та Положення, книга обліку розрахункових операцій реєструється на кожний реєстратор розрахункових операцій (далі - РРО) та містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Поняття фіскальний звітний чек розкривається в Законі України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" - це документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам'яті.

До таких звітних чеків, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2002 р. № 199 "Про затвердження вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування" відноситься Z-звіт - денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам'яті та занесенням її до фіскальної пам'яті реєстратора.

Отже, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є сукупність дій: здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій та підтвердження суми Z-звітом у день надходження.

У тому випадку, коли реєстратор розрахункових операцій виходить з ладу на період його ремонту, розрахункові операції здійснюється з використанням книги обліку розрахункових операцій (КОРО) та розрахункової книжки (РК) або із застосуванням належним чином зареєстрованого резервного реєстратора розрахункових операцій ( ч.1ст. 5 Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг"). При цьому, згідно п. 7.5,7.8 Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації від 01.12.2000 року № 614 (далі - Порядок), в КОРО здійснюються відповідні записи за обліком розрахункових квитанцій у розділі 3 книги.

Як вбачається з КОРО "Р" від 28.02.2013 року (а.с.18), в розділі 2 "Обліку руху готівки та суми розрахунків" навпроти дати 16.09.2013 в графі 4 "службова видача" зазначено 72643,75 грн, графі 3 "службове внесення" відповідає сума 1379,67 грн. Таким чином, згідно вказаного запису, підприємством 16.09.2013 оприбутковано суму готівки в розмірі 71264,08 грн (72643,75 грн - 1379,67 грн).

В свою чергу Z-звіт № 201 був роздрукований 19.09.2013 (а.с.76), оскільки згідно довідки № 270460 (а.с.16) та запису в розділі 4 КОРО "Облік ремонтів та технічного обслуговування РРО" (а.с.17) реєстратор розрахункових операцій з фіскальним № з 16.09.2013 з 19:00 до 19.09.2013 перебував на ремонті. Розділ 3 книги позивачем не заповнювався.

Дані обставини підтверджено показами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що 16.09.2013 в кінці робочого дня під час спроби роздрукування Z-звіту касовий апарат РРО № вийшов з ладу, а тому Z-звіт за 16.09.2013 був роздрукований лише о 09:22 19.09.2013. Оскільки поломка припала на кінець робочої зміни, готівка в сумі 71264,08 грн була перерахована касиром ОСОБА_5 в присутності старшого касира ОСОБА_4 і якій згідно прибуткових касових ордерів була передана. Крім того, на підставі фіскальних чеків та прибуткових ордерів вся готівка в цей же день оприбуткована в КОРО. Потреби використовувати розрахункову книжку або резервний реєстратор розрахункових операцій у підприємства не було, оскільки в період поломки касового апарату РРО № в приміщенні магазину функціонували інші належним чином зареєстровані РРО, крім того, жодні розрахункові операції за цей період не здійснювались.

Зважаючи на положення вищевикладених норм ч.1 ст.5 Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР та п. 7.5,7.8 Порядку, необхідність використання книги обліку розрахункових операцій (КОРО) та розрахункової книжки (РК) або резервного реєстратора у разі поломки РРО поширюється на випадки, коли розрахункові операції продовжують проводитись після поломки такого РРО.

Відповідно суд робить висновок про відсутність необхідності застосування даних норм у випадку відсутності проведення розрахункових операцій після виходу з ладу РРО, та крім того, у випадку, коли за особливостями робочого процесу підприємства використовується велика кількість зареєстрованих РРО, оскільки при виході із ладу одного РРО, інші касові апарати (РРО) беруть на себе навантаження з проведення розрахункових операцій та забезпечують безперебійну роботу підприємства (магазину).

Податковим органом не було надано належних висновків вказаним обставинам.

Згідно пунктів 3.1, 4.2 Положення, касові операції оформляються, в тому числі касовими ордерами, які підтверджують факт отримання (повернення) готівкових коштів. Усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі.

Враховуючи вищезазначене, та те, що встановленим є: факт виходу із ладу РРО 16.09.2013 та неможливість підтвердження оприбуткування суми 71264,08 грн Z-звітом в цей день, наявність в приміщенні ТОВ "Олді-Житомир" зареєстрованих та робочих РРО в загальній кількості 13 штук (а.с.214-226), відсутність в період виходу з ладу РРО № здійснення розрахунків, у випадку, якщо підприємство проводить також готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги, належним підтвердженням оприбуткування у день отримання готівки є такі ордера та касова книга, за умови незмінності відображеної суми оприбуткування у вказаних документах даним Z-звіту, роздрукованому пізніше з незалежних від суб'єкта підприємництва обставин та підтверджених належними доказами.

Як вбачається із прибуткових касових ордерів № 5779 (а.с.12) та № 5788 (а.с.13) та видаткового касового ордеру № 3485 (а.с.14) від касира ОСОБА_5, яка працювала на РРО № 8, 16.09.2013 було отримано за робочий день готівки в загальну касу підприємства в сумі 71264,08 грн, що відповідає даним X-звіту, роздрукованого з вказаного РРО 16.09.2013 о 19 год 05 хв. перед поломкою (а.с.93), даним касової книги за 16.09.2013 (а.с.10) та даним Z-звіту № 201 від 19.09.2013 (а.с.76).

Оприбуткування грошових коштів на суму 71264,08 грн., отриманих із каси № 9, розрахунок на якій здійснювався за допомогою РРО № , також підтверджуються документами про інкасацію готівкових коштів за 16.09.202013 року до АТ "ОТБ Банк" (а.с.15).

Посилання податкового органу на те, що у КОРО в досліджуваному записі на а.с.18 наявні ознаки виправлень в даті оприбуткування (цифра "6" в запису "16.09.13"), а також на а.с.17 в часі виходу із ладу РРО, а відтак порушення правил оприбуткування, суд оцінює критично, оскільки вони не спростовують зазначених висновків суду та змісту вказаних документів (касових ордерів та книги), а також дійсність довідки № 270460 про факт виходу із ладу РРО № саме 16.09.2013 о 19 год.

Таким чином, позивачем своєчасно, тобто 16.09.2013 року та в повній мірі оприбутковано готівку, що надійшла до каси РРО № 8, в сумі 71264,08 грн.

Суд звертає увагу, що сам лише факт несвоєчасного роздрукування фіскального звітного чеку без врахування інших істотних обставин справи не може розцінюватись як підстава для інкримінування суб'єкту підприємницької діяльності неповного оприбуткування готівки в день її надходження.

Крім того, суд критично відноситься до посилань податкового органу на лист-роз'яснення Національного банку України окремих вимог Положення про ведення касових операцій від 16.04.2010 року № 11-110/2010-6116 (а.с.69), виходячи з наступного.

За практикою Європейського суду з прав людини, вимога про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

Також практика Європейського суду з прав людини свідчить, що найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влад, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого протоколу забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Втручання має бути законним, тобто здійснене на підставі закону. При цьому під законом Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути "доступним" (accessible) та "передбачуваним" (foreseeable). Також закон має відповідати всім вимогам нормативного акта. "Доступність" закону означає наявність доступу та знань щодо цього закону в суспільстві та в окремих осіб. "Передбачуваність" означає можливість передбачити певні дії або наслідки, які можуть виникнути в зв'язку із застосуванням закону.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про Національний банк України" від 20 травня 1999 року № 679-XIV (в редакції станом на день видання вказаного листа) визначено, що Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно з законом пом'якшують або скасовують відповідальність.

Нормативно-правові акти Національного банку підлягають обов'язковій державній реєстрації в Міністерстві юстиції України та набирають чинності відповідно до законодавства України.

Так, державна реєстрація нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, які виступають суб'єктами нормотворення, здійснюється відповідно до Указу Президента України від 3 жовтня 1992 р. "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" та Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 року № 731.

Зокрема, абз.2 п.1 даного Положення передбачено, що державна реєстрація нормативно-правового акта полягає у проведенні правової експертизи на відповідність його Конституції та законодавству України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та acquis communautaire, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, прийнятті рішення про державну реєстрацію цього акта, присвоєнні йому реєстраційного номера та занесенні до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Разом з тим, як вбачається із зазначеного листа Нацбанку він є фактично відповіддю на лист ДПАУ від 15.03.2010 року, підписаний виконавчим директором з питань готівково-грошового обігу НБУ та містить суб'єктивні думки особи, яка його підписала.

Крім того, даний лист не зареєстрований в Міністерстві юстиції України в установленому порядку, з огляду на що суд вважає, що даний лист не відповідає ознакам нормативно-правового акту обов'язкового для виконання, а носить лише рекомендаційних характер.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що розглядаючи питання захисту права особи на мирне володіння майном, Європейський суд підтримується позиції, за якою "позбавлення майна згідно із другою нормою може бути виправданим тільки якщо доведена, крім іншого, наявність "інтересів суспільства" та "умов, передбачених законом". Більше того, будь-яке втручання у володіння майном повинно задовольняти принцип пропорційності. Як Суд неодноразово зазначав, повинен бути встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства в цілому та вимогою захисту основних прав індивіда.

З урахуванням встановлених в ході розгляду справи обставин, суд вважає, що позивачем дотримано порядок ведення касових операцій, передбачений Положенням № 637, оскільки сума виручки 71264,08 відображена у податковому та бухгалтерському обліку позивача, так як проведення зазначеної суми через РРО, зазначення її у фіскальній пам'яті РРО, відображення на роздрукованих та збережених фіскальних звітах, відображення у касовій книзі, робить неможливим ухилення позивача від сплати податків, а відтак не порушує інтереси держави. Натомість стягнення з позивача грошових коштів на підставі оскаржуваного рішення штрафних (фінансових) санкцій, порушить справедливий баланс між інтересами держави та окремої юридичної особи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність викладених в акті перевірки висновків щодо порушення позивачем підпунктів 2.2, 2.6 пункту 2 Положення, відтак позов підлягає задоволенню, а прийняте податкове рішення № - скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує всі здійснені позивачем документально підтверджені судові витрати на його користь з Державного бюджету України, в розмірі 487,20 грн.

Керуючись 86,94,158-162,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 21.02.2014 року № .

Відшкодувати Товариству з обмеженою відповідальністю "ОЛДІ-Житомир" з Державного бюджету України 487,20 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос

Повний текст постанови виготовлено: 24 квітня 2015 р.