Справа № 825/366/15-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/366/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Клопот С.Л. Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

21 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Ісаєнко Ю.А., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_2, третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Бобровицького районного управління юстиції у Чернігівській області, треті особи: ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Реєстраційної служби Бобровицького районного управління юстиції у Чернігівській області, треті особи: ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_3 про скасування Рішення про державну реєстрацію права власності №2634808 від 28.05.2013 на нерухоме майно - земельну ділянку № НОМЕР_1, яка знаходиться у СТ «Автомомбіліст-1» с.Соколівка, Бобровицького району, Чернігівської області, кадастровий номер НОМЕР_2 за ОСОБА_5 ОСОБА_6. Номер запису про право власності 1082155. Правовстановлюючий документ: свідоцтво про право власності НОМЕР_5 від 28.05.2013; скасування Рішення про державну реєстрацію права власності 2636058 від 28.05.2013 на нерухоме майно - земельну ділянку № НОМЕР_4, яка знаходиться у СТ «Автомомбіліст-1» с.Соколівка, Бобровицького району. Чернігівської області, кадастровий номер НОМЕР_3 за ОСОБА_3. Номер запису про право власності 1082644. Правовстановлюючий документ: свідоцтво про право власності, серія та номер: 4024252, виданий 28.05.2013.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови суду, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 13 грудня 2013 року Розпорядженням голови Бобровииької РДА №303 від 13 грудня 2013 року позивачці було надано дозвіл на розробку технічної документації на земельні ділянки НОМЕР_1 та НОМЕР_4 (1/2) у садівничому товаристві «Автомобіліст-1».

Після початку виготовлення технічної документації, позивач довідалась, що земельна ділянка, яку вона бажала отримати у власність, вже передана у власність гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_3 на підставі Розпорядження голови Бобровицької РДА №484 від 19 грудня 2012 року.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2014 року № 825/3362/14, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2015 року, позов ОСОБА_7 до Бобровицької РДА, третя особи ОСОБА_3 та ОСОБА_5, про скасування Розпорядження №484 від 19 грудня 2012 року було задоволено, розпорядження скасовано в частині передачі у приватну власність земельних ділянок НОМЕР_1 ОСОБА_5, № НОМЕР_4 ОСОБА_3, які знаходяться у СТ «Автомобіліст-1», що у с.Соколівка Бобровицького району Чернігівської області.

Вважаючи, що в зв'язку з тим, що рішення, на підставі якого було передано у приватну власність ОСОБА_5 та ОСОБА_3 спірну земельну ділянку скасовано, недійсним є запис у реєстрі прав власності на нерухоме майно, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що хоча розпорядження Бобровицької РДА №484 від 19 грудня 2012 року, в частині передачі у приватну власність земельних ділянок НОМЕР_1 ОСОБА_5, № НОМЕР_4 ОСОБА_3, які знаходяться у СТ «Автомобіліст-1», що у с. Соколівка Бобровицького району Чернігівської області і було скасовано, однак позови, про позбавлення вказаних осіб права власності на належні їм земельні ділянки, ніхто не подавав і такого права вони не позбавлялись.

Колегія суддів погоджується з вказаним рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 3 Закону встановлено, що державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно ст. 4 Закону обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.

Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень визначено ст. 15 Закону, відповідно до якої державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

За приписами частини 4 статті 15 Закону, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Статтею 19 Закону встановлені підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень, та зазначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Пунктом першим частини другої статті 9 Закону встановлено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 9 Закону визначено, що державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Аналіз положень зазначеного Закону свідчить про те, що вчиненню реєстраційної дії передує встановлення державним реєстратором відповідності заявленого права і поданих документів відомостям, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон щодо наявності обтяжень на нерухоме майно або заборон вчиняти реєстраційні дії щодо майна.

Водночас, державний реєстратор не здійснює перевірки наявності чи відсутності спору щодо майна, відносно якого подано заяву про державну реєстрацію та не уповноважений ставити під сумнів автентичність документів, на підставі яких здійснюється реєстраційна дія, якщо такі документи відповідають встановленій законом формі та містять необхідні реквізити.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, заявляючи вимогу скасувати рішення про державну реєстрацію права власності, позивач не вказує на наявність протиправних дій державного реєстратора при його винесенні, не надає доказів таких дій та не просить визнати самі рішення протиправними.

При цьому, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 права власності на спірні земельні ділянки позбавлені не були, позови про позбавлення вказаних осіб права власності на належні їм земельні ділянки ніким не подавались, свідоцтва про право власності, на підставі яких у зазначених осіб виникло право власності на спірні земельні ділянки, в установленому чинним законодавством України порядку скасовані не були.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Ухвалу в повному тексті виготовлено 27.04.2015 року.

.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.