Справа № 2а-7924/11
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2015р. м. Київ К/800/4656/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів : Логвиненко А.О. (доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2013 р. у справі

за позовом ОСОБА_3

до відповідача управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області

про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з заявою про зміну способу і порядку виконання рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.10.2011р. у справі за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі Полтавської області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.10.2013р. заяву задоволено. Змінено спосіб і порядок виконання рішення суду першої інстанції, а саме стягнуто з Пенсійного фонду на користь ОСОБА_3 суму недоплаченої пенсії у розмірі 5297,42 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2013 р. ухвалу суду першої інстанції скасовано та відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про зміну способу та порядку виконання судового рішення.

Не погодившись з рішенням апеляційного суду, ОСОБА_3 звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції. При цьому, скаржник зазначив, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про необґрунтованість заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Скасувавши рішення суду першої інстанції та відмовивши у задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання рішення, апеляційний суд виходив з того, що зміна способу та порядку виконання рішення суду шляхом «стягнення коштів» не відповідає змісту рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.10.2011р., оскільки права позивача були захищені шляхом покладення на відповідача обов'язку в призначенні та проведенні виплати пенсії ОСОБА_3

У своїй постанові від 13.01.2015 року Верховний Суд України зазначив наступне: «Усуваючи розбіжності у застосуванні касаційним судом вищезазначеної норми матеріального права, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України виходить із такого.

Як і в цивільному судочинстві, поняття способів захисту прав, свобод та інтересів особи в адміністративному судочинстві охоплюється визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цих прав, свобод та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 263 КАС містить не тільки механізм процесуальної процедури розгляду питань зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, а й підстави для розгляду цих питань. Оскільки ці підстави є матеріально-правовими, то їх слід розглядати у сукупності з положеннями статей 105 та 162 КАС, які визначають зміст способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві.

Згідно з частиною четвертою статті 105 КАС адміністративний позов може містити як вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, так і вимоги про стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої, другої статті 162 КАС у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 КАС встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 263 КАС передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Суди встановили, що Христинівський районний суд Черкаської області постановою від 31 грудня 2009 року, з урахуванням змін, внесених постановами апеляційного суду Черкаської області від 28 березня 2011 року та Вищого адміністративного суду України від 23 квітня 2013 року, зобов'язав відповідача провести заявнику перерахунок і виплату пенсії по інвалідності та додаткової пенсії відповідно до статті 50, пункту 4 статті 54, пункту 3 статті 67 та статті 71 Закону № 796-XII з 1 жовтня 2009 року із розрахунку 6 прожиткових мінімумів для непрацездатних громадян та 50 % мінімальної пенсії за віком за виключенням виплаченого підвищення. На виконаних судових рішень управління ПФУ нарахувало заявнику доплату по перерахунку пенсії за період з 1 жовтня 2009 року по 22 липня 2011 року в сумі 65 158 грн 94 коп. Зазначена сума на час звернення ОСОБА_1 до суду не виплачена.

Встановлені судами обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 263 КАС було б підставою для зміни способу і порядку його виконання, адже виплата нарахованих сум пенсії по інвалідності та додаткової пенсії буде здійснена управлінням ПФУ після надходження відповідних сум із державного бюджету.

Посилання ОСОБА_1 на неможливість виконання рішення суду зобов'язального характеру щодо проведення соціальних виплат у зв'язку з відсутністю такого виду рішень у визначеному статтею 2 Закону України від 5 червня 2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» переліку рішень, виконання яких гарантовано державою, не заслуговують на увагу, оскільки з огляду на положення статті 124 Конституції України та статті 14 КАС постанови в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов'язання відповідача вчинити певні дії чи стягнення з нього коштів).

У справі, що розглядається, суди для відновлення права ОСОБА_1 на пенсійне забезпечення, передбачене Законом № 796-XII, прийняли рішення про зобов'язання органу ПФУ перерахувати та виплатити пенсію по інвалідності та додаткову пенсію в установленому законом розмірі, що відповідало заявленим у позові вимогам. Розрахунок суми належної ОСОБА_1 виплати за спірний період суди не здійснювали.

За таких обставин та з урахуванням наведеного колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що зміна на підставі статті 263 КАС способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 КАС при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Таким чином, висновок суду касаційної інстанції у справі, що розглядається, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права та відповідає правовому висновку, висловленому у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року (справа № 21-394а14).»

Статтею 2442 КАС України обумовлено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Оскільки, ухвала апеляційного суду відповідає висловленому Верховним Судом України висновку, колегія суддів вважає відсутніми підстави для скасування чи зміни судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанцій не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231, 254 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2013р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому ст. 235-244 КАС України.

Судді А.О. Логвиненко

О.Є. Донець

В.Ф. Мороз