Справа № П/811/815/15
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року Справа №П/811/815/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Момонт Г.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області

про визнання нечинним та скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

за участю:

секретаря судового засідання - Дмитрієвої А.В.,

представників:

позивача - ОСОБА_2,

відповідача - Погребняка О.І.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про:

- визнання нечинним та скасування п.2 наказу №98 від 30.01.2015 р. «Про недоліки в оперативно-службовій діяльності УДАІ УМВС в Кіровоградській області та покарання винних»;

- зобов'язання УМВС України в Кіровоградській області виплатити ОСОБА_1 у розмірі грошової премії за січень 2015 року в повному обсязі з врахуванням зменшеної суми на 20%;

- стягнення з УМВС України в Кіровоградській області на користь позивача моральної шкоди в розмірі 3,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на виконання вимог наказу УМВС від 08.01.2015 р. №9 комісією з числа працівників управління кадрового забезпечення УМВС України в області здійснено цільову перевірку стану організації роботи з кадрового забезпечення управління ДАІ УМВС в Кіровоградській області під час якої вивчалося питання комплектування, проходження служби, стану зберігання та ведення особових справ, дотримання особовим складом дисципліни і законності, транспортної дисципліни, рівня професійної підготовки, при цьому питання щодо перевірки прибуття особового складу підрозділу за сигналом «Тривога» не входило до переліку питань перевірки.

Також позивач зазначає, що по сигналу «Тривога» його до розташування підрозділу ніхто не викликав, про те що здійснюється перевірка дій підрозділу по сигналу «Тривога» ніхто не повідомляв.

Позивач вказує, що під час проведення службового розслідування у нього не відбиралися пояснення. Натомість акт про відмову надання пояснення від 28.01.2015 р. складено формально, без відображення важливої інформації.

Разом з тим, позивач зауважує, що незаконним накладенням на нього дисциплінарного стягнення йому була нанесена моральна шкода у розмірі 3,00 грн.

Відповідачем до суду подано заперечення на позовну заяву у відповідності до якого позовні вимоги ним не визнаються у повному обсязі, оскільки відповідно до схеми оповіщення УДАІ УМВС в області ОСОБА_1 оповіщає чергова частина УДАІ в області, а він у подальшому сповіщає своїх підлеглих, при цьому відповідач наголошує, що підлеглий особовий склад позивача прибув на збір по сигналу «Тривога» та з'явився на здачу заліків.

Також відповідач вказує, що під час проведення службового розслідування ОСОБА_1 відмовився надавати письмові пояснення у зв'язку з чим складено акт №3/153 від 28.01.2015 р.

Окрім того, відповідач зазначає, що позивачем документально не підтверджено понесених моральних страждань, разом з тим, Законом України «Про міліцію» та Положенням про проходження служби не передбачено відшкодування моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач та представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги, представник відповідачів заперечив проти задоволення позову.

На підставі ч.3 ст.160 КАС України в судовому засіданні 23.04.2015 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено у строк до 28.04.2015 р., про що повідомлено сторонам під час проголошення вступної та резолютивної частини постанови.

Дослідивши подані позивачем та відповідачами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з 14.01.2000 р. проходить службу в органах внутрішніх справ України та з 01.09.2011 р. займає посаду начальника відділу організації реєстраційно-екзаменаційної роботи управління ДАІ міліції громадської безпеки УМВС України в області (а.с.37, Т.1).

Відповідно до наказу УМВС України в Кіровоградській області від 08.01.2015 р. №9 (а.с.72, 123, Т.1) у період з 12 по 13 січня 2015 року відповідачем проведено цільову перевірку організації роботи УДАІ УМВС з питань комплектування, проходження служби особовим складом, професійної підготовки, зміцнення дисципліни і законності. профілактики та недопущення надзвичайних подій за участю особового складу, дотримання конституційних прав і свобод громадян, а також надання практичної допомоги з даних напрямків діяльності.

Доповідною запискою начальника УКЗ УМВС України в Кіровоградській області полковника міліції ОСОБА_4 від 14.01.2015 р. «Про результати перевірки стану організації роботи з кадрового забезпечення УДАІ УМВС», зокрема, повідомлено, що перевірку підрозділу розпочато зі збору особового складу за сигналом «Тривога». У визначений час до місця дислокації УДАІ УМВС прибуло 98% наявного особового складу, запізнився на стройовий огляд майор міліції ОСОБА_5, взагалі не прибув за сигналом «Тривога» майор міліції ОСОБА_1, який і не приймав участі у складанні заліків зі службової підготовки (а.с.46-56, Т.1).

Наказом УМВС України в Кіровоградській області від 14.01.2015 р. №33 призначено проведення службового розслідування у зв'язку з виявленими недоліками під час перевірки оперативно-службової діяльності управління ДАІ УМВС в області, проведення якої доручено старшому інспектору з особливих доручень відділу інспекції з особового складу УКЗ УМВС в області старшому лейтенанту міліції ОСОБА_6 (а.с.45).

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України при його проведенні визначений Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 р. №230 (далі за текстом - Інструкція).

Згідно з п.2.6 Інструкції підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Відповідно до п.3.2 Інструкції службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії.

На підставі п.5.2, 5.3 Інструкції початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача наголошував, що під час проведення службового розслідування у нього не відібрали пояснень, а в акті про відмову надання пояснення відсутні відомості про час та місце його складення, посилання на наказ на підставі якого здійснювалася службова перевірка тощо.

Так, у відповідності до пп.6.2.1 п.6.2 Інструкції виконавець (голова, члени комісії) з метою забезпечення повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, має право викликати осіб РНС, стосовно яких проводиться службове розслідування, а також інших працівників ОВС, інших осіб (за їх згодою), які обізнані або мають відношення до обставин, що стали підставою для призначення службового розслідування, й одержувати від них письмове пояснення, форма якого наведена в додатку до цієї Інструкції, або усні пояснення, а також документи, які стосуються службового розслідування.

Разом з тим, згідно з пп.6.3.4 п.6.3 Інструкції особа РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування має право відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України.

При цьому відповідно до змісту пп.6.2.2 п.6.2 Інструкції виконавець (голова, члени комісії) у разі відмови опитуваної особи надати пояснення зобов'язані в обов'язковому порядку документально засвідчити таку відмову складанням акта. Акт засвідчується підписами не менше двох осіб, одна з яких обов'язково повинна бути виконавцем. Акт у триденний строк з моменту складання в установленому порядку реєструється в канцелярії (секретаріаті) за місцем проходження служби виконавця, а в разі неможливості - в органі (підрозділі) внутрішніх справ, працівник якого допустив порушення, після чого вказаний акт приєднується до матеріалів службового розслідування.

Водночас, Інструкцією встановлена заборона затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Як встановлено судом, під час проведення службового розслідування ОСОБА_1 пропонувалося надати пояснення, проте позивач відмовився надавати будь-які пояснення, у зв'язку з чим складено акт про відмову надати пояснення від 28.01.2015 р. №3/153 (а.с.103, Т.1).

Зазначені обставини підтверджені в судовому засіданні свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Зокрема, свідок ОСОБА_6 показав, що під час проведення службового розслідування він з'являвся до УДАІ УМВС України в Кіровоградській області та через підлеглого ОСОБА_1 пропонував позивачу надати письмові пояснення, проте ОСОБА_1 надавати пояснення відмовився. Свідок пояснив, що про факт відмови позивача у наданні пояснень він доповів начальнику відділу ІОС УКЗ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_7, який особисто зателефонував ОСОБА_1, однак він знову відмовився надавати пояснення про що було складено відповідний акт.

Свідок ОСОБА_7 повідомив суду, що телефонував на мобільний телефон ОСОБА_1 і пропонував надати пояснення, однак він відмовився, у зв'язку з чим складено акт.

Відтак, дослідженими судом доказами підтверджено факт відмови позивача у наданні пояснень під час проведення службового розслідування.

Разом з тим, суд враховує, що Інструкцією не передбачено вимог щодо форми та змісту акта про відмову у наданні пояснень, а тому посилання представника позивача на недоліки акта про відмову надати пояснення від 28.01.2015 р. №3/153 є необґрунтованими.

У ході службового розслідування, зокрема, встановлено, що начальник відділу організації реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ УМВС в області майор міліції ОСОБА_1 проігнорував вимоги перевіряючих та не прибув до підрозділу за сигналом «Тривога», а в подальшому був відсутнім під час складання особовим складом УДАІ УМВС в області заліків зі службової підготовки, чим грубо порушив вимоги статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.

Висновком службового розслідування за фактами виявлених недоліків під час перевірки оперативно-службової діяльності УДАІ УМВС в області, затвердженого 29.01.2015 р. запропоновано майору міліції ОСОБА_1 оголосити догану та зменшити розмір грошової премії за січень поточного року на 20% від суми, яка буде нарахована (а.с.9-14, 104-114, Т.1).

Пунктом другим наказу УМВС України в Кіровоградській області від 30.01.2015 р. №98 «Про недоліки в оперативно-службовій діяльності УДАІ УМВС в області та покарання винних» наказано за грубе порушення службової дисципліни, вимог статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ начальникові ОСОБА_1 оголосити догану та зменшити розмір грошової премії за січень поточного року на 20% від суми, яка буде нарахована (а.с.8, 115-117, Т.1).

Питання, пов'язані з прийняттям, проходженням та звільненням зі служби в органах внутрішніх справ України регулюється спеціальними законами, зокрема Законом України «Про міліцію» від 20.12.1990 р. №565-ХІІ, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991р. №114 (далі - Положення) та Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 р. №3460-ІV (далі - Дисциплінарний статут).

У відповідності до ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно зі ст.2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

З огляду на зміст ч.1 ст.7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку.

Як встановлено судом, порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, на думку відповідача, виразилося в ігноруванні вимог перевіряючих та не прибутті до підрозділу за сигналом «Тривога», а також у відсутності під час складання особовим складом УДАІ УМВС в області заліків зі службової підготовки.

Відповідно до п.1.2 Посадової інструкції начальника відділу організації реєстраційно-екзаменаційної роботи управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_1 здійснює пряме і безпосереднє керівництво роботою відділу та всіх центрів ДАІ при УМВС України в області. Несе персональну відповідальність за виконання особовим складом підпорядкованих підрозділів своїх обов'язків, дотримання законності при реєстраційно-екзаменаційній діяльності (а.с.25-29, Т.1).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 показав, що був членом комісії під час цільової перевірки організації роботи УДАІ УМВС та здійснював перевірку за напрямком стану кадрового забезпечення та професійної підготовки, з прийняттям заліків особового складу УДАІ УМВС в області. Свідок зазначив, що збір особового складу на 13.01.2015 р. оголошено за сигналом «Тривога» у ранковий час. Разом з цим, свідок вказав, що йому не відомо ким здійснювався виклик особового складу за сигналом «Тривога».

Судом встановлено, що планом-завданням цільової перевірки стану кадрового забезпечення та рівня професійної підготовки особового складу УДАІ УМВС в області, затвердженим 09.01.2015 р. передбачено оголошення збору особового складу за сигналом «Тривога» у ранковий час (а.с.10, Т.2).

Нормативи оповіщення, збору та прибуття до місця служби особового складу ОВС при надходженні сигналу «Збір по тривозі» встановлені додатком №1 до Положення про цивільну оборону ОВС УМВС України в Кіровоградській області, затвердженого наказом УМВС України в Кіровоградській області від 12.03.2007 р. №359 (а.с.34-35, Т.2).

При цьому виклик особового складу за сигналом «Тривога» у період з 19.05.2014 р. по 15.01.2015 р. здійснювався у відповідності до схеми оповіщення особового складу УДАІ УМВС, затвердженої начальником УДАІ УМВС України в Кіровоградській області 19.05.2014 р., з огляду на зміст якої чергова частина роти ДПС ДАІ УМВС здійснює оповіщення ОСОБА_9, який у подальшому сповіщає підлеглих (а.с.131, Т.1).

У відповідності до довідки УДАІ УМВС України в Кіровоградській області №10/1409 від 31.03.2015 р. станом на 13.01.2015 р. штатна чисельність відділу організації реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ УМВС України в області становила 5 посад, у тому числі ОСОБА_1 (а.с.130, Т.1), водночас, з огляду на відомість результатів складання заліків зі службової підготовки особовим складом УДАІ УМВС України в області встановлено, що лише 2 особи ОСОБА_10 та ОСОБА_11 здавали заліки, оскільки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 перебували у відпустці (а.с.58-62, Т.1).

Свідок ОСОБА_14 показав, що про сигнал «Тривога» його повідомив черговий УДАІ УМВС увечері 12.01.2015 р.

Згідно з графіком несення служби особовим складом чергової частини УДАІ УМВС України в Кіровоградській області на другу декаду січня 2015 року встановлено, що 12.01.2015 р. чергували ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 (а.с.4, Т.2)

Однак, допитані в якості свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 показали, що не пам'ятають чи здійснювали 12.01.2015 р. за сигналом «Тривога» виклик особового складу УДАІ УМВС України в Кіровоградській області, у тому числі і ОСОБА_1

Таким чином, відповідачем не доведено, що ОСОБА_1 було викликано за сигналом «Тривога» та ким саме здійснено такий виклик. Відсутні і докази повідомлення позивача про проведення заліків зі службової підготовки. Вказані обставини не були також встановлені під час проведення службового розслідування.

Відтак неприбуття ОСОБА_1 за сигналом «Тривога» та його відсутність під час складання особовим складом УДАІ УМВС в області заліків зі службової підготовки не може бути розцінено як порушення службової дисципліни.

Окрім того, у судовому засіданні представник позивача наголошував на тому, що оскаржуваним наказом до позивача протиправно застосовано подвійне дисциплінарне стягнення у вигляді догани та зменшення розміру грошової премії за січень поточного року на 20% від суми, яка буде нарахована.

У відповідності до ст.12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:

1) усне зауваження;

2) зауваження;

3) догана;

4) сувора догана;

5) попередження про неповну посадову відповідність;

6) звільнення з посади;

7) пониження в спеціальному званні на один ступінь;

8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Суд враховує, що зазначеною нормою встановлено вичерпний перелік видів дисциплінарних стягнень, а тому зменшення розміру грошової премії не є видом дисциплінарної відповідальності.

Водночас, згідно з пп.2.15.1, 2.15.3, 2.15.4, 2.15.5 п.2.15 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 р. №499 преміювання осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ здійснюється відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів, та економії фонду грошового забезпечення.

Зменшення розміру премії, позбавлення її проводяться відповідно до положення про преміювання.

Виплата премії за минулий місяць проводиться в поточному місяці разом з виплатою грошового забезпечення.

Виплата премій особам рядового і начальницького складу, зменшення її розміру або позбавлення в повному розмірі здійснюються за наказами керівників органів і підрозділів, закладів та установ Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до ч.1 ст.4 Дисциплінарного статуту наказ є формою реалізації службових повноважень особи начальницького складу, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа, якій належить його виконати.

З аналізу зазначених норм судом встановлено, що наказом керівника працівнику може бути зменшено розмір премії чи позбавлено її в повному обсязі, при цьому відповідний наказ може бути виданий одночасно із застосуванням до особи дисциплінарного стягнення.

За таких умов, суд дійшов висновку, що оскаржуваним наказом відповідачем не допущено застосування до ОСОБА_1 подвійного дисциплінарного стягнення.

Разом з тим, зважаючи, що в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт допущення позивачем дисциплінарного проступку, позовна вимога про визнання нечинним та скасування п.2 наказу №98 від 30.01.2015 р. «Про недоліки в оперативно-службовій діяльності УДАІ УМВС в Кіровоградській області та покарання винних» підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання УМВС України в Кіровоградській області виплатити ОСОБА_1 у розмірі грошової премії за січень 2015 року в повному обсязі з врахуванням зменшеної суми на 20% суд зазначає наступне.

Обов'язок відповідача із виплати позивачу премії за січень 2015 року в повному обсязі з врахуванням зменшеної суми на 20% виникне після набрання законної сили постановою у даній справі, якою скасовано п.2 наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області від 30 січня 2015 року №98, яким ОСОБА_1, зокрема, зменшено розмір грошової премії за січень поточного року на 20% від суми нарахування.

Відтак зазначена позовна вимога є передчасною та задоволенню не підлягає.

Також позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 3,00 грн.

З огляду на зміст ч.2 ст.21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншими порушеннями прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Відповідно до змісту ч.1 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. №2011-ХІІ норми якого, з огляду на п.1 ч.1 ст.3 поширюються, зокрема, на військовослужбовців правоохоронних органів, встановлено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

При цьому частиною другою зазначеного Закону передбачено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Таким чином, із аналізу зазначених норм суд дійшов висновку, що права та гарантії встановлені Конституцією та законами України поширюються на військовослужбовців із врахуванням законодавчо встановлених особливостей, а не за умови, якщо вони безпосередньо визначені спеціальним законодавством, яке врегульовує питання, пов'язані з прийняттям, проходженням та звільненням зі служби в органах внутрішніх справ України.

За таких умов, суд вважає необґрунтованим твердження представника відповідача щодо відсутності у позивача права на відшкодування завданої моральної шкоди, з огляду на не встановлення такого права спеціальними нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У відповідності до ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

На підставі п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З'ясуванню в даному випадку підлягає те, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачем у судовому засіданні не доведено факту понесення моральної шкоди через неправомірні дії відповідачів та необґрунтовано її розмір.

За вказаних умов суд вважає, що скасування судом наказу, яким ОСОБА_1 оголошено догану та зменшено розмір грошової премії за січень поточного року на 20% від суми, яка буде нарахована є достатньою справедливою сатисфакцією будь-якої моральної шкоди, якої міг зазнати позивач, що узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини викладеною в рішенні від 08.04.2010 р. у справі «Войт проти України».

Таким чином, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.70, 85, 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області від 30 січня 2015 року №98 «Про недоліки в оперативно-службовій діяльності УДАІ УМВС в області та покарання винних» стосовно майора міліції ОСОБА_1 щодо оголошення догани та зменшення розміру грошової премії за січень поточного року на 20% від суми, яка буде нарахована.

3. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. Момонт

< Суддя >