Справа № 804/849/14
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2014 р. Справа № 804/849/14
Дніпропетровського окружного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
при секретарі Талаш Д.В.
представника позивача Коляди О.О.
представника відповідача Курпай Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІВАТ» до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов із викладених в ньому підстав.
Відповідач - Державна податкова інспекція в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області позов не визнав, подав до суду письмові заперечення, які залучені до матеріалів справи (а.с. 39-42). Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову та пояснив суду, що в ході камеральної перевірки контролюючим органом було встановлено, що згідно поданої ТОВ «ВІВАТ» Декларації з податку на додану вартість за вересень 2011 року та Додатку № 5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» та Реєстру виданих та отриманих податкових накладних за вересень 2011 року було встановлено, що до складу податкового кредиту підприємством включено суму ПДВ в розмірі 118316,56 грн. згідно податкової накладної від 30.09.2011 року № 194, виписаної продавцем товару - ТОВ «Авалон Інвест ЛТД», яка не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, що призвело до завищення суми податкового кредиту та заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає сплаті платником податку до бюджету за результатами звітного періоду за вересень 2011 року. За вказаних обставин, відповідачем правомірно було донараховано суми грошових зобов'язань з ПДВ і підстави для скасування податкового повідомлення - рішення, відсутні.
Вивчивши доводи позову та заперечень, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд при винесені постанови виходить з наступних підстав та мотивів.
10.12.2012 року посадовою особою ДПІ в АНД районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області ДПС (правонаступником якої являється - правонаступником якої являється ДПІ в АНД районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області) проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість, в ході якої встановлено, що в порушення пункту 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового Кодексу України позивачем завищено суму податкового кредиту, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає сплаті платником податку до бюджету за результатами звітного періоду за вересень 2011 року у розмірі 118 316,56 грн., про що складено акт від 10.12.2012 року № 5194/15-2/23368027 (а.с. 15-17).
Не погоджуючись із рішеннями, прийнятими за результатами адміністративного оскарження, позивач звернувся до суду.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесеного на підставі такого висновку спірного акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Судом встановлено, що 18.10.2011 року засобами електронного зв'язку Позивачем подано до ДПІ у Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області ДПС (правонаступником якої являється ДПІ в АНД районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області) Декларацію з податку на додану вартість за вересень 2011 року разом з Додатком 5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів» та Реєстром виданих та отриманих податкових накладних за вересень 2011 року (а.с. 68-71, 86).
Як свідчать матеріали справи, в ході камеральної перевірки було встановлено, що згідно поданої ТОВ «ВІВАТ» Декларації з податку на додану вартість за вересень 2011 року та Додатку № 5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» та Реєстру виданих та отриманих податкових накладних за вересень 2011 року, до складу податкового кредиту підприємством включено суму ПДВ в розмірі 118316,56 грн. згідно податкової накладної від 30.09.2011 року № 194, виписаної продавцем товару - ТОВ «Авалон Інвест ЛТД», яка не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 15-17).
З акту перевірки також вбачається, що згідно даних АС «Архів електронної звітності» ТОВ «ВІВАТ» не здійснювались запити щодо отримання відомостей з Єдиного реєстру податкових накладних стосовно факту реєстрації постачальником ТОВ «Авалон Інвест ЛТД» вказаної податкової накладної, квитанції про прийняття податкової накладної в інформаційній базі відсутні.
Між тим, суд критично ставиться до вказаних пояснень, виходячи з наступного.
У відповідності п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.
Суд зазначає, що згідно із пунктом 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
У пункту 11 підрозділу 2 розділу XX ПК України визначено, що реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить: понад 100 тисяч гривень - з 1 липня 2011 року; понад 10 тисяч гривень - з 1 січня 2012 року.
Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період (абз. 9 п. 201.10 ст. 201 ПК України).
Абз. 11 п. 201.10 ст. 201 ПК України визначено, що у разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. Таке право зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" , що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.
У разі недотримання платником вимог вказаного абзацу право покупця на включення сум ПДВ до податкового кредиту згідно з податковими накладними, не зареєстрованими у Єдиному реєстрі податкових накладних, не виникає.
У пункті 201.15 статті 201 ПК України визначено, що зведені результати обліку операції з постачання та придбання товарів (послуг), які підлягають оподаткуванню, відображаються в податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу. Платник податку веде реєстр виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді, у якому зазначаються порядковий номер податкової накладної, дата її виписки (отримання), загальна сума постачання та сума нарахованого податку, а також реєстраційний номер платника податку - продавця, який видав податкову накладну такому платнику податку.
Згідно пункту 7 Наказу №1002 Реєстр виданих та отриманих податкових накладних (далі - Реєстр) є основою для відображення зведених результатів такого обліку в податкових деклараціях з податку на додану вартість.
Відповідно вимог пункту 10 Наказу №1002 у розділі II Реєстру відображаються отримані податкові накладні, розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної (додаток 2 до податкової накладної), ВМД, а також інші документи, на підставі яких здійснюється облік операцій з придбання товарів/послуг згідно з пунктами 201.10 та 201.11 статті 201 розділу V Податкового Кодексу.
В пункті 5 Наказу №1002 передбачено, що у службовому полі Реєстру для відмітки про тип декларації (рядки 011 - 012) та службовому полі для відмітки про форму податкової декларації (рядки 021 - 024) вказується позначка (х) у рядку службового поля, яке відповідає типу та формі декларації. У службовому полі Реєстру (рядок 013) вказується номер порції Реєстру від 01 до 99. Згідно з електронним форматом (відповідно до стандарту), затвердженим Державною податковою службою України, Реєстри, які містять зачну кількість записів, рекомендується подавати порціями не більше 20 тисяч записів, які є невід'ємною частиною Реєстру, та подаються у терміни, встановлені для подання копій записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді.
Згідно пункту 1 Наказу №1002 виправлення помилки в Реєстрі здійснюється методом "сторно" за правилами, передбаченими для бухгалтерського обліку, у момент заявлення таких помилок.
Порядок заповнення податкової накладної затверджено наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 року №1379 (надалі - Наказ № 1379).
Відповідно пункту 14 Наказу № 1379 податкова накладна виписується на кожне повне часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
У разі коли частка товару/послуги не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів зазначається в додатку до податкової накладної (додаток 1) і в повній вартості враховується у податковій накладній та загальних податкових зобов'язаннях (додаток 1 виписується у двох примірниках, з яких оригінал видається покупцю товарів/послуг, а копія залишається у продавця товарів/послуг).
Згідно копій документів, наданих ТОВ «ВІВАТ» до листа про заперечення на акт камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість від 10.12.2012 р. №5194/15-2/23368027, податкові накладні від 30.09.2011 року №194 на суму 599 912,00 грн. (в тому числі ПДВ 99 985,33 грн.) та від 30.09.2011 року №195 на суму 109 988,00 грн. (в тому числі ПДВ 18 331,33 грн.) виписані постачальником ТОВ «Авалон Інвест ЛТД» з надання послуги по ремонту покрівлі, відповідно договору про надання послуг від 01.09.2011 року №91 (а.с. 19-20, 87-88).
Оскільки протягом одного дня ТОВ «Авалон Інвест ЛТД» здійснено надання одного виду послуг (ремонт покрівлі), то датою виникнення податкових зобов'язань при відсутності попередньої оплати за такі послуги є 30.09.2011 року. Таким чином, по відпоповідній операції виписується одна податкова накладна, яку і було відображено позивачем в Додатку № 5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до декларації з ПДВ за вересень 2011 року (а.с. 49).
При цьому з матеріалів справи також вбачається, що підприємством інших первинних документів стосовно здійснення постачання даної послуги до податкової інспекції під час розгляду заперечень до акту перевірки ТОВ «ВІВАТ» не надано.
Що стосується тверджень позивача з приводу того, що ним 07.12.2012 року, тобто до дня проведення камеральної перевірки було засобами електронного зв'язку подано до ДПІ в АНД районі м. Дніпропетровська Реєстр виданих та отриманих податкових накладних за період - листопад 2012 року (а.с. 84-86) і відповідач повинен був при проведенні перевірки врахувати те, що підприємство самостійно виправило свою помилку, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.76.1 ст. 76 ПК України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.
З наведеного свідчить, що відповідачем при проведенні камеральної перевірки дійсно повинні були бути прийняті до уваги всі документи, що стосуються податкової звітності за перевіряємий період. Між тим, як було зазначено вище, позивачем будь - яких документів на підтвердження коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної не надавалось, а виправлення помилкових записів в Реєстрі податкових накладних взагалі законодавством не передбачено.
З матеріалів справи вбачається, що Рішення Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про результати розгляду від 01.04.2013р. №1439/10/10-25 було направлено на адресу позивача 01 квітня 2013 року. При цьому згідно відповіді Поштамту ЦПЗ № 1 рекомендований лист з повідомленням про вручення поштового відправлення було повернуто поштовим відділенням за закінченням терміну зберігання.
З огляду на приписи Податкового кодексу України та Положення про порядок подання та розгляду скарг платників податків органами державної податкової служби, рішення про результати розгляду від 01.04.2013 р. №1439/10/10-25 вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що скарги позивача було розглянуто та направлено на адресу ТОВ «ВІВАТ» у строки, передбачені законодавством України.
Ч. 3 ст. 2 КАС України закріплено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до ч. 2 ст. 94 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд,-
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІВАТ» до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева