Справа № 2а/2470/213/12
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.04.2015р. м. Київ К/800/2616/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Амєліна С.Є., Ситникова О.Ф.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк «Аваль» до Відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції, третя особа: ОСОБА_4 про звільнення майна з під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Райффайзен банк «Аваль» звернулось до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції, третя особа: ОСОБА_4 про звільнення майна з під арешту.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду позов задоволено. Зобов'язано Шевченківський відділ державної виконавчої служби Чернівецького Міського управління юстиції звільнити з-під арешту нерухоме майно: нежитлові приміщення вбудованого магазину, що знаходяться за адресою в м. Чернівці, по АДРЕСА_1, та які передані в заставу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в особі Чернівецької обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»відповідно до договору іпотеки за №014/05/648/328 від 23 квітня 2008 року а саме: VІІ - підвал пл.12,10 кв. м., VІІІ - підвал пл.3,10 кв. м., ІХ - підвал пл.10,10 кв. м., Х - підвал пл.12,40 кв. м., ХІ - підвал пл. 14,30 кв. м. на першому поверсі приміщення магазину 15-1 - торговий зал пл.143,50 кв. м., 15-2-сходи пл.3,00 кв. м., 15-3-коридор пл.16,80 кв. м., 15-4-слжбове приміщення пл.5,20 кв. м., 15-5-вбиральня пл.1,20 кв. м., 15-6-коридор пл.1,00 кв. м., 15-7 комора пл.2,50 кв. м., 15-8-підсобне приміщення пл.12,80 кв. м., загальною площею 238,00 кв. м., які складаються 54/100 ідеальних часток нежитлового приміщення та ХVІІ склад пл.100,30 кв. м., 15-9 коридор пл.5,70 кв. м, 15-10 кабінет пл.6,10 кв. м., 15-11 склад пл.90,40 кв. м., 15-12 кабінет пл.5,90 кв. м., загальною площею 208,40 кв. м., які складають 46/100 ідеальних часток нежитлового приміщення. Квартиру №10 (десять), загальною площею 103,5 кв. м., що знаходиться в м. Чернівці, по АДРЕСА_2, яка передана в заставу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в особі Чернівецької обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»відповідно до договору іпотеки за №014/04-2/126/67 від 07 лютого 2008 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2012 року рішення суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, третя особа звернулась до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить його скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Інші учасники судового розгляду письмових заперечень чи доповнень до Вищого адміністративного суду України, на вказану касаційну скаргу не надали.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга заявника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що відповідно до договорів іпотеки від 07 лютого, 23 квітня 2008 року (№№ 014/04-2/126/67, 014/05/648/328), укладених між позивачем та третьою стороною у даній справі було забезпечено вимоги іпотекодержателя до іпотекодавця, що випливають з кредитних договорів №014/05/585 від 07 лютого 2008 року та №014/05/648 від 23 квітня, де позичальниками є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідно. Вказане право застави було зареєстровано в Державному реєстрі іпотеки, за реєстраційним №№ 6550240 і 7078951.

28 листопада 2011 року Першотравневим районним судом м. Чернівці винесено ухвалу про забезпечення позову, якою накладено арешт на нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_8 в межах заявлених вимог, а саме у загальній сумі 1265502, 60 грн..

02 грудня 2011 року державним виконавцем Шевченківського відділу держаної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції винесено постанови про відкриття виконавчого провадження згідно ухвали суду від 28.11.2011 та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (справа ВП№30169913), згідно якої (резолютивна частина) накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_4.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся до суду.

Закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, з чим погоджується колегія суддів, що даний адміністративний позов про звільнення майна з-під арешту заявлено у зв'язку з наявністю у позивача пріоритетного права звернення стягнення на заставлене майно перед іншими кредиторами. Тобто, предметом позову у цій справі є спір з іншими кредиторами про захист наявного у позивача переважного права звернення стягнення на майно як заставодержателя, щодо якого встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною першою статті 60 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Під час вирішення такого спору з'ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно, у зв'язку з чим зазначені вимоги є приватноправовими.

Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб'єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов'язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач вибрав для себе такий спосіб захисту, який за змістом унеможливлює визначити та захистити, можливе, його порушене право у даному колі правовідносин, що було вірно визначено судом апеляційної інстанції, під час розгляду даної справи по суті.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом апеляційної інстанцій норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення - залишити без змін.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновку суду апеляційної інстанції і обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційні скарги без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2012 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: С.Є. Амєлін

О.Ф. Ситников