Справа № 0670/829/11
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2012-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"28" березня 2012 р. Справа № 0670/829/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_1,

при секретарі Соморовій В.А. ,

за участю представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі апеляційні скарги Державної податкової інспекції у м.Житомирі, ОСОБА_2 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "13" жовтня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_3 підприємця - ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м.Житомирі про визнання протиправним та скасування податквого Повідомлення-рішення ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 підприємець ОСОБА_2 звернулася з позовом до Державної податкової інспекції у м. Житомирі і просить скасувати податкові повідомлення-рішення : № 02/0 від 25.01.2011 року, яким визначені грошові зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 19801,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 4950,00 грн.; № /0 від 25.01.2011 року, яким визначені грошові зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 18486,84 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 4621,71 грн.; № /0 від 25.01.2011 року, яким визначені грошові зобов'язання за платежем: пеня по податку на додану вартість в сумі 3339,18 грн. та № /0 від 25.01.2011 року, яким визначені грошові зобов'язання за платежем: пеня по податку з доходів фізичних осіб в сумі 1157,87 грн. Мотивує позовні вимоги тим, що висновки про наявність порушень ґрунтуються лише на припущеннях перевіряючих, зроблені без з'ясування всіх обставин справи, без належного аналізу та надання належної оцінки первинним бухгалтерським документам, що засвідчують факти господарських операцій та мають на меті лише визначення податкових зобов'язань та застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2011 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення - рішення, винесені ОСОБА_4 податковою інспекцією у м. Житомирі:

- № /0 від 25 січня 2011 року, яким визначені грошові зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 19801,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 4950,00 грн.;

- № /0 від 25 січня 2011 року, яким визначені грошові зобов'язання за платежем: пеня по податку на додану вартість у сумі 3339,18 грн.;

- № /0 від 25 січня 2011 року, яким визначені грошові зобов'язання за платежем: пеня по податку з доходів фізичних осіб у сумі 1157,87 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою державна податкова інспекція у м.Житомирі подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову та прийняти нову постанову, якою у позові відмовити повністю.

ПП ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову та задовольнити позовні вимоги повністю.

Представники ПП ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_2 і не визнали апеляційну скаргу ДПІ у м.Житомирі.

Представник державної податкової інспекції у м.Житомирі просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення і задовольнити апеляційну скаргу ДПІ.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників у справі та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ДПІ у м.Житомирі не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі направлення № 2293/17-1 від 16.12.2010 року виданого ДПІ у м. Житомирі, в період з 16.12.2010 по 29.12.2010 року працівниками податкового органу було проведено документальну планову перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи підприємця ОСОБА_2 за період з 18.05.2009р. по 30.09.2010року, за результатами якої складено акт від 31.12.2010 року №10243/17-1/НОМЕР_1 (а.с.10-26).

На підставі даного акту податковим органом винесено податкові повідомлення - рішення № 02/0 від 25.01.2011 року, яким визначені грошові зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 19801,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 4950,00 грн. (а.с. 27), № /0 від 25.01.2011 року, яким визначені грошові зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 18486,84 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 4621,71 грн. (а.с. 28), № /0 від 25.01.2011 року, яким визначені грошові зобов'язання за платежем: пеня по податку на додану вартість в сумі 3339,18 грн. (а.с. 29), № /0 від 25.01.2011 року, яким визначені грошові зобов'язання за платежем: пеня по податку з доходів фізичних осіб в сумі 1157,87 грн. (а.с. 30).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 25.01.2011року, виходив з того , що відповідно до підпункту 7.2.4 пункту 7.2 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Згідно з пунктом 9.6 статті 9 цього Закону, свідоцтво про реєстрацію особи як платника податку на додану вартість діє до дати його анулювання.

Свідоцтво TOB "Будграніт КОРП" анульоване в вересні 2010року, тобто, після проведення взаємовідносин між позивачем та TOB "Будграніт КОРП" .

Будь-яких зауважень податкового органу в матеріалах перевірки до порядку оформлення податкових накладних не зазначено, а тому підставою для формування сум податкового кредиту стали належним чином оформлені та отримані від постачальників податкові накладні. Закон України "Про податок на додану вартість" не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства його контрагентами.

Доводи відповідача щодо того, що позивачем при перевірці не було надано документів, які б підтвердили транспортування, завантаження та розвантаження придбаних ТМЦ, отриманих від ТОВ "Будграніт КОРП", суд визнав не поважними, так, як жодних доказів даного факту наведено не було. Крім того, дані документи були надані представником позивача в судовому засіданні, що підтверджує їх наявність та факт транспортування, завантаження та розвантаження придбаних ТМЦ.

Скасовуючи податкові повідомлення-рішення № /0 та /0 від 25.01.2011р. суд першої інстанції виходив з того , що визначення сум пені по податку на додану вартість та податку з доходів фізичних осіб передбачено вимогами Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2011 року, тобто вже після виникнення спірних правовідносин. За таких обставин визначення зазначених сум пені по податку на додану вартість та по податку з доходів фізичних осіб за попередні періоди, до набрання чинності Податковим кодексом, є такими, що не відповідають Закону.

За загальним правилом, нормативні акти в часі мають пряму дію, і не мають зворотної дії. Пряма дія припускає застосування акту у зв'язку з юридичними фактами, що виникли після введення його в дію.

Згідно ч. 1 ст. 58 Конституції України, Закони й інші правові, нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують і скасовують відповідальність особи.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що застосування сум пені до ОСОБА_3 підприємця ОСОБА_2 є прямим порушенням зазначеної норми, а тому податкові повідомлення- рішення № /0 та /0 від 25.01.2011року є протиправними і підлягають скасуванню.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дослідивши в судовому засіданні надані сторонами по справі докази, обґрунтовано задовольнив позовні вимоги в цій частині.

В той же час колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволені позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 25.01.2011 року, дослідивши в судовому засіданні надані сторонами по справі докази, помилково відмовив у задоволені частини позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно висновків акту перевірки встановлено порушення ОСОБА_2 ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" та п.п. а п.19.1 ст. 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" у зв"язку з чим занижено оподатковуваний дохід за період з 8.05.2009 р. по 31.12.2009 р. на 59817.05 гри., та за період з 01.01.2010 р. по 30.09.2010 р. на 63428.51грн. В результаті чого занижено суму податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету розмірі 8486,83 грн., а саме: за період з 18.05.2009 р. по 31.12.2009 р. в розмірі 8972,56 грн., та за період з 1.01.2010 р. по 30.09.2010 р. в розмірі 9514.28 грн. Порушення виникло внаслідок того, що позивачем не включено до декларації про доходи за період з 18.05.2009 р. по 31.12.2009 р. суму витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу, що перевищує 500 000 грн. на рік, отриманого за спрощеною системою оподаткування. При проведенні перевірки встановлено, що в порушення ст. 5 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», підприємцем перевищено граничний обсяг виручки 500000 грн., а саме: обсяг виручки, станом на 30.09.2009 року, склав 930682,73 грн.

Спеціальним законодавством, зокрема, Указом запроваджено спеціальний режим оподаткування, обліку та звітності, спрямований на підтримку субєктів малого підприємництва. За змістом статті 1 зазначеного Указу єдиний податок сплачується виключно з доходів, одержаних фізичною особою-субєктом підприємницької діяльності з додержанням вимог Указу, зокрема, якщо виручка платника єдиного податку за рік не перевищує 500 тис грн. Згідно зі статтею 5 Указу в разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності починаючи з наступного звітного періоду (кварталу). Що й було зроблено позивачем.

У той же час зазначений Указ не містить положень, які б регулювали питання оподаткування сум, що перевищують граничний обсяг виручки, встановлений законодавцем.

За таких обставин оподаткування доходів, отриманих платником єдиного податку з порушенням умов перебування на спрощеній системі оподаткування, повинно здійснюватися із застосуванням правил загальної системи оподаткування, врегульованих, зокрема, Законом № 889-IV з урахуванням загальних принципів оподаткування, закріплених Конституцією України та Законом України від 25 червня 1991 року № 1251-XII Про систему оподаткування (чинним на час виникнення спірних відносин), якими встановлювалися засади податкових відносин в Україні. Даної позиції дотримується й Верховний суд України в постанові від 11.04.2011р. по справі № 21-18а11 (копія - а.с. 123-126).

При цьому, відмовляючи у скасуванні податкового повідомлення-рішення №/0 від 25.01.2011 року, суд першої інстанції не врахував ту обставину , що зазначеним рішенням ПП ОСОБА_2 було визначено грошові зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 18486,84 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 4621,71 грн. за період з 18.05.2009 р. по 31.12.2009 р. в розмірі 8972,56 грн., та за період з 1.01.2010 р. по 30.09.2010 р. в розмірі 9514.28 грн., в той час коли позивачка з 1.01.2011 року перебувала на загальній системі оподаткування, обліку та звітності , а тому податок з доходів фізичних осіб за період з 1.01.2010 р. по 30.09.2010 р. в розмірі 9514.28 грн. не повинен був нараховуватись, як і штрафні(фінансові санкції) при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи викладене колегія судів прийшла до висновку, що податкове повідомлення-рішення №/0 від 25.01.2011 року в частині визначення грошового зобов"язання по податку з доходів фізичних осіб за основним платежем в сумі 9514,28 грн. та 2378,57 грн. за штрафними(фінансовими) санкціями за період з 1.01.2010 р. по 30.09.2010 року, підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких підстав апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Житомирі необхідно залишити без задоволення , а апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.195,198, 202, 205,207,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Житомирі залишити без задоволеня.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 підприємця-Варшавець ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "13" жовтня 2011 р. в частині відмови у задоволенні позовних вимоги скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати протиправим та скасувати податкове повідомлення-рішення №/0 від 25.01.2011 року в частині визначення грошового зобов"язання по податку з доходів фізичних осіб за основним платежем в сумі 9514,28 грн. та 2378,57 грн. за штрафними(фінансовими) санкціями.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: ОСОБА_6

ОСОБА_1

ОСОБА_7

Повний текст cудового рішення виготовлено "09" січня 2013 р.

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 підприємець-Варшавець ОСОБА_5 АДРЕСА_1,10000

3- відповідачу ОСОБА_4 податкова інспекція у м.Житомирі м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014