Справа № 817/920/14
Суддя: Острович С.Е.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2015р. м. Київ К/800/44651/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Островича С.Е., Степашка О. І., Федорова М. О.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс" та Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 22 травня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2014 року у справі за позовом Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс" про стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, -

ВСТАНОВИЛА:

Державна податкова інспекція у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області (далі - ДПІ у м. Рівному) звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс" (далі - ТОВ "Рівненський МЖК") в якому просить стягнути кошти платника податків, який має податковий борг.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 22 травня 2014 року позов ДПІ у м. Рівному задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Рівненський МЖК" податкову заборгованість у загальній сумі 149182, 66 грн., у т.ч. з податку на додану вартість у сумі 74778, 12 грн. до Державного бюджету України, з орендної плати за землю у сумі 74404, 54 грн. до місцевого бюджету Рівненської міської ради. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2014 року апеляційні скарги ТОВ "Рівненський МЖК", ДПІ у м. Рівному залишено без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 22 травня 2014 року - залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій ТОВ "Рівненський МЖК" та ДПІ у м. Рівному подали касаційні скарги.

ТОВ "Рівненський МЖК" просить скасувати постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 22 травня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2014 року та прийняти нове рішення, яким відмовити ДПІ у м. Рівному у задоволенні позову.

ДПІ у м. Рівному просить скасувати постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 22 травня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2014 року та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги ДПІ у м. Рівному.

Сторони в судове засідання не з'явились, а тому відповідно до вимог ст. 222 КАС України розгляд справи проведено в письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційних скаргах, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі фактичні обставини справи.

За ТОВ "Рівненський МЖК" рахується податкова заборгованість у загальній сумі 172619, 54 грн., у т.ч. з податку на додану вартість у сумі 98215, 00 грн. та з орендної плати за землю у сумі 74404, 54 грн., яка виникла на підставі податкових декларацій з податку на додану вартість та з плати за землю.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ "Рівненський МЖК" перерахувало кошти в рахунок часткової сплати узгоджених податкових зобов'язань, визначених на підставі податкових декларацій, однак суми зараховані ДПІ у м. Рівному в рахунок погашення податкового боргу ТОВ "Рівненський МЖК", який виник раніше.

Відповідно до п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України в разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Судами попередніх інстанцій зазначено, що оскільки згідно даних податкового обліку на час перерахування коштів у рахунок сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість та орендної плати за землю, за ТОВ "Рівненський МЖК" рахувався податковий борг, який виник раніше, то ДПІ у м. Рівному правомірно зараховано грошові кошти в рахунок погашення податкового боргу ТОВ "Рівненський МЖК" згідно з черговістю його виникнення.

Крім того, судовими рішеннями, які набрали законної сили, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Рівному про застосування до ТОВ "Рівненський МЖК" штрафних санкцій.

Відповідно до п. 56.18 ст. 58 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до пп. 60.1.4 п. 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Згідно п. 11.5 Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, затвердженої Наказом ДПА України №276 від 18 липня 2005 року, сума податкового боргу (його частини), яка виникла в результаті несплати узгодженого податкового зобов'язання, визначеного податковим органом, підлягає скасуванню у разі, якщо судом змінено або скасовано відповідне рішення такого податкового органу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно витягами з картки особового рахунку ТОВ "Рівненський МЖК" підтверджується, що податкові зобов'язання з податку на додану вартість та орендної плати за землю було частково зменшено на суми штрафних санкцій, визначених податковими повідомленнями-рішеннями, які скасовано у судовому порядку.

Оскільки згідно листів ДПІ у м. від 30 жовтня 2013 року №7448/17-16-15-01/10, від 23 квітня 2014 року №7103/17-16-25-10, від 07 травня 2014 року №7934/17-16-15-01, суму податкового боргу ТОВ "Рівненський МЖК" з технічних причин не відкориговано на суму податкових зобов'язань 23436, 88 грн., визначених податковими повідомленнями-рішеннями, які скасовані постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 12 липня 2013 року у справі №817/1805/13-а, суди попередніх інстанції зробили висновок про безпідставність позовних вимог в частині стягнення з ТОВ "Рівненський МЖК" податкової заборгованості з податку на додану вартість у сумі 23436, 88 грн.

За таких обставин суди першої та апеляційної інстанцій дійшли до висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог ДПІ у м. Рівному в частині стягнення з ТОВ "Рівненський МЖК" податкової заборгованості з податку на додану вартість у сумі 74778, 12 грн. та з орендної плати за землю у сумі 74404, 54 грн.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про часткове задоволення позовних вимог ДПІ у м. Рівному.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційні скарги слід відхилити, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм процесуального та матеріального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційних скарг висновок суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс" та Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 22 травня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді С.Е. Острович
О.І. Степашко
М.О. Федоров