Справа № 826/2381/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 квітня 2015 року № 826/2381/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста КиєваКелеберда В. І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2
до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ФОП ОСОБА_3.
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
Обставини справи:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві (далі - ДПІ у Оболонському районі ГУ Міндоходів у місті Києві, відповідач) з вимогами про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 21.10.2014 року, № від 16.01.2015 року, № від 16.01.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки податкового органу про порушення позивачем ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами», п. п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України та п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» є необґрунтованими, оскільки на час проведення перевірки ОСОБА_2 діяльність у МАФі, який перевірявся не здійснював, а торгівлею алкогольними та тютюновими напоями не займався. Зазначений МАФ по вул. Вишгородській у м. Києві він орендував у ФОП ОСОБА_4 з 30.06.2013 року по 20.09.2014 року, що підтверджується договором оренди та актом прийому-передачі тимчасової споруди до нього. Крім того, позивач вказував, що на даний час вказаний МАФ орендує ФОП ОСОБА_3 А тому, враховуючи, викладене, відповідач, на думку позивача, необґрунтовано прийшов до висновку про порушення останнім вищевказаних норм чинного законодавства та виніс оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач проти позовних вимог заперечував та зазначив, що фактичною перевіркою господарської одиниці МАФа (кіоск), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що позивач, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування в кіоску здійснює роздрібну торгівлю тютюновими виробами, пивом в пляшках та алкогольними напоями без придбання відповідних дозвільних документів (патенту, ліцензій) та без застосування реєстратора розрахункових операцій. У зв'язку з виявленими порушеннями відповідач, діючи в межах повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством правомірно винесено оскаржувані рішення.

Під час судового розгляду судом встановлено, що позивачем оскаржуються податкові повідомлення-рішення в тому числі і № від 21.10.2014 року, проте 21.10.2014 відповідачем винесено не податкове повідомлення-рішення, а рішення про застосування фінансових санкцій № , тому суд вирішує справу з урахуванням виявленої описки.

Протокольною Ухвалою суду від 26.03.2015 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено ФОП ОСОБА_3.

За наслідками задоволення клопотання позивача про допит свідка та з урахуванням положень ст. 141 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 09.04.2015 допитано в якості свідка ОСОБА_5.

Також за наслідками задоволення клопотання відповідача про допит свідка, 14.04.2015 року в судовому засіданні допитано якості свідка ОСОБА_4

14.04.2015 року судом ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи на підставі наказу керівника ДПІ у Оболонському районі ГУ Міндоходів у місті Києві № 83 від 29.09.2014 року та направлень на перевірку № 1996/17, № 1997/17 від 29.09.2014 року ФОП ОСОБА_2 з 29.09.2014 року у присутності продавця ОСОБА_5 проведено перевірку господарської одиниці МАФа (кіоск), що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В ході проведення вказаної перевірки встановлено, що у кіоску за вказаною адресою здійснюється роздрібна торгівля слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, продуктами харчування. При цьому торговий патент та ліцензії на алкогольні напої та тютюнові вироби, реєстратор розрахункових операцій та трудові угоди відсутні.

Також під час проведення перевірки складено відомість фактичних залишків товарно-матеріальних цінностей станом на 30.09.2014 року, згідно з якою загальна сума залишків тютюнових виробів склала 1629 грн., а загальна сума залишків алкогольних напоїв - 15 642,50 грн.

Тому при перевірці встановлено порушення позивачем ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами», п. п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України та п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

За результатами перевірки складено Акт перевірки від 08.10.2014 року № 38-26-54-17-01-13-НОМЕР_1.

У зв'язку з встановленням вищевказаних порушень відповідачем винесені наступні рішення:

- рішення від 21.10.2014 року № про застосування фінансових санкцій за порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами» у розмірі 48 285,00 грн.

- податкове повідомлення-рішення від 21.10.2014 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 975, 00 грн. за порушення п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та п. п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України.

За наслідками адміністративного оскарження до ГУ ДФС в м. Києві рішенням про результати розгляду первинної скарги від 31.12.2014 року № 522/В/2615-10-08 скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Оболонському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві від 21.10.2014 року № та зобов'язано ДПІ у Оболонському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві вжити заходів щодо прийняття податкових повідомлень-рішень про застосування штрафних санкцій відповідно до вимог чинного законодавства та залишено без змін рішення ДПІ у Оболонському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві від 21.10.2014 року № про застосування фінансових санкцій.

Скасовуючи податкове повідомлення-рішення від 21.10.2014 року № ГУ ДФС в м. Києві вказало, що ДПІ у Оболонському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві в порушення п. 2.3 розділу II Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 року № 1236 застосувало штрафні (фінансові) санкції одним рішенням одночасно за два порушення: п. 1 ст. 3 Закону № 265 та пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України.

На підставі Акта перевірки від 08.10.2014 року № 38-26-54-17-01-13-НОМЕР_1 та Рішення ГУ ДФС в м. Києві про результати розгляду первинної скарги від 31.12.2014 року № 522/В/2615-10-08 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.01.2015 року № , яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій за порушення пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України у розмірі 974,00 грн., а також податкове повідомлення-рішення від 16.01.2015 року № яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій за порушення: п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у сумі 1,00 грн.

При вирішення даного спору суд виходить з наступного.

Пiдпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статтi 267 Податкового кодексу України визначено, що платниками збору за провадження деяких видiв пiдприємницької дiяльностi - є суб'єкти господарювання (юридичнi особи та фiзичнi особи - пiдприємцI), їх вiдокремленi пiдроздiли, якi отримують в установленому цiєю статтею порядку торговi патенти та провадять такi види пiдприємницької дiяльностi, зокрема, торговельна дiяльнiсть у пунктах продажу товарiв.

В Актi перевiрки податковий орган зазначає, що в ходi перевірки господарської одиниці МАФа за адресою м. Київ вул. Вишгородська 19 здійснювалась роздрібна торгівля слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами за відсутності торгового патенту та ліцензії на алкогольні напої та тютюнові вироби.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав про відсутність необхідності отримання вказаних документів, оскільки на час проведення перевірки діяльність у МАФі ним не здійснювалась. Зазначений кіоск ОСОБА_2 орендував у ФОП ОСОБА_4 з 30.06.2013 року по 20.09.2014 року., посилаючись на договори оренди та акти прийому передачі тимчасової спору до нього (копії яких наявні в матеріалах справи).

З метою встановлення зазначених обставин судом досліджено договори оренди тимчасової споруди № Ю-0000727 від 21.09.2014 року, № Ю-00000522 від 30.06.2013 року та додаткові угоди № 1 до даних договорів з актами прийому-передачі тимчасової споруди, а також допитано свідка ОСОБА_5 в присутності якої проводилась перевірка та ОСОБА_4 - орендодавця зазначеного кіоску.

Згідно договору оренди № Ю-00000522 від 30.06.2013 року ФОП ОСОБА_4 (Орендодавець) передав ОСОБА_2 (Орендарю) тимчасову споруду, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 8 кв. м. у строк шість календарних місяців, починаючи з дати початку оплачуваного періоду, а саме з 07.07.2013 року. Тобто строк дії даного договору з 07.07.2013 року по 07.02.2014 року

Відповідно до Акту прийому-передачі від 07.07.2013 року вказана тимчасова споруда була прийнята в тимчасове платне користування ОСОБА_2

Також договором оренди № Ю-0000727 від 21.09.2014 року вищевказана тимчасова споруда була передана у тимчасове платне користування ФОП ОСОБА_4 (Орендодавець) ОСОБА_3 (Орендар) та передана згідно акту прийому-передачі. Строк дії даного договору згідно п. 3.1 складав шість місяців з дати початку оплачуваного періоду, а саме 21.09.2014 року. Тобто строк дії даного договору з 21.09.2014 по 21.03.2015 року.

З метою з'ясування особи орендаря тимчасової споруди в якій проводилась перевірка та відповідно здійснювалась роздрібна торгівля слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами за відсутності торгового патенту та ліцензії на алкогольні напої та тютюнові вироби в судовому засіданні 14.04.2015 року було допитано в якості свідка Орендодавця вищевказаної тимчасової споруди ОСОБА_4.

Зокрема, ОСОБА_4 вказав, що до 31.10.2014 року орендарем тимчасової споруди, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 був ОСОБА_2, а вже, починаючи з 31.10.2014 року дана тимчасова споруда була передана ОСОБА_3. Тобто, свідок підтвердив, що станом на момент проведення перевірки відповідачем орендарем тимчасової споруди - кіоску, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 був саме ОСОБА_2, що в свою чергу позивачем за наслідком допиту свідка не заперечувалось.

Враховуючи, викладене суд критично ставиться до тверджень позивача про відсутність здійснення будь-якої діяльності у перевіряємий період у вказаній тимчасовій споруді та не бере до уваги в якості доказу наведених позивачем обставин договір оренди № Ю-0000727 від 21.09.2014, додаткову угоду та Акт прийому-передачі.

Також 09.04.2015 року в судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_5 в присутності якої проводилась перевірка. Свідок повідомив, що на момент проведення перевірки знаходилась в кіоску, приймаючи товар, а саме алкогольні напої за накладною виписаною на ім'я позивача.

З огляду на встановлення факту оренди тимчасової споруди, зазначеної в Акті перевірки від 08.10.2014 року № 38-26-54-17-01-13-НОМЕР_1 ОСОБА_2 та здійснення ним підприємницької діяльності алкогольними напоями та тютюновими виробами, суд вважає за необхідне указати про наступне.

Вiдповiдно до положень Порядку провадження торговельної дiяльностi та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарiв, затвердженого Постановою Кабiнету Мiнiстрiв України вiд 15 червня 2006 р. № 833, торговельна дiяльнiсть провадиться суб'єктами господарювання у сферi роздрiбної та оптової торгiвлi, а також ресторанного господарства. Суб'єкт господарювання провадить торговельну дiяльнiсть пiсля його державної реєстрацiї, а у випадках, передбачених законодавчими актами, за наявностi вiдповiдних дозвiльних документiв (лiцензiї, торговельного патенту тощо).

Суб'єкт господарювання може мати:

торговельнi об'єкти оптової торгiвлi, складське примiщення або мережу складiв - для провадження оптової торговельної дiяльностi;

роздрiбну, дрiбнороздрiбну торговельну мережу - для провадження роздрiбної торговельної дiяльностi;

мережу закладiв ресторанного господарства (ресторани, кафе, кафетерiї тощо) - для здiйснення ресторанного обслуговування.

Для провадження торговельної дiяльностi суб'єкт господарювання повинен придбати торговий патент у порядку, встановленому ст. 267 роздiлу XII Податкового кодексу України.

Торговий патент для цiлей роздiлу XII Кодексу - це державне свiдоцтво з обмеженим строком дiї на провадження певного виду пiдприємницької дiяльностi та користування яким передбачає своєчасне внесення до бюджету вiдповiдного збору (п.п. 14.1.250 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Торговельна дiяльнiсть для цiлей роздiлу XII цього Кодексу - це роздрiбна та оптова торгiвля, дiяльнiсть у торговельно-виробничiй (ресторанне господарство) сферi за готiвку, iншi готiвковi платiжнi засоби та з використанням платiжних карток (п.п. 14.1.246 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Згiдно з пп. 14.1.211 п. 14.1 ст. 14 Кодексу до пунктiв продажу товарiв вiднесено, зокрема, магазини, iншi торговельнi точки, що розташованi в окремому примiщеннi, будiвлi або їх частинi, i мають торговельний зал для покупцiв або використовують для торгiвлi його частину.

Вiдповiдно до пп. 267.4.6 п. 267.4 ст. 267 Кодексу для провадження торговельної дiяльностi торговi патенти придбаються окремо для кожного пункту продажу товарiв.

За приписами п. 125.1 ст. 125 Податкового кодексу України (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) за здійснення діяльності, передбаченої статтею 267 цього Кодексу, без отримання відповідних торгових патентів або з порушенням порядку використання торгового патенту, передбаченого підпунктами 267.6.4 - 267.6.6 пункту 267.6 статті 267 цього Кодексу (крім діяльності у сфері розваг), сплачують штраф у подвійному розмірі збору за весь період здійснення такої діяльності, але не менше подвійного його розміру за один місяць.

Статтею 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами» роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами» до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Отже, враховуючи, що в судовому засіданні доведено факт здійснення позивачем роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами за відсутності торгового патенту та ліцензії, суд вважає правомірним прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про рішення від 21.10.2014 року № про застосування фінансових санкцій, а також податкового повідомлення-рішення від 16.01.2015 року та № .

Стосовно правомірності винесення податкового повідомлення-рішення № від 16.01.2015, яким відносно позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1,00 грн. за порушення п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суд вказує про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи при проведені фактичної перевірки перевіряючими встановлено проведення торгівельної діяльності без РРО, що є порушенням вищенаведеної норми Закону.

За приписами ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг). До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, комп'ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо. Розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, яким застосовано фінансові санкції за порушення наведеної норми, при цьому жодних доказів чи обґрунтувань протиправності дій відповідача при винесенні даного рішення суду не надав, а матеріалами справи не підтверджується наявність РРО при здійсненні торгівельної діяльності позивачем в перевіряємий період.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

За таких обставин, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст. 11, ст. ст. 69 - 71, ст. 94, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда