Справа № 822/485/15
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/485/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіБлонського В.К.
при секретаріВарченко В.В.
за участі: представників позивача представника відповідачаРоманюка С.В., Навроцького В.В., Грень Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Промлит-1" м.Красилів Хмельницької області до Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.11.2014 року форми «Р» № Красилівської ОДПІ, складене на підставі акта про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Промлит-1», з питань достовірності формування показників податкових декларацій з податку на додану вартість, правильності, повноти нарахування і сплати податку на додану вартість за період з 01.07.2013 року по 30.06.2014 року № 1602/22/38418053 від 20.10.2014 року.

Свій позов позивач мотивує тим, що відповідач на підставі акту перевірки № 1602/22/38418053 від 20.10.2014 року прийняв податкове повідомлення-рішення № від 04.11.2014 року яким відповідач збільшив позивачу суму грошового зобов'язання за платежем з податку на додану вартість в сумі 1030884 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 687256 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 343628 грн.

Позивач не погоджується з таким податковим повідомленням-рішенням в зв'язку з наступним.

Письмові пояснення головного бухгалтера ТОВ «СТ Агроінвест» Тарасової О.І., щодо використання транспортних засобів не відповідають дійсності, оскільки ні вона особисто ні ТОВ «СТ Агроінвест» не є власниками таких транспортних засобів.

При складанні акту перевірки посадовими особами контролюючого органу використано відомості УДАЇ УМВС України в Хмельницькій області згідно автоматизованої системи фіксації і розпізнавання номерних знаків «відеоконтроль рубіж», що не передбачено Податковим кодексом України.

При проведенні перевірки відповідачу були надані всі необхідні документи які підтверджують господарські операції з контрагентами позивача.

Право позивача на податковий кредит не залежить від діяльності контрагентів. Акти перевірок контролюючих органів відносно контрагентів оскаржені в судовому порядку і рішення судів набрали законної сили.

На підставі викладеного позивач вважає податкове повідомлення-рішення відповідача № від 04.11.2014 року таким, що не відповідає нормам чинного законодавства, тому його необхідно визнати нечинним та скасувати.

Представники позивача позовні вимоги підтримали повністю, пояснивши суду, що відповідач на підставі акту перевірки № 1602/22/38418053 від 20.10.2014 року прийняв податкове повідомлення-рішення № від 04.11.2014 року яким відповідач збільшив позивачу суму грошового зобов'язання за платежем з податку на додану вартість в сумі 1030884 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 687256 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 343628 грн.

Позивач не погоджується з таким податковим повідомленням-рішенням в зв'язку з наступним.

Письмові пояснення головного бухгалтера ТОВ «СТ Агроінвест» Тарасової О.І., щодо використання транспортних засобів не відповідають дійсності, оскільки ні вона особисто ні ТОВ «СТ Агроінвест» не є власниками таких транспортних засобів.

При складанні акту перевірки посадовими особами контролюючого органу використано відомості УДАЇ УМВС України в Хмельницькій області згідно автоматизованої системи фіксації і розпізнавання номерних знаків «відеоконтроль рубіж», що не передбачено Податковим кодексом України.

При проведенні перевірки відповідачу були надані всі необхідні документи які підтверджують господарські операції з контрагентами позивача.

Право позивача на податковий кредит не залежить від діяльності контрагентів. Акти перевірок контролюючих органів відносно контрагентів оскаржені в судовому порядку і рішення судів набрали законної сили.

На підставі викладеного позивач вважає податкове повідомлення-рішення відповідача № від 04.11.2014 року таким, що не відповідає нормам чинного законодавства, тому його необхідно визнати нечинним та скасувати.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, пояснивши суду, що податкове повідомлення-рішення є правомірним, оскільки прийняте у повній відповідності до вимог Податкового кодексу України.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пунктів 198.2, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за період з 01.07.2013 року по 30.06.2014 року на загальну суму 687256 грн. При формуванні податкового кредиту позивач завищив його на загальну суму 687256 грн., по операціях з придбання товарів і послуг у ТОВ «Мегатранс-Груп ЛТД», ПП «Строй-Консалт», ТОВ «Тіансар Трейд», ТОВ «ТД Демос», ТОВ «Атом Сталь», ТОВ «Авто-Алекс», що фактично не здійснювались в межах господарської діяльності підприємства та не підтверджені документально.

За таких обставин податкове повідомлення-рішення № від 04.11.2014 року скасуванню не підлягає.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (пункт 1.1 статті 1).

В судовому засіданні встановлено, що позивач 27.03.2013 року зареєстрований як юридична особа Хмельницькою районною державною адміністрацією та відповідно до статтей 15, 16 Податкового кодексу України є платником податків, зборів і зобов'язаний стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України, вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів-центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску його територіальні органи.

Однією із функцій органів державної податкової служби яку вони виконують згідно підпункту 19.-1.1.1 пункту 19.-1.1 статті 19 Податкового кодексу України є здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, установлених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Порядок проведення перевірок встановлений главою 8 Податкового кодексу України.

Пунктом 75.1, підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок встановлений статтею 78 Податкового кодексу України.

Посадовими особами Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Промлит-1».

Згідно пункту 78.8 статті 78 Податкового кодексу України визначено, що порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

За результатами перевірки відповідач склав акт «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Промлит-1», з питань достовірності формування показників податкових декларацій з податку на додану вартість, правильності, повноти нарахування і сплати податку на додану вартість за період з 01.07.2013 року по 30.06.2014 року» № 1602/22/38418053 від 20.10.2014 року.

Перевіркою встановлено порушення пунктів 198.2, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого позивачем занижено суму податку на додану вартість за період з 01 липня 2013 року по 30 червня 2014 року в розмірі 687256 грн., в тому числі за січень 2014 року в розмірі 78629 грн., за березень 2014 року в розмірі 104410 грн., за квітень 2014 року в розмірі 220117 грн., за травень 2014 року в розмірі 284100 грн.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно пунктів 58.1, 58.2 статті 58 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій.

Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов'язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручаться) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (финансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України визначено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

На підставі акту перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № від 04.11.2014 року яким відповідач збільшив позивачу суму грошового зобов'язання за платежем з податку на додану вартість в сумі 1030884 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 687256 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 343628 грн.

Висновки акту перевірки та прийняте на їх підставі податкове повідомлення-рішення, суд вважає такими, що не відповідають вимогам Податкового кодексу України, враховуючи наступне.

За змістом акту перевірки № 1602/22/38418053 від 20.10.2014 року позивач здійснив порушення пунктів 198.2, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищив податковий кредит з податку на додану вартість за період з 01 липня 2013 року по 30 червня 2014 року в розмірі 687256 грн., в тому числі за січень 2014 року в розмірі 78629 грн., за березень 2014 року в розмірі 104410 грн., за квітень 2014 року в розмірі 220117 грн., за травень 2014 року в розмірі 284100 грн., при таких обставинах.

За період з 01.07.2013 року по 30.06.2014 року позивач задекларував податковий кредит з податку на додану вартість в сумі 5038594 грн.

Завищення податкового кредиту з податку на додану вартість відбулось внаслідок безпідставного віднесення позивачем до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість по операціях з ТОВ «Мегатранс-Груп ЛТД», ПП «Строй-Консалт», ТОВ «Гіансар Трейд», ТОВ «ТД Демос», ТОВ «Атом Сталь», ТОВ «Авто-Алекс».

При проведенні перевірки досліджені такі договори:

-договір поставки № 10414 від 01.04.2014 року, укладений позивачем із ТОВ «Мегатранс-Груп ЛТД»;

-договір поставки № 10414 від 01.04.2014 року, укладений позивачем із ПП «Строй-Консалт»;

-договір поставки № 5-05 від 05.04.2014 року, укладений позивачем із ТОВ «Гіансар Трейд»;

-договір поставки № 3-01 від 03.04.2014 року, укладений позивачем із ТОВ «ТД Демос».

Також при проведені перевірки взаємовідносин позивача із постачальниками досліджені податкові накладні, видаткові накладні, фінансові документи, товарно-транспортні накладні, надані позивачем як первинні документи, підтверджуючі виконання договорів поставки.

Послуги по транспортуванню товару надавалися ТОВ «Атом Сталь» та ТОВ «Авто-Алекс» з якими позивач уклав наступні договори поставки:

-договір поставки № 3-01-14 від 03.01.2014 року, укладений позивачем із ТОВ «Атом Сталь»;

-договір поставки № 104 від 01.04.2014 року, укладений позивачем із ПП «Авто-Алекс».

При перевірці взаємовідносин позивача із перевізниками були дослідженні податкові накладні, фінансові документи, акти виконаних робіт.

Для підтвердження здійснення транспортування товару від постачальників перевізниками, відповідач направив лист до оперативного управління ДПІ в м. Хмельницькому ГУ Міндоходів у Хмельницькій області про здійснення опитування громадян, зокрема водіїв транспортних засобів, які здійснювали перевезення згідно товарно-транспортних накладних, власників транспортних засобів.

За результатами отриманої відповіді перевіркою встановлено, що представник ТОВ «СТ Агроінвест» (власника автомобіля) надала пояснення, що автомобіль в оренду не надається, про такі підприємства як ТОВ «Мегатранс-Груп ЛТД», ПП «Строй-Консалт», ТОВ «Гіансар Трейд», ТОВ «ТД Демос», ТОВ «Атом Сталь», ТОВ «Авто-Алекс» вперше чує і будь-які взаємовідносини з ними не проводилися. Перевезення на автомобілі здійснюють водії, які оформленні на підприємстві. Водій вказаний в документах на підприємстві не працевлаштований, тому не міг здійснювати перевезення. Відповідно до технічних характеристик вантажопідйомність автомобіля MAN 14264 ТЗ Фургон-С № АЕ 8330 ВС становить 7 тон, а згідно товарно-транспортних накладних даним автомобілем перевозився вантаж масою до 17 тон, що робить неможливим транспортування придбаного товару вказаним транспортним засобом.

Відповідно до відомостей УДАЇ УМВС в Хмельницькій області згідно автоматизованої системи фіксації і розпізнавання номерних знаків «ВІДЕОКОНТРОЛЬ РУБІЖ» транспортні засоби з номерними знаками АЕ 5785 НС та АБ 8330 ВС в період з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року системою фіксації на території Хмельницької області не виявлено, тобто транспортні засоби із вказаними номерними знаками по території Хмельницької області не пересувався, а був виявлений на території Донецької, Дніпропетровської, Полтавської та Херсонської областей.

Для перевірки позивач не надав акти про якість і комплектність отриманої продукції.

Враховуючи викладене контролюючий орган прийшов до висновку, що видаткові накладні та акти виконаних робіт складені ТОВ «Мегатранс-Груп ЛТД», ПП «Строй-Консалт», ТОВ «Гіансар Трейд», ТОВ «ТД Демос», ТОВ «Атом Сталь», ТОВ «Авто-Алекс» не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку, оскільки не фіксують фактичне здійснення господарських операцій за період з 01.07.2013 року по 30.06.2014 року, тобто не було фактичного здійснення господарських операцій, що підтверджується листами отриманими від управління УДАЇ УМВС в Хмельницькій області та листа оперативного управління ДПІ в м. Хмельницькому ГУ Міндоходів у Хмельницькій області.

Крім того актами зустрічних перевірок ПП «Строй-Консалт», ТОВ «Гіансар Трейд», ТОВ «ТД Демос», ТОВ «Авто-Алекс» встановлено, що вказані підприємства здійснювали свою діяльність з метою штучного формування витрат та податкового кредиту, господарські операції не мають реального характеру в зв'язку відсутністю платника податків за податковою адресою, відсутністю матеріальних та трудових ресурсів.

Таким чином позивач безпідставно відніс до податкового кредиту суми податку на додану вартість за податковими накладними, отриманими від ТОВ «Мегатранс-Груп ЛТД», ПП «Строй-Консалт», ТОВ «Гіансар Трейд», ТОВ «ТД Демос», ТОВ «Атом Сталь», ТОВ «Авто-Алекс».

Висновки акту перевірки та прийняте на їх підставі податкове повідомлення-рішення, суд вважає протиправними, враховуючи наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промлит-1» уклало договори поставки товару з ТОВ «Мегатранс-Груп ЛТД», ПП «Строй-Консалт», ТОВ «Гіансар Трейд», ТОВ «ТД Демос», відповідно до яких постачальники прийняли на себе зобов'язання поставити покупцю труби чавунні, ферофосфор, феросицилій, кокс, плитку чавунну. Перелік вказаних договорів та їх зміст наведений у акті перевірки.

Позивач в підтвердження виконання договорів надав договори поставки, податкові накладні, фінансові документи про оплату отриманого товару в безготівковій формі, видаткові накладні, перелік яких також наведений в акті перевірки.

Для транспортування і доставки товару до покупця, позивач уклав договори поставки із ТОВ «Атом Сталь» та ТОВ «Авто-Алекс».

Позивач в підтвердження виконання договорів надав договори поставки, податкові накладні, фінансові документи про оплату отриманих послуг в безготівковій формі, акти виконаних робіт, перелік яких також наведений в акті перевірки.

Позивач отримав від контрагентів податкові накладні за січень, березень, квітень, травень 2014 року на загальну суму 687256 грн.

Факт отримання податкових накладних підтверджується актом перевірки, поясненнями сторін, копіями податкових накладних та реєстрами виданих та отриманих податкових накладних за січень, березень, квітень, травень 2014 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промлит-1» на підставі отриманих податкових накладних сформував податковий кредит за січень, березень, квітень, травень 2014 року та подав до контролюючого органу декларації з податку на додану вартість за відповідні звітні (податкові) періоди.

Згідно підпунктів а), б) пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, також з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Відповідно до статті 194 Податкового кодексу України операції, зазначені у статті 185 цього Кодексу, крім операцій, що не є об'єктом оподаткування, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка, оподатковуються за ставкою, зазначеною в підпункті "а" пункту 193.1 статті 193 цього Кодексу, яка є основною.

Так як товариство з обмеженою відповідальністю «Промлит-1» та його контрагенти ТОВ «Мегатранс-Груп ЛТД», ПП «Строй-Консалт», ТОВ «Гіансар Трейд», ТОВ «ТД Демос», ТОВ «Атом Сталь», ТОВ «Авто-Алекс» в період часу здійснення господарських операцій були платниками податку на додану вартість, такі господарські операції з постачання товарів і постачання послуг є об'єктом оподаткування таким податком, тому ТОВ «Промлит-1» провело оподаткування господарських операцій за базою оподаткування і за ставкою встановленою Законом.

Відповідно до підпункту в) пункту 198.1, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій в тому числі з отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

-дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

-дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій-не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Аналізуючи вказані норми Податкового кодексу України, встановлені обставини у справі, суд приходить до висновку, що основним документом, який підтверджує право платника податку на податковий кредит є належно виконана податкова накладна, за умови придбання послуг з метою їхнього подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, в зв'язку з чим вважає, що позивач сформував податковий кредит у звітному (податковому) періоді на підставі отриманих податкових накладних від ТОВ «Мегатранс-Груп ЛТД», ПП «Строй-Консалт», ТОВ «Гіансар Трейд», ТОВ «ТД Демос», ТОВ «Атом Сталь», ТОВ «Авто-Алекс» цілком правомірно у повній відповідності до вимог Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. Таке право зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Надходження такої заяви із скаргою є підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки зазначеного продавця для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з податку за такою операцією.

Згідно пункту 11 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить:

понад 1 мільйон гривень - з 1 січня 2011 року;

понад 500 тисяч гривень - з 1 квітня 2011 року;

понад 100 тисяч гривень - з 1 липня 2011 року;

понад 10 тисяч гривень - з 1 січня 2012 року.

Податкова накладна, виписана при здійсненні операцій з постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, з 1 січня 2012 року підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних не залежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній.

До платників податку, для яких на дату виписки накладної цим підрозділом не запроваджено обов'язковість реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, не застосовуються норми абзаців восьмого і дев'ятого пункту 201.10 статті 201 цього Кодексу.

З 1 лютого 2015 року реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, виписані за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній / розрахунку коригування.

Жодного порушення перерахованих норм Податкового кодексу України, позивачем не допущено, таких порушень не встановлено ні актом перевірки, ні при розгляді спору в суді.

Суд при вирішенні спору не бере до уваги обставини встановлені актом перевірки які стали підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення та пояснення представника відповідача по справі, виходячи із такого.

Із пояснень представників позивача судом встановлено, що отримані товари за договорами поставки позивач використав у своїй господарській діяльності, оскільки одним із основних видів діяльності підприємства є лиття чавуну.

Представниками позивача в зв'язку з великим об'ємом документів, вибірково надані копії документів первинного складського обліку отриманих товарів та їх внутрішнього обігу в процесі використання для виробництва продукції.

Відповідачем при проведенні перевірки не встановлено можливого виконання поставки товарів позивачу іншими контрагентами, хоча підприємство працювало, виробляло продукцію, яку в послідучому поставляло своїм покупцям, а також сплачувало податки до бюджету.

Проведеною перевіркою не надано відповідь на основні питання, а саме: звідки і яким чином доставлявся товар, що позивач використовував для організації господарської діяльності і виробництва продукції, у разі якщо товар не поставлявся контрагентами позивача, як це стверджує відповідач, тому при вирішенні спору не можна брати до уваги обставини акту перевірки як підстави для висновку, що товар взагалі не закуплявся та не доставлявся до позивача.

Яким чином і яким транспортом доставлявся закуплений товар ТОВ «Атом Сталь», ТОВ «Авто-Алекс» не може бути підставою для висновку про відсутність поставок, такі питання необхідно ставити до перевізників, а не до позивача і ніяким чином порядок виконання договорів поставки товару не може вплинути на його право по формуванню податкового кредиту.

Позивач не може нести фінансову відповідальність за будь-які помилки чи порушення порядку виконання договорів своїх контрагентів за їх наявності.

Державним податковим органом не надано жодних доказів того, що відомості в первинних документах бухгалтерського та податкового обліку позивача, оформлених при виконанні зазначених договорів поставки не відповідають дійсності.

Право позивача на податковий кредит не залежить від діяльності ПП «Строй-Консалт», ТОВ «Гіансар Трейд», ТОВ «ТД Демос», ТОВ «Авто-Алекс», зокрема відсутності їх за місцезнаходженням при проведені зустрічних перевірок.

Крім того представниками позивача надані копії постанов суду згідно яких зустрічні перевірки контрагентів позивача визнані судами протиправними.

Враховуючи висновки відповідача про те, що договори поставки не мають реального характеру суд вважає, що таким чином вони підпадають під ознаки нікчемності за висновками відповідача.

Для прийняття рішення зі спору необхідно встановлювати, у чому виявилась завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення угоди, і хто з її учасників мав намір на досягнення цієї мети. За відсутності таких доказів наявність умислу у юридичної особи не може вважатись установленою.

Аналізуючи все в сукупності суд приходить до висновку, що намір сторін у досліджених договорах поставки, щодо вчинення господарських зобов'язань з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, за досліджених обставин у судовому засіданні свого підтвердження не знайшов.

Доказів того, що укладені договори є такими, що не мають реальних наслідків, відповідачем не надані, у акті перевірки не наведені.

За таких обставин суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 04.11.2014 року яким відповідач збільшив позивачу суму грошового зобов'язання за платежем з податку на додану вартість в сумі 1030884 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 687256 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 343628 грн., необхідно визнати протиправним та скасувати.

Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та доведений у судовому засіданні дослідженими доказами, тому його необхідно задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1, 15, 16, 19, 20, 41, 54, 58, 75, 76, 86, 185, 188, 198, 201, п. 11 підрозділу 2 розділу XX ПК України, ст.ст. 9, 11, 86, 157, 159 - 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області № від 04.11.2014 року, яким Красилівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області збільшила товариству з обмеженою відповідальністю «Промлит-1» м. Красилів Хмельницької області суму грошового зобов'язання за платежем з податку на додану вартість в сумі 1030884 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 687256 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 343628 грн.

В повному обсязі постанова суду буде виготовлена 27.04.2015 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 27 квітня 2015 року

Суддя/підпис/В.К. Блонський
"Згідно з оригіналом" Суддя В.К. Блонський