Справа № 648/1441/14-а
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 р. Справа № 648/1441/14-а

Категорія: 6.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Сокирко Л.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Милосердного М.М.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Білозерського районного суду Херсонської області від 03 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Широкобалківської сільської ради Білозерського району Херсонської області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся з позовом до Широкобалківської сільської ради Білозерського району Херсонської області, в якому просив скасувати рішення Широкобалківської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 11.07.2012 року № 221 «Про вирішення земельних питань» в частині скасування пункту 2 рішення XVII сесії V скликання від 7 листопада 2007 року «Про вирішення земельних питань», яким припинено його право користування земельною ділянкою; визнати протиправною бездіяльність Широкобалківської сільської ради Білозерського району Херсонської області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо передачі у приватну власність земельної ділянки загальною площею 1,10 га по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства, поданої 20.01.2014 року; зобов'язати Широкобалківську сільську раду Білозерського району Херсонської області розглянути на черговій сесії заяву позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо передачі у приватну власність земельної ділянки загальною площею 1,10 га по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства.

Постановою Білозерського районного суду Херсонської області від 03 листопада 2014 року - позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду із даним позовом.

В частині позовних вимог, щодо скасування рішення Широкобалківської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 11.07.2012 року № 221 «Про вирішення земельних питань» в частині скасування пункту 2 рішення XVII сесії V скликання від 7 листопада 2007 року «Про вирішення земельних питань», визнання протиправною бездіяльність Широкобалківської сільської ради Білозерського району Херсонської області, щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо передачі у приватну власність земельної ділянки загальною площею 1,10 га по АДРЕСА_1 у для ведення особистого селянського господарства поданої 20.01.2014 року та зобов'язання Широкобалківську сільську раду Білозерського району Херсонської області розглянути на черговій сесії заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо передачі у приватну власність земельної ділянки загальною площею 1,10 га по АДРЕСА_1 у для ведення особистого селянського господарства подану 20.01.2014 року - відмовлено.

Зобов'язано Широкобалківську сільську раду Білозерського району Херсонської області розглянути на черговій сесії питання, щодо виділення ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в розмірі не менше ніж 0,60 га на території Широбокаблівської сільської ради Білозерського району Херсонської області.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом 1-ї інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду - скасувати, прийняти нову постанову про задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

При внесенні рішення суд апеляційної інстанції виходив із правомірності дій відповідача при скасуванні раніше прийнятого рішення, оскільки воно прийняте з метою дотримання генерального плану с. Широка Балка.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням сімнадцятої сесії п'ятого скликання Широкобалківської сільської ради Білозерського району Херсонської області № 163 від 7 листопада 2007 року ОСОБА_1 було виділено земельну ділянку 0,60 га для ведення особистого селянського господарства без права забудови в АДРЕСА_1.

Відповідно до рішення XXII сесії VI скликання Широкобалківської сільської ради Білозерського району Херсонської області № 221 від 11 липня 2012 року, п. 2 рішення сімнадцятої сесії п'ятого скликання Широкобалківської сільської ради Білозерського району Херсонської області № 163 від 7 листопада 2007 року про виділення ОСОБА_1 земельної ділянки розміром 0,60 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 було скасоване у зв'язку з невідповідністю Генеральному плану забудови с. Широка Балка.

20 січня 2014 року, ОСОБА_1 звернувся до Широкобалківської сільської ради Херсонської області з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо передачі у приватну власність земельної ділянки, але отримав відмову, крім того, він дізнався, що рішення Широкобалківської сільської ради № 163 від 7 листопада 2007 року скасовано рішенням Широкобалківської сільської ради від 11.07.2012 року № 221.

Як встановлено ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Як встановлено ч.10 ст.59 Закону, акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Конституційний Суд України у рішенні від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 у справі № 1-9/2009 визначив, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому Конституційний Суд України у мотивувальній частині вказаного рішення відзначив, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, яким керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Зокрема, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, одночасно є й вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад в галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст відноситься розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

Згідно п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських рад відноситься вирішення питань регулювання земельних відносин.

Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 141 Земельного кодексу України визначені підстави припинення права користування земельною ділянкою: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

У разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку.

Відповідно до ст.143 Земельного кодексу України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі: використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об'єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров'ю населення) в строки, встановлені вказівками (приписами) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі; конфіскації земельної ділянки; примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності; примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов'язаннях власника цієї земельної ділянки; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення Широкобалківської сільської ради Білозерського району Херсонської області № 221 від 11 липня 2012 року не відповідає нормам земельного законодавства, яке регулює порядок вилучення земельних ділянок, та висновкам Конституційного Суду України у справі №7-рп/2009, згідно з якими органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія). Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику протягом трьох тижнів з дня одержання проекту. Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи.

Оскільки, Широкобалківської сільська рада листом від 21.01.2014 року № 02-17/с-04, відмовила позивачу у передачі йому земельної ділянки у власність, суд першої інстанції, дійшов вірного висновку про те, що відповідачем не було допущено бездіяльності щодо не розгляду заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, повноваження органу місцевого самоврядування щодо прийняття рішень у разі відмови у наданні дозволу на розробку проекту відведення статтею 118 Земельного кодексу України, не визначено, а тому колегія суддів дійшла висновку щодо правомірносьті дій Широкобалківської сільської ради Херсонської області щодо надання позивачеві інформації про неможливість надання такого дозволу у формі листа.

Однак, з урахуванням висловленої вище позиції щодо протиправності рішення Широкобалківської сільської ради Білозерського району Херсонської області № 221 від 11 липня 2012 року, колегія суддів вважає, що Широкобалківської сільська рада зобов'язана повторно розглянути питання щодо надання згоди позивачу на розробку проекту землеустрою з метою приватизації саме земельної ділянки, яка виділена йому рішенням Широкобалківської сільської ради Білозерського району Херсонської області № 163 від 7 листопада 2007 року, і прийняти рішення у відповідності до чинного законодавства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв постанову від 03 листопада 2014 року з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, яка підлягає скасуванню.

Керуючись ч. 1 ст. 195, п.3 ч. 1 ст. 198, п.4ст. 202,ч. 2 ст. 205, ст.254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Білозерського районного суду Херсонської області від 03 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Широкобалківської сільської ради Білозерського району Херсонської області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Широкобалківської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 11.07.2012 року № 221 «Про вирішення земельних питань» в частині скасування пункту 2 рішення XVII сесії V скликання від 7 листопада 2007 року «Про вирішення земельних питань».

Зобов'язати Широкобалківську сільську раду Білозерського району Херсонської області розглянути на черговій сесії заяву позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо передачі у приватну власність земельної ділянки загальною площею 0,60 га по АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий :

Судді: