Справа № 808/1520/15
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року 12 год. 15 хв. Справа № 808/1520/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Сацького Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Запорізької філії Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення

до: Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя

про: визнання протиправним та скасування розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій № 329

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Запорізької філії Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати розрахунок № 329 фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з лютого 2015 року, складений Управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя.

У судове засідання представники сторін та третьої особи не прибули. Надали суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

Представник позивача зазначив, що на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити.

Згідно ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 41 КАС України суд під час розгляду адміністративної справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд вирішив не відкладати розгляд справи та приймати рішення на підставі наявних у ній доказів.

Позовна заява обґрунтована тим, що 04.01.2011 Запорізька філія Концерну РРТ видала ОСОБА_1 довідку № 3/10 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, про те, що з 27.11.1978 по 31.12.1991 (13 років 01 місяців 05 днів) ОСОБА_1 працював повний робочий день за професією електромеханіка УКВ Запоріжжя і виконував роботи з обслуговування УКВ ЧМ генераторів. Зазначена професія включена до Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з тяжкими умовами праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173. Виконання зазначених робіт дає ОСОБА_1 право на призначення пільгової пенсії відповідно до ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХII.

Таким чином, надаючи довідку ОСОБА_1, позивач визначив його право на пенсію за ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», прямо зазначивши, що професія, за якою працював ОСОБА_1, дає йому право на отримання пільгової пенсії за Списком № 2 (розділ XXXII «Загальній професії»), затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173. Отже, підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії на підставі п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відсутні.

Розрахунок № 329 складений Управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя, але направлений на адресу Запорізької філії Концерну РРТ Управлінням Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя.

Позивач вважає, що спірний розрахунок був складений відповідачем та направлений на адресу позивача без належних правових підстав, а отже не підлягає оплаті.

Від відповідача до суду надіслані заперечення, в яких вказано, що управління на законних підставах визначило пільговий стаж та діяло відповідно до вимог чинного законодавства України, призначаючи вказаному пенсіонеру пенсію відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а розрахунок відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій №329 сформований у відповідності до вимог чинного законодавства. Отже, у позивача немає жодних підстав стверджувати про неправомірні дії відповідача під час направлення до відшкодування оскаржуваного розрахунку.

Третьою особою надіслано пояснення з приводу позовних вимог, в яких Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі зазначає, що Концерн РРТ є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, на підставі наведених вище норм у нього є обов'язок відшкодовувати витрати на виплату та доставку пільгової пенсії пенсіонерам, які отримали пільговий стаж за списком № 2, працюючи на вказаному підприємстві.

Позивач надав пенсіонеру ОСОБА_1 довідку про підтвердження пільгового стажу, чим визнав його право на призначення пільгової пенсії. Фактів, викладених у довідці, позивач не оспорив.

У зв'язку з досягненням встановленого законодавством віку пенсіонеру була правомірно призначена пільгова пенсія по п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». З цього моменту у Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення виник обов'язок відшкодовувати витрати на виплату та доставку пенсії вказаному пенсіонеру.

Крім того, оскільки позивач зареєстрований в управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, то на управління законодавством покладено лише обов'язок направлення на адресу підприємства розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, які сформовані управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя.

Пенсія ОСОБА_1 призначена управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя, тому саме це управління відповідальне за збереження документів з пенсійної справи та за правильність визначення підстав для призначення пенсії.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Запорізької філії відповідно до положень Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР) є платником збору на обов'язкове пенсійне страхування, а також платником страхових внесків відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначено Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування». Статтею 1 зазначеного закону встановлено, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Відповідно до розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій №329 з лютого 2015 року, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя було визначено місячний розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, що підлягає відшкодуванню органам Пенсійного фонду України по пенсіонеру ОСОБА_1.

Судом встановлено, що в січні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до Управління із заявою про призначення пенсії надав Управлінню довідку №3/10 від 04.01.2011 про підтвердження пільгового стажу по Списку №2, видану Концерном РРТ.

Працівниками управління 09.03.2011 було проведено зустрічну перевірку факту роботи на пільгових умовах за Списком №2 ОСОБА_1 на Коцерні РРТ. В результаті чого було встановлено, що ОСОБА_1 дійсно працював на посаді електромеханіка з 27.11.1978 по 31.12.1991. З січня 1992 року первинні документи не були надані спеціалістом відділу кадрів з невідомих причин, тому достовірність пільгової довідки підтвердити є неможливим. Крім того, було рекомендовано надати пільгову довідку у відповідності п.3 Порядку застосування Списків №1 та №2 та у відповідності до первинних документів.

11.03.2011рішенням Комісії для розгляду питань, пов'язаних з призначенням та виплатою пенсій УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя було призначено ОСОБА_1 пенсію згідно п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи із результатів зустрічної перевірки та даних трудової книжки.

Згідно даних трудової книжки ОСОБА_1 працював на посаді електромеханіка з 27.11.1978 по 02.08.1998 та будь-яких переведень на іншу посаду 31.12.1991 в трудовій книжці немає. Тому відповідальними особами Концерну РРТ безпідставно обмежено пільговий період роботи за Списком №2 ОСОБА_1 датою 31.12.1991.

Однак, відповідно до Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, якщо атестація з 21.08.1992 взагалі не проведена чи за результатами атестації вперше проведеної після 31.07.1997, право не підтвердилося, до пільгового стажу зараховується лише період роботи до 21.08.1992, тобто до дати набуття чинності Постановою КМУ від 01.08.1992 №442, щодо проведення атестації робочих місць.

Тому рішенням Комісії було зараховано до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 по Списку №2 період з 27.11.1978 по 21.08.1992.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначені категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до п. «б» ст.13 Закону України №1788-ХІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах, застосовуються на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності.

Пільговий стаж обчислюється за фактичною тривалістю роботи із шкідливими і важкими умовами праці згідно з довідками підприємств.

Розмір сум і порядок відшкодування вказаних витрат Пенсійному фонду України врегульований розділом 6 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за №64/8663 (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 6.4 Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону №1058-ІV (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Пункт 6.5 визначає, що розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії. Тобто, нормативно правовим актом на органи Пенсійного фонду України покладено обов'язок визначати розмір відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Пунктом 6.8 Інструкції зазначено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Посилання представника позивача на те, що пенсія ОСОБА_1. мала бути призначена відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд вважає необґрунтованими.

Відповідно до п. «б» ст.13 Закону України №1788-ХІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Разом з тим, абзацом четвертим статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що статтею 100 даного Закону визначається порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 06.12.1991 № 1931-ХІІ, Закон України «Про пенсійне забезпечення» введений в дію з 1 січня 1992 року - в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 1 квітня 1992 року - в повному обсязі.

Згідно з пунктом 6.6 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», додаткові пенсії, додаткові витрати на виплату підвищеного розміру пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», доплати, надбавки та підвищення, призначені відповідно до законодавства України, які виплачуються за рахунок інших джерел, ніж кошти Пенсійного фонду України не включаються до розміру фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, що підлягають відшкодуванню.

Відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

При цьому, виходячи зі змісту Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зазначений Закон регулює лише порядок виплати пенсій, а не змінює порядок відшкодування, та не звільняє підприємства, зазначені в статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», від сплати збору на відшкодування виплачених пільгових пенсій.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону №1058 в разі досягнення пенсійного віку та при наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом, тобто, зазначений вище порядок відшкодування.

Суд зазначає, що дії відповідача при прийнятті оскаржуваного рішення аналізуються судом на предмет їх правомірності та відповідності вимогам чинного законодавства України станом на момент вчинення цих дій та обсягу доказів та інших фактичних обставин, які існували на цей момент.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Судом зроблено висновок, що ОСОБА_1 працював на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах після 01.01.1992, відповідно, немає законних підстав, для призначення йому пенсії відповідно ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того, суд зазначає, що розрахунок фактичних витрат з лютого 2015 року, стосовно ОСОБА_1 був сформований управлінням на підставі протоколу №77 від 14.03.2011 та розрахунку стажу з урахуванням рішення Комісії №27 від 11.03.2011. На сьогоднішній день протокол №77 від 14.03.2011, розрахунок стажу та рішення Комісії №27 від 11.03.2011 не скасовані. Таким чином, зазначений розрахунок фактичних витрат сформований відповідачем законно.

З огляду на викладене, Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя діяло в межах та на підставі норм законодавства України, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, тобто дії відповідача щодо складання Розрахунку №329 з лютого 2015 року фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - є законними та обґрунтованими, а тому твердження позивача про протиправність таких дій в обґрунтування підстав для скасування оскаржуваного розрахунку №329 є безпідставними.

Суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 158-163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволені позовних вимог Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Запорізької філії Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення її в повному обсязі, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Сацький