Справа № 2-а-647/12
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2012-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Комісарчук О.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"17" жовтня 2012 р. Справа № 2-а-647/12

Житомирський апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні у м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "13" липня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку щомісячного грошового утримання та зобов"язання здійснити перерахунок ,

ВСТАНОВИВ:

08.06.2012 року позивач звернувся із зазначеним позовом, де, вказуючи на неправомірність дій відповідача, просить провести йому з 01 січня 2012 року перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання, виходячи із заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, згідно зі ст. 138 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", без обмеження максимального розміру, передбаченого Законом України "Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи".

Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 13 липня 2012 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії ОСОБА_3 пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області щодо відмови у перерахунку і виплаті ОСОБА_4 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, передбаченому Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Зобов"язано ОСОБА_3 пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області здійснити з 01.01.2012 року перерахунок і проводити виплату призначеного ОСОБА_4 щомісячного довічного грошового утримання відповідно до вимог статті 138 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", виходячи з розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідки апеляційного суду Житомирської області від 20.01.2012 року за № 3-19 без обмеження максимальним розміром, встановленим Законом України ''Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", з урахуванням проведених виплат.

Постанова звернена до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та відмовити в задоволенні позову.

Згідно п.3 ч.1 ст.197 КАС України розгляд апеляційної скарги колегією суддів здійснюється за відсутності сторін та в порядку письмового провадження, оскільки скаргу подано на рішення суду першої інстанції прийняте в скороченому провадженні.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно постанови Верховної Ради України від 07.10.2010 р. №2596-VІ позивач звільнений з посади судді апеляційного суду Житомирської області у відставку, а наказом виконувача обов'язків голови апеляційного суду Житомирської області від 29.10.2010 р. №165к його відраховано зі штату суду.

З грудня 2011 року позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного Фонду України в м.Житомирі як суддя у відставці і отримує щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80 відсотків заробітної плати.

Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 24.02.2011 р. зобов'язано управління Пенсійного Фонду України в м.Житомирі призначити, нарахувати та виплатити позивачу щомісячне довічне грошове утримання відповідно до вимог ст.43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 р. і Постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03.09.2005 р. №865.

Статтею 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції, чинній на час виходу позивача у відставку, було передбачено, що суддя у відставці, який не досяг пенсійного віку, отримує щомісячне довічне грошове утримання, яке виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного грошового утримання збільшується на 2 відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Конституційним судом України роз'яснено, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є належним утриманням цього судді і після припинення виконання ним своїх професійних обов'язків та особливою формою його соціального забезпечення. Згідно ст.130 Конституції України Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Це положення передбачає і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України, а не коштів Пенсійного фонду України, (абзац п'ятий пункту 7 мотивувальної частини Рішення від 11.10.2005 р. №8-рп/2005; абзац третій підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 18.06.2007 р. №4-рп/2007).

У зв'язку зі збільшенням з 01.01.2012 року посадового окладу судді апеляційного суду позивач звернувся до відповідача із відповідними заявами про нарахування йому щомісячного довічного грошового утримання у розмірі відповідно до нових посадових окладів працюючого судді апеляційного суду, додавши до заяв довідки апеляційного суду Житомирської області про розмір грошового утримання судді апеляційного суду з 01.01.2012року.

Відповідач своїм листом від 30.01.2012 р. за №459/02 відмовив йому в нарахуванні щомісячного довічного грошового утримання у належному розмірі, пославшись на ту обставину, що на цей час не відновлено положення Постанови Верховної Ради України від 15.12.1992 р. «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус суддів».

На думку колегії суддів зазначена Постанова не має відношення до позивача, оскільки довічне утримання йому призначалося не в порядку ст.43 Закону України "Про статус суддів", а згідно ст.138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

За змістом статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці "прив'язаний" до грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Тобто, із збільшенням грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, має збільшуватися і щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Розмір такого утримання має відповідати встановленим відсоткам грошового утримання судді , який працює на відповідній посаді.

Обмеження щомісячного довічного грошового утримання максимальним розміром, встановлене Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011 р., відповідно до п.2 його Прикінцевих та перехідних положень не поширюється на пенсіонерів, яким щомісячне довічне грошове утримання призначено до набрання чинності цим Законом.

На час виходу позивача у відставку ст.129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" було визначено, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно до 2015 року.

Розмір суддівської винагороди судді апеляційного суду встановлювався в залежності від посадового окладу судді місцевого суду (із застосуванням коефіцієнту), надбавок за вислугу років тощо.

Статтею 138 Закону було закріплено, що розмір довічного утримання позивача в разі виходу його у відставку буде залежати від утримання судді, працюючого на відповідній посаді.

Тому будь-які подальші зміни до законодавства, які погіршують становище позивача на довічне утримання, в тому числі і обмеження такого утримання максимальним розміром, не можуть мати зворотної сили. Ці зміни до законодавства можуть стосуватися лише осіб, яким пенсія та довічне утримання призначено після набрання ними законної сили.

Колегія суддів вважає також за необхідне зазначити, що буквальне тлумачення п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» чітко передбачає, що застосування обмеження максимального розміру пенсії або довічного грошового утримання залежить не від моменту їх перерахунку, а від моменту призначення такої пенсії чи утримання.

Статтею 200КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Правильне по суті судове рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань.

Оскільки постанову від 13.07.2012 р. Богунським районним судом м.Житомира винесено відповідно до позовних вимог з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції у справі.

Доводи апеляційної скарги висновки суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст.183-2,195,197,198,200,205, 206,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомира від "13" липня 2012 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: ОСОБА_5

ОСОБА_2

З оригіналом згідно: суддя ________________________________ С.М.Хаюк

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1,10000

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області вул.Перемоги, 55,м.Житомир,10003