Справа № 152/2119/14-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 152/2119/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Славінська Н.Л.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

21 квітня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

Третьої особи: ОСОБА_4,

Представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Шаргородської міської ради Вінницької області на постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 03 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Шаргородської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 про визнання протиправними рішень та їх скасування, зобов'язання вчинити дії і стягнення витрат,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області до Шаргородської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 про визнання протиправними рішень та їх скасування, зобов'язання вчинити дії і стягнення витрат.

Постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 03 лютого 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні позивач та представник позивача заперечували проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просили суд залишити її без задоволення, а постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 03 лютого 2015 року - без змін.

Представник Шаргородської міської ради в судове засідання не з'явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

ОСОБА_4 та його представник підтримав доводи апеляційної скарги відповідача та просили суд задовольнити її.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2 31 липня 2002 року наказом Головнокомандувача Сухопутних військ Збройних Сил України був звільнений з військової служби за станом здоров'я, що підтверджується витягом з наказу за №168, а також витягом з наказу Хмільницького міського військового комісара за №181 від 26.08.2002 року, копії яких знаходяться в матеріалах справи, маючи вислугу років у Збройних Силах України - 20 років і 2 місяці.

Таким чином, судом встановлено, що позивач є військовослужбовцем, звільненим з військової служби за станом здоров'я.

З паспорта позивача вбачається, що 11 лютого 2005 року місце його проживання зареєстровано в м. Шаргород на АДРЕСА_1 де він і проживає по даний час.

Тільки після цього рішенням виконкому Шаргородської міської ради Вінницької області за №39 від 16 березня 2005 року він був взятий на квартирний облік в пільгову першочергову чергу, як офіцер, звільнений в запас Збройних Сил України, що підтверджується матеріалами наданої для огляду відповідачем в судовому засіданні облікової квартирної справи позивача, копія якої знаходиться в матеріалах цієї адміністративної справи.

ОСОБА_2 власного житла не має, зареєстрований і проживає з сім'єю своєї сестри, до даного часу перебуває на квартирному обліку в міськвиконкомі, що підтверджується матеріалами наданої для огляду відповідачем в судовому засіданні облікової квартирної справи позивача, копія якої знаходиться в матеріалах цієї адміністративної справи.

29.01.1999 року постановою Кабінету Міністрів України за №114 затверджено Програму забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених в запас або відставку. Ця постанова втратила чинність 07.07.2011 року на підставі прийняття постанови КМУ від 22.06.2011 року за №704 «Про скорочення кількості та укрупнення державних цільових програм», відповідно до якої до цільової Програми забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених в запас або відставку, передбачено внесення змін.

Ця програма була розроблена з метою розв'язання проблеми забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених у запас або відставку. Джерелом фінансування будівництва квартир для звільнених військовослужбовців є субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на будівництво та придбання житла для військовослужбовців, учасників бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів у зарубіжних країнах, членів сімей військовослужбовців, що загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також військовослужбовців, звільнених у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання (абзаци 1 та 3 пункту 1 Програми).

Виконавцями Програми є: Рада Міністрів АР Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, які формують регіональні бази даних про квартирний облік звільнених військовослужбовців…; органи місцевого самоврядування, які ведуть квартирний облік звільнених військовослужбовців, що потребують поліпшення житлових умов і надання житлових приміщень (абзаци 7, 8 пункту 3 Програми).

Фінансове забезпечення Програми здійснюється за рахунок коштів державного бюджету (абзац 2 пункту 5 Програми).

26.07.2002 року рішенням 3 сесії 4 скликання Вінницької обласної ради затверджено обласну Програму будівництва та придбання житла для військовослужбовців, учасників бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів в зарубіжних країнах та членів сімей військовослужбовців, які загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також для військовослужбовців, звільнених в запас або відставку за станом здоров'я, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання, на 2002 рік .

17.01.2003 року Вінницькою обласною радою прийнято рішення про порядок фінансування видатків обласного бюджету на житлове будівництво та придбання житла військовослужбовцям і членам їх сімей за рахунок субвенції з державного бюджету, а саме: отримані кошти управління капітального будівництва облдержадміністрації використовує для подальших розрахунків із підрядними організаціями на підставі актів виконаних робіт по об'єктах, передбачених програмою будівництва та придбання житла військовослужбовцям за 2002 рік по Вінницькій області.

На 2002-2003 роки фінансування на придбання житла для військовослужбовців на Шаргородську міську раду Вінницької області не передбачалося, що вбачається із наведених вище документів та додатків до них.

Пунктами 1, 2, 10 (додатками 1, 2, 3) рішення 15 сесії 5 скликання Вінницької обласної ради від 16 січня 2008 року №452 були затверджені доходи та видатки обласного бюджету на 2008 рік та доручено обласній державній адміністрації за погодженням з постійною комісією обласної ради з питань бюджету з послідуючим затвердженням сесією обласної ради розробити та затвердити розподіл субвенцій з державного бюджету в сумі 4594500 грн. місцевим бюджетам на будівництво і придбання житла військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу, звільненим у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання, членам сімей з числа цих осіб, які загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також учасникам бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів.

З інформації управління капітального будівництва Вінницької обласної державної адміністрації від 20.01.2015 року за №04-14-41, наданої на запит суду, вбачається, що, відповідно до Програми забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених в запас або відставку, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 1999 року №114, розпорядженням Вінницької обласної державної адміністрації від 18 лютого 2008 року №46 «Про внесення змін до обласного бюджету» затверджено Обласну програму будівництва і придбання житла військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу, звільненим у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання, членам сімей з числа цих осіб, які загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також учасникам бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів - на 2008 рік, відповідно до якої передбачено виділення коштів в сумі 751,02 тис. грн. на придбання чотирьох квартир в 21-квартирному житловому будинку в м. Шаргород по вул. Леніна.

На підставі розпорядження Вінницької обласної державної адміністрації від 02.02.2009 року №26 «Про внесення змін до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 18 лютого 2008 року №46» вказану суму зменшено до 575,202 тис. гривень.

Розпорядженням голови Вінницької обласної державної адміністрації від 26 березня 2009 року №111 «Про передачу житла» Управлінню капітального будівництва облдержадміністрації за актами прийому-передачі було доручено передати, збудовані на умовах пайової участі квартири за рахунок бюджетних коштів, на баланс органам місцевого самоврядування для подальшого розподілу військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу, звільненим у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання, членам сімей з числа цих осіб, які загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також учасникам бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів. Згідно з Переліком квартир, Шаргородській міській раді передано чотири квартири (№№10, 12, 14, 16) в 21-квартирному будинку в м. Шаргород по вул. Леніна загальною площею 178,84 кв.м. вартістю 575201,41 грн..

22.09.2014 року, на виконання вказаного розпорядження, зазначені квартири передані Шаргородській міській раді за актом приймання-передачі без номера.

Рішенням 28 сесії 6 скликання Шаргородської міської ради Вінницької області від 26 вересня 2014 року №425 вказані квартири були прийняті у комунальну власність.

Судом встановлено, що в Шаргородській міській раді було підготовлено проект рішення 28 сесії 6 скликання Шаргородської міської ради Вінницької області, п.1 якого був викладений в наступній редакції: «1) Надати квартири комунальної власності територіальної громади м. Шаргород, що знаходяться в 21-квартирному будинку по АДРЕСА_2 загальною площею 178,84 кв. м., вартістю 564061,36 грн., а саме: - ОСОБА_7 (військовослужбовцю) - квартиру №10 (однокімнатну), загальною площею 38,80 кв.м., вартістю 122375,20 грн.; - ОСОБА_2 (військовослужбовцю) - квартиру №14 (однокімнатну), загальною площею 38,80 кв.м., вартістю 122375,20 грн.; - ОСОБА_8 (афганцю) - квартиру №12 (двокімнатну), загальною площею 50,62 кв.м., вартістю - 159655, 48 грн.; - ОСОБА_9 (афганцю) - квартиру №16 (двокімнатну), площею 50,62 кв.м., вартістю 159655, 48 грн., що підтверджується копіями проекту рішення.

26 вересня 2014 року на 28 сесії 6 скликання Шаргородської міської ради Вінницької області було прийнято рішення №426, п. 1 якого був викладений в наступній редакції: «1) Надати квартири комунальної власності територіальної громади м. Шаргород, що знаходяться в 21-квартирному будинку АДРЕСА_2 загальною площею 178,84 кв. м., вартістю 564061,36 грн., а саме: - ОСОБА_7 (військовослужбовцю) - квартиру №10 (однокімнатну), загальною площею 38,80 кв.м., вартістю 122375,20 грн.; - ОСОБА_4 (військовослужбовцю) - квартиру №14 (однокімнатну), загальною площею 38,80 кв. м., вартістю 122375,20 грн.; - ОСОБА_8 (афганцю) - квартиру №12 (двокімнатну), загальною площею 50,62 кв.м., вартістю - 159655, 48 грн.; - ОСОБА_9 (афганцю) - квартиру №16 (двокімнатну), площею 50,62 кв.м., вартістю 159655, 48 грн., що підтверджується оригіналом оглянутого рішення, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Таким чином, позивач ОСОБА_2 не був включений до складу осіб, яким Шаргородська міська рада вирішила надати квартири, збудовані за кошти Державного бюджету, відповідно до Програми забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених в запас або відставку, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 1999 року №114, розпорядження Вінницької обласної державної адміністрації від 18 лютого 2008 року №46 «Про внесення змін до обласного бюджету», Обласної програми будівництва і придбання житла військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу, звільненим у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання, членам сімей з числа цих осіб, які загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також учасникам бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів.

Судом встановлено, відповідно до протоколу №28 28-ї сесії 6 скликання Шаргородської міської ради Вінницької області, що перед прийняттям рішення №426 виступили міський голова ОСОБА_10 та працівник міськвиконкому по наданню юридичних послуг ОСОБА_11, які: «звернули увагу депутатів на те, що питання про надання квартир відноситься до компетенції виконавчого комітету, але з метою прозорості, відкритості та інформування депутатів, міська рада виносить питання надання квартир на розгляд сесії. Одночасно вказані особи поінформували депутатів про те, що проект рішення сесії та проект рішення для розгляду постійних комісій - різняться, оскільки при підготовці проекту рішення на розгляд постійних комісій міської ради за основу було взято надруковані списки осіб, які вивішено у міськвиконкомі на видному місці. Як наслідок, на отримання квартир претендували: ОСОБА_7 (військовослужбовець); ОСОБА_2 (військовослужбовець); ОСОБА_8 (афганець); ОСОБА_9 (афганець). Проте, працівником міськвиконкому по наданню юридичних послуг ОСОБА_11 проведено перевірку на предмет відповідності особистих облікових квартирних справ претендентів на квартири із вивішеними списками квартирної черги з метою дотримання вимог чинного законодавства України. В результаті виявлено, що із категорії військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу, звільнених у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання, членів їх сімей з числа цих осіб, які загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також учасників бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів на отримання квартир із позачергової квартирної черги міськвиконкому мають право: ОСОБА_7 (військовослужбовець); ОСОБА_4; ОСОБА_8 (афганець); ОСОБА_9 (афганець). У поданому проекті рішення міської ради прізвище ОСОБА_2 змінено на ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 перебуває на квартирному обліку міськвиконкому, але у першочерговій квартирній черзі (прізвище було до додруковано у позачергову). Квартирна справа ОСОБА_2 є повним підтвердженням того, що його дійсно поставлено на квартирний облік у виконавчому комітеті міської ради у першочергову чергу. За дорученням міського голови, перевірено оригінал протоколу міськвиконкому, яким ОСОБА_2 поставлено на квартирний облік (першочергово). Квартирна справа ОСОБА_4 є підтвердженням факту законного надання йому квартири».

Таким чином, судом встановлено, що протокол №28 сесії Шаргородської міської ради в частині прийняття рішення №426, тобто обговорення з депутатами статусу осіб, які мають право на надання квартир, і голосування за конкретних осіб, які мають певний статус і право на отримання квартири, та саме рішення Шаргородської міської ради за №426 від 26.09.2014 року про надання квартир, яке додано до справи відповідачем, не відповідають один одному, зокрема: в протоколі сесії відсутнє зазначення статусу ОСОБА_4 як військовослужбовця, а в рішенні №426 від 26.09.2014 року зазначено статус останнього при наданні квартири як військовослужбовця.

З облікової квартирної справи ОСОБА_4, яка надана відповідачем, вбачається, що останнім подано заяву про взяття його на квартирний облік як особи у складі п'яти чоловік 07.09.2012 року. Рішення про поставлення на квартирний облік ОСОБА_4 в позачергову чергу у виконкомі Шаргородської міської ради прийнято 19.09.2012 року за №147 як особи, сім'я якої у складі п'яти чоловік.

В цій обліковій квартирній справі містяться також копії посвідчень ОСОБА_4, датовані 2013 роком: НОМЕР_1 від 17.05.2013 року, відповідно до якого останній є інвалідом ІІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни; пенсійне посвідчення НОМЕР_2, відповідно до якого третя особа ОСОБА_4 є інвалідом війни ІІІ групи.

Відповідно до витягу з наказу начальника УМВС України у Вінницькій області №91 о/с від 7 травня 2012 року, начальник слідчого відділу Чернівецького УМВС України у Вінницькій області майор міліції ОСОБА_4 звільнений з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за п. 64 «б» (через хворобу).

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_4 до категорії військовослужбовців, як зазначено в оспорюваних рішеннях Шаргородської міської ради та її виконкому, - не відноситься.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 1999 року за №114 затверджена Програма забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених в запас або відставку, відповідно до якої розроблена і обласна Програма та виділені бюджетні кошти з метою розв'язання проблеми забезпечення житлом військовослужбовців, учасників бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів у зарубіжних країнах, членів сімей військовослужбовців, що загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку, на будівництво квартир саме для такої категорії осіб, а джерелом фінансування Програми є субвенції з державного бюджету, то спрямування бюджетних коштів має цільове призначення. Тобто даною Програмою як на рівні держави, так і на обласному рівні виділення коштів для осіб рядового та начальницького складу МВС не передбачалося.

Так, п. 2 рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99, визначено що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

На час виділення бюджетних коштів на придбання квартир для забезпечення житлом військовослужбовців, учасників бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів у зарубіжних країнах, членів сімей військовослужбовців, що загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку діяв Бюджетний кодекс в редакції 2001 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Бюджетного кодексу України (в редакції 2001 року), бюджетна система України ґрунтується, зокрема, на принципі збалансованості, відповідно до якого повноваження на здійснення витрат бюджету повинні відповідати обсягу надходжень до бюджету на відповідний бюджетний період.

Державний бюджет України приймається щороку (згідно із ст. 3 Бюджетного кодексу України в редакції 2001 року). Бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Відповідно до п.п.7, 9 ст. 2 Бюджетного кодексу (в редакції 2001 року), бюджетне асигнування - повноваження, надане розпоряднику бюджетних коштів відповідно до бюджетного призначення на взяття бюджетного зобов'язання та здійснення платежів з конкретною метою в процесі виконання бюджету; бюджетне призначення - повноваження, надане головному розпоряднику бюджетних коштів цим Кодексом, законом про Державний бюджет України або рішенням про місцевий бюджет, що має кількісні та часові обмеження та дозволяє надавати бюджетні асигнування.

Судом встановлено, що субвенції з Державного бюджету в 2008 році призначені на придбання чотирьох квартир в 21-квартирному будинку по АДРЕСА_2 для забезпечення житлом військовослужбовців, учасників бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів у зарубіжних країнах, членів сімей військовослужбовців, що загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебували на квартирному обліку.

Оскільки встановлено, що ОСОБА_4 до категорії військовослужбовців, як зазначено в оспорюваних рішеннях Шаргородської міської ради та її виконкому не відноситься, на час виділення бюджетних коштів на квартирному обліку в Шаргородській міській раді Вінницької області взагалі не перебував, тому надання йому квартири як військовослужбовцю, який тільки 09 вересня 2012 року був поставлений на квартирний облік, є порушенням вимог бюджетного законодавства. Згідно з рішенням виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області №147 від 19 вересня 2012 року ОСОБА_4 взятий на квартирний облік у виконавчому комітеті міської ради в позачергову чергу як особа, у якої сім'я у складі п'яти чоловік, а не як військовослужбовець, оскільки, відповідно до ст.9 ЗУ «Про військовий обов'язок і військову службу», таким не є.

Прокуратурою Шаргородського району Вінницької області за зверненням ОСОБА_2 було проведено перевірку законності прийняття вищезазначеного рішення сесії Шаргородської міської ради від 26.09.2014 року та рішення виконавчого комітету від 29.09.2014 року і встановлено, що результати голосування за прийняття даного рішення не відповідають протоколу сесії, що вбачається із оглянутих в судовому засіданні матеріалів наглядового провадження №82-80-14 та з відповіді прокуратури на звернення позивача.

Таким чином, виходячи з аналізу норм вказаного вище законодавства та досліджених доказів, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що п.1 рішення Шаргородської міської ради від 26.09.2014 року за №426 та п.5 рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради за №129 від 29.09.2014 року в частині надання ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_3 як військовослужбовцю, є протиправними і підлягають скасуванню, так як порушують права позивача, який є військовослужбовцем, звільненим в запас за вислугою років, з 16 березня 2005 року перебуває на квартирному обліку за місцем проживання в виконкомі Шаргородської міської ради, і, відповідно ст. 47 Конституції України, ст. 9 ЖК України, Програми забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених в запас або відставку, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 1999 року за №114, рішення 15 сесії 5 скликання Вінницької обласної ради від 16 січня 2008 року №452, розпорядження голови Вінницької обласної державної адміністрації від 26 березня 2009 року №111 «Про передачу житла», має право на забезпечення житлом.

З огляду на те, що 4 квартири в 21-квартирному будинку в АДРЕСА_2 придбавалися за рахунок субвенції з державного бюджету у 2008 році, яка була призначена для забезпечення житлом військовослужбовців, учасників бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів у зарубіжних країнах, членів сімей військовослужбовців, що загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебували на квартирному обліку на підставі відповідної Програми, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України саме від 29 січня 1999 року №114, то суд вважає таким, що твердження представника відповідача про те, що при ухваленні рішення про виділення квартири ОСОБА_4 Шаргородська міська рада керувалася постановою КМУ від 02.10.2003 року «Про затвердження Порядку використання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на будівництво та придбання житла окремим категоріям громадян». До того ж, ця постанова не стосувалася порядку використання субвенції з державного бюджету, передбаченої Програмою забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених в запас або відставку, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України саме від 29 січня 1999 року №114, і втратила чинність 22.05.2006 року, тобто ще до виділення субвенції з Державного бюджету у 2008 році на придбання 4 квартир в 21-квартирному будинку в АДРЕСА_2 і до передачі в 2009 році цих квартир Управлінням капітального будівництва Вінницької ОДА Шаргородській міській раді на виконання вказаної вище Програми.

Пунктом 1 рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради за №6 від 28.01.2015 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради №129 від 29.09.2014 року «Про надання квартир» внесено зміни до рішення виконкому Шаргородської міської ради за №129 від 29.09.2014 року, зокрема, в частині визначення статусу осіб, яким надано квартири.

Так, зазначено про надання квартири №14 (однокімнатної) загальною площею 38,80 кв.м., вартістю 122375,20 грн. в 21-квартирному будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_4, як «особі начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ, яка стала інвалідом внаслідок каліцтва під час виконання службових обов'язків, звільненій в запас Збройних сил України за станом здоров'я, інваліду війни ІІІ групи, яка перебуває на квартирному обліку в позачерговій черзі за місцем проживання».

Суд вважає, що вказане рішення виконавчого комітету від 28.01.2015 року за №6 є не рішенням про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 29.09.2014 року, як у ньому зазначено, а новим рішенням виконкому з огляду на таке.

Рішення виконавчого комітету №129 від 29.09.2014 року прийнято на виконання рішення сесії Шаргородської міської ради від 26.09.2014 року за №426, що вбачається із преамбули означеного рішення виконкому. Тому, послідовним було б прийняття рішення про внесення змін до нього так само на сесії міської ради.

Натомість, рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради від 28.01.2015 року за №6, яким виконавчий комітет вносить зміни до рішення за №129 від 29.09.2014 року, прийнято без відповідного рішення сесії міської ради.

З огляду на те, що вимогами ст.30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», підпунктом 2 пункту «а» якої передбачено, що облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності, відноситься до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів міських, сільських, селищних рад, то суд вважає, що рішення виконкому від 28.01.2015 року за №6, яким надано квартиру ОСОБА_4 як «особі начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ, яка стала інвалідом внаслідок каліцтва під час виконання службових обов'язків, звільненій в запас Збройних сил України за станом здоров'я, інваліду війни ІІІ групи, яка перебуває на квартирному обліку в позачерговій черзі за місцем проживання», якраз і прийняте на виконання власних (самоврядних) повноважень виконкому.

Також, суд вважає, що не підлягає задоволенню позов ОСОБА_2 в частині вимог про зобов'язання виконавчого комітету Шаргородської міської ради прийняти рішення, яким надати йому як військовослужбовцю, звільненому в запас за станом здоров'я, квартиру №14 в 21- квартирному будинку АДРЕСА_2 оскільки, відповідно до підпункту 2 пункту «а» ст. 30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що розподіл та надання відповідно до законодавства житла, яке належить до комунальної власності, відноситься до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів міських, сільських, селищних рад, тому, не є компетенцією суду.

В адміністративному позові ОСОБА_2 не оспорюється питання правильності взяття ОСОБА_4 на квартирний облік у виконкомі Шаргородської міської ради.

Проте, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що при огляді в судовому засіданні судом першої інстанції облікової квартирної справи третьої особи ОСОБА_4 та паспорта останнього встановлено, що на квартирний облік третю особу поставлено з порушенням норм житлового законодавства України.

Так, статтею 31 ЖК встановлено, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення у будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті, як правило у вигляді окремої квартири на сім'ю.

Облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради. Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік у випадках і в порядку, встановлених Радою Міністрів СРСР і Радою міністрів Української РСР, громадян може бути взято на облік і не за місцем їх проживання (ст.36 ЖК).

Також, відповідно до п.15 цих Правил, на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також прописані у даному населеному пункті. Виконавчі комітети обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок можуть установлювати тривалість часу постійного проживання громадян у даному населеному пункті, необхідну для взяття на квартирний облік. При визначенні потреби громадян у поліпшенні житлових умов беруться до розрахунку члени їх сімей, які прожили і прописані у відповідному населеному пункті не менше встановленого строку (крім подружжя, неповнолітніх дітей і непрацездатних батьків).

Відповідно до ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; документи, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, - паспорт громадянина України…

Відповідно до паспорту третьої особи - ОСОБА_4, виданий 15.07.2011 року Чернівецьким РВ УМВС, місце проживання ОСОБА_4 07.10.2009 року зареєстровано по АДРЕСА_4 (аркуш паспорта 11); знято з вищезазначеної реєстрації місця проживання тільки 04.07.2013 року (аркуш паспорта 12); зареєстровано місце проживання ОСОБА_4 в АДРЕСА_5 тільки 09.07.2013 року (аркуш паспорта 13), тоді як на квартирний облік в виконкомі Шаргородської міської ради ОСОБА_4, як особу, яка потребує поліпшення житлових умов, взято задовго до реєстрації місця проживання в м. Шаргород, а саме - 19.09.2012 року. При цьому, в обліковій квартирній справі ОСОБА_4 взагалі відсутні дані про те, що виконком Шаргородської міської ради перевіряв той факт, чи зареєстровано місце проживання або місце перебування останнього в м. Шаргород, чи постійно проживає ОСОБА_4 на території м. Шаргород.

Таким чином, на думку суду, міською радою при прийнятті оспорюваних позивачем рішень взагалі не перевірено правомірність взяття ОСОБА_4 на квартирний облік.

Відповідно з ст. ст. 8, 19, 47, 55 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен має право на житло. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату, відповідно до закону. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Враховуючи, що норма ст.55 Конституції України є нормою прямої дії, якою передбачено право особи оскаржити відразу в суді рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, то суд вважає такими, що не заслуговують на увагу ствердження представника відповідача про те, що права позивача відповідачем не порушені, бо позивач з заявами про роз'яснення рішень не звертався спершу до Шаргородської міської ради.

Частиною 2 ст.9 ЖК УРСР встановлено, що забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 31 ЖК встановлено, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення у будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті, як правило у вигляді окремої квартири на сім'ю.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Бюджетного кодексу України (в редакції 2001 року, яка діяла на час виділення бюджетних коштів на придбання квартир для військовослужбовців в м. Шаргород), бюджетна система України ґрунтується, зокрема, на принципі збалансованості, відповідно до якого повноваження на здійснення витрат бюджету повинні відповідати обсягу надходжень до бюджету на відповідний бюджетний період.

Державний бюджет України приймається щороку (згідно з ст. 3 Бюджетного кодексу України в редакції 2001 року), бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року).

Виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове використання цих видатків (ч. 2 ст. 95 Конституції України).

Відповідно до п.п.7, 9 ст. 2 Бюджетного кодексу (в редакції 2001 року), бюджетне асигнування - повноваження, надане розпоряднику бюджетних коштів відповідно до бюджетного призначення на взяття бюджетного зобов'язання та здійснення платежів з конкретною метою в процесі виконання бюджету; бюджетне призначення - повноваження, надане головному розпоряднику бюджетних коштів цим Кодексом, законом про Державний бюджет України або рішенням про місцевий бюджет, що має кількісні та часові обмеження та дозволяє надавати бюджетні асигнування.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Частиною 3 ст.24 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Статтею 9 ЗУ «Про військовий обов'язок і військову службу» визначено, що щодо військового обов'язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов'язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які в добровільному порядку проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.

Статтею 3 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що до категорії військовослужбовців відносяться військовослужбовці Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовці зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов'язок за межами України, та члени їх сімей.

Відповідачем не надано судові будь-яких належних та допустимих доказів законності надання ОСОБА_4 квартири, придбаної за рахунок бюджетних асигнувань відповідно до програми забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених в запас або відставку, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 1999 року №114, розпорядженням Вінницької обласної державної адміністрації від 18 лютого 2008 року №46 «Про внесення змін до обласного бюджету», обласної програми будівництва і придбання житла військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу, звільненим у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання, членам сімей з числа цих осіб, які загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також учасникам бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів.

В той же час, ОСОБА_2 надано належні та допустимі докази того, що він є військовослужбовцем, звільненим в запас за вислугою років, з 16 березня 2005 року перебуває на квартирному обліку у виконкомі Шаргородської міської ради, відповідно ст. 47 Конституції України, ч.2 ст. 9 ЖК УРСР, Програми забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених в запас або відставку, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 1999 року за №114, рішення 15 сесії 5 скликання Вінницької обласної ради від 16 січня 2008 року №452, розпорядження голови Вінницької обласної державної адміністрації від 26 березня 2009 року №111 «Про передачу житла», має право на забезпечення житлом, що його право порушене рішенням 28 сесії 6 скликання Шаргородської міської ради від 26 вересня 2014 року №426, рішенням виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області №129 від 29 вересня 2014 року, рішенням виконавчого комітету Шаргородської міської ради від 28.01.2015 року за №6.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Шаргородської міської ради Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 03 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Боровицький О. А.

Матохнюк Д.Б.