Справа № 357/1119/15-а
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/1119/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Кошель Л.М.
Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді Безименної Н. В.,

суддів Бєлової Л.В. та Кучми О. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області про зобов'язання провести перерахунок та здійснити доплату до пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення нарахування та виплати доплати до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, всупереч положень ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та надбавки до пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»;

- зобов'язати відповідача з 01 січня 2014 року провести перерахунок і виплату надбавки до пенсії, як дитині війни, у розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а також додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком та доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов'язати відповідача виконати рішення суду негайно та подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2015 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нову постанову, якщо судом не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального чи процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач належить до числа потерпілих від наслідків ЧАЕС, 4 категорії, перебуває на обліку у відповідача, отримує пенсію за віком, в розмір якої входить додаткову пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, доплата за проживання в зону посиленого радіоекологічного контролю, допомога, як дитині війни (а. с. 6, 7).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 6 «Про соціальний захист дітей війни» - з 01 січня 2014 року.

04 грудня 2014 року Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області повідомило позивача, що відповідні виплати пенсії здійснюються згідно чинного законодавства, що підтверджується листом № 457/Х-01 (а. с. 11).

Не погоджуючись із такою відповіддю позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів зазначає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищується у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Приписами ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що розмір пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю потерпілим 4 категорії має становити 15% від мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до абзацу 8 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України.

Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Проте, починаючи з 01 січня 2014 року, Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» в редакції від 16 січня 2014 року не містить жодної норми, яка б обмежувала у 2014 року пряме застосування статтей 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема та статті 6 «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року, Прикінцеві положення цього Закону доповнено п. 6-7, яким передбачено, що норми і положення ст. ст. 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що згідно з пунктом 2 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а тому вказана норма діє з 03 серпня 2014 року, що підтверджується Листом Міністерства юстиції України від 30 вересня 2014 року №8546-0-4-14/10.2.

Частина 4 ст. 9 КАС України передбачає, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відтак, враховуючи пріоритет законів над підзаконними актами, у спірних правовідносинах застосуванню підлягають норми ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

З урахуванням вказаних норм та викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов'язання відповідача нарахувати і виплатити доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї заробітної плати та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також надбавки до пенсії, як дитині війни, у розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням виплачених сум.

Однак, згідно з частиною 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 9 ст. 103 КАС України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась до суду першої інстаніції 06 грудня 2014 року, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті (а. с. 21).

При цьому, в матеріалах справи відсутнє клопотання позивача про поновлення строку для звернення до адміністративного суду, а також не надано доказів поважності причин пропуску встановленого законодавством строку.

Колегія суддів звертає увагу, що Закон України «Про Державний бюджет на 2014 рік» № 719-VII від 16 січня 2014 року офіційно опубліковано у офіційному виданні Офіційний вісник України 31 січня 2014 року - № 8, стор. 11, стаття 230.

Таким чином, позивач мала змогу дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів з дня офіційного опублікування Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік».

Згідно зі ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 99, ст. 100 КАС України та те, що позивач звернулась до суду 06 грудня 2014 року, колегія суддів вважає, що позовні вимоги за період з 01 січня 2014 року по 05 червня 2014 року - підлягають залишенню без розгляду.

Крім того, вимога позивача щодо зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області виконати рішення негайно та подати до суду звіт про виконання судового рішення в установлений судом строк є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 - підлягають задоволенню частково.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи призвели до неправильного вирішення справи, тому постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2015 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Статтею 202 КАС України передбачено, що підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2015 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_2 за період з 01 січня 2014 по 05 червня 2014 року - залишити без розгляду.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області щодо не здійснення нарахування та виплати ОСОБА_2 доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком відповідно ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та надбавки до пенсії у розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області провести перерахунок і виплату ОСОБА_2 доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком відповідно ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та надбавки до пенсії у розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» - за період з 06 червня 2014 року до 03 серпня 2014 року, з урахуванням виплачених сум.

В решті адміністративного позву - відмовити.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 КАС України.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді: Л.В. Бєлова

А. Ю. Кучма

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Бєлова Л.В.

Кучма А.Ю.