Справа № 357/16354/14-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

27 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Бєлової Л.В.

Міщука М.С.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2015 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, третя особа: Закрите акціонерне товариство "Учбово-торгівельний центр", Фізична особа-підприємець ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, третя особа: Закрите акціонерне товариство "Учбово-торгівельний центр", Фізична особа-підприємець ОСОБА_6, просили, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати протиправним та скасувати п. 1.16 рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 23 липня 2013 року № 248 «Про деякі питання перепланування житлових та нежитлових приміщень».

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивачі - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись з апеляційними скаргами, просять скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити, мотивуючи свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 23 липня 2013 року Виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради Київської області прийнято рішення № 248 «Про деякі питання перепланування житлових та нежитлових приміщень», пунктом 1.16 якого дозволено Закритому акціонерному товариству "Учбово-торгівельний центр" перепланування власного нежитлового приміщення АДРЕСА_1, у відповідності до проекту, погодженому в установленому порідку, зі зміною загальної площі 374, 70 кв. м. на 338, 90 кв. м., на що є згода Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційної контори № 7.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням та вважаючи його протиправним, позивачі звернулись до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 140 Конституції України, місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

В силу ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР, міські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Статтею 40 вищевказаного Закону передбачено, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, крім повноважень, передбачених цим Законом, здійснюють й інші надані їм законом повноваження.

Відповідно до частин 1 та 6 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Згідно ст. 100 Житлового кодексу Української РСР, виконання наймачем робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

Виконання робіт, визначених частиною першою цієї статті, внаслідок яких змінюється площа, кількість чи склад приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду, допускається за письмовою згодою наймодавця (орендодавця), якщо інше не передбачено договором найму (оренди).

Статтею 152 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

Згідно ст. 4 Житлового кодексу Української РСР, до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207, затверджено Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій.

Відповідно до п. 1.4.1 Правил № 76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

В силу п. 1.4.4 Правил № 76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Пунктом 1.4.5 Правил № 76 передбачено, що для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: - копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; - копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку; - проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; - згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.

Відповідно до п. 1.4.6 Правил № 76, власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. У разі, якщо самовільне перепланування або переобладнання приводить до погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушуються права інших споживачів, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг, питання відшкодування вартості цих робіт власником, наймачем (орендарем) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення вирішується у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до рішення Білоцерківської міської ради Київської області № 405 від 26 червня 2007 року «Про приватизацію об'єктів міської комунальної власності та внесення змін в попередні рішення», нежитлове приміщення (1 поверх, підвал) площею 18,8 м.кв, 821,2 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 було внесене до переліку об'єктів міської комунальної власності, які підлягають приватизації способом викупу Товариством з обмеженою відповідальністю «Учбово-торгівельний центр».

Згідно договору купівлі-продажу від 29 липня 2008 року № 19, укладеного між Територіальною громадою м. Біла Церква в особі Білоцерківської міської ради (продавець) та Закритим акціонерним товариством «Учбово-торгівельний центр» (покупець), продавець передав у власність покупця нежиле приміщення № 202, загальною площею 18,8 м.кв. та нежиле підвальне приміщення АДРЕСА_1, а покупець зобов'язується прийняти це майно, сплатити за нього відповідну ціну, пройти перереєстрацію об'єкта приватизації.

Відповідно до витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22 вересня 2008 року, власником вказаних нежитлових приміщень є - Закрите акціонерне товариство «Учбово-торгівельний центр».

Судом встановлено, що 03 червня 2013 року ЗАТ «Учбово-торгівельний центр» звернулось до Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради Київської області із заявою, відповідно до ст. 7 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», про надання дозволу на перепланування власного нежитлового приміщення АДРЕСА_1.

Згідно листа Управління містобудування та архітектури від 05 червня 2013 року за № 15/410, вищезазначений проект був поданий до Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради.

Як вбачається з копії проекту перепланування власного нежитлового підвального приміщення АДРЕСА_1, на ньому міститься відбиток печатки Комунального підприємства Білоцерківської міської ради Житлово-експлуатаційної контори № 7, з підписом та датою - 11 червня 2013 року.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що КП Білоцерківської міської ради Житлово-експлуатаційна контора № 7 у встановленому порядку надало згоду на перепланування вказаного нежитлового приміщення АДРЕСА_1.

Крім того, в матеріалах справи містяться документи, на підставі яких було винесене оскаржуване рішення, зокрема: подання Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради від 17 липня 2013 року № 15/482; заява про надання дозволу на перепланування; Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи ЗАТ «Учбово-торгівельний центр»; договір купівлі-продажу від 29 липня 2008 року № 19; витяг з державного реєстру правочинів; довідка про реєстрацію права власності на нерухоме майно; лист управління містобудування та архітектури від 05 червня 2013 року № 15/410; довідка про належність будівель будинковолодіння по АДРЕСА_1; зведений акт; оціночний акт; технічний опис конструктивних елементів будівлі; еплікація внутрішніх площ до плану будівлі; поетажний план; витяг з технічної документації про грошову оцінку земельної ділянки; податкова декларація з плати за землю; проект перепланування власного нежитлового підвального приміщення АДРЕСА_1 (замовник ЗАТ «Учбово-торгівельний центр»); підписи мешканців будинку АДРЕСА_1, із зазначенням прізвищ та ініціалів та номера квартири, про те, що вони не заперечують переобладнання підвального приміщення.

Як вбачається з подання Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради від 17 липня 2013 року № 15/482 «Про деякі питання перепланування житлових приміщень у будинках», у ньому міститься прохання дозволити Закритому акціонерному товариству «Учбово-торгівельний центр» перепланування власного нежитлового приміщення АДРЕСА_1, у відповідності до проекту, погодженому в установленому порядку, зі зміною загальної площі з 374,70 м. кв. на 338,90 м.кв., на що є згода комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційної контори № 7.

Так, судом першої інстанції вірно зазначено, що у проекті перепланування власного нежитлового підвального приміщення АДРЕСА_1 передбачається перепланування власних нежитлових підвальних приміщень та частково приміщень першого поверху. Проектом планується зміна конфігурації приміщень, їх кількість та площа - за рахунок демонтажу існуючих не несучих конструкцій (перегородок), а також зведення нових огороджувальних конструкцій (перегородок) та опорядження існуючих.

Крім того, третьою особою надано необхідні документи, які мають надаватися власником нежитлового приміщення для отримання дозволу про його перепланування, передбачені Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного Комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачі не є власниками нежитлового приміщення АДРЕСА_1.

Відповідачем у свою чергу підтверджено правомірність п. 1.16 рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 23 липня 2013 року № 248, а саме: надання дозволу ЗАТ «Учбово-торгівельний цент» перепланування власного нежитлового приміщення АДРЕСА_1, у відповідності до проекту, погодженому в установленому порядку, зі зміною загальної площі з 374,70 м.кв. на 338,90 м.кв., на що є згода комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційної контори № 7.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що п 1.16 рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області від 23 липня 2013 року № 248 прийнято в межах компетенції Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Крім того, матеріали справи свідчать, що ЗАТ «Учбово-торгівельний центр» після отримання дозволу на перепланування нежитлового приміщення АДРЕСА_1, фактично не здійснювало роботи з перепланування вказаного нежитлового приміщення.

При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції, правомірність здійснення ФОП ОСОБА_6 ремонтно-будівельних робіт у вказаному нежитловому приміщенні не є предметом позову у даній справі.

Стосовно посилання апелянтів на відсутність у ЗАТ «Учбово-торгівельний центр» правовстановлюючих документів про право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1, колегія суддів зазначає, що матеріали справи місять документи, які підтверджують право власності ЗАТ «Учбово-торгівельний центр» на зазначене нежитлове приміщення.

Крім того, третя особа - Фізична особа-підприємець ОСОБА_6 надала в суді апеляційної інстанції копію декларації про початок виконання будівельних робіт, з якої вбачається що здійснюється реконструкція нежитлового приміщення АДРЕСА_1.

Також, представник відповідача пояснив, що Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 здійснюється не перепланування, рішення яке оскаржують позивачі, а реконструкція нежитлового підвального приміщення.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є необґрунтованими, а тому відсутні правові підстави для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи викладені в апеляційних скаргах, не спростовують висновки суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 28.04.2015 року.

.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Міщук М.С.