Справа № 534/2980/14-а
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 р. Справа № 534/2980/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Бондара В.О. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Запара Е.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м.Комсомольську Полтавської області на постанову Комсомольського міського суду Полтавської області від 23.12.2014р. по справі № 534/2980/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м.Комсомольську Полтавської області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, звернувся до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Комсомольську Полтавської області, в якому просив ухвалити рішення, яким визнати неправомірними дії відповідача щодо не включення сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань до складу заробітної плати, що обраховується для призначення пенсії у відповідності до положень ЗУ «Про державну службу» та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії у відповідності до положень Закону «Про державну службу».

Постановою суду першої інстанції від 23.12.2014 року позов задоволено.

Відповідач, не погодившись із постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з таких підстав.

Позивач є пенсіонером за віком і з червня 2009 року перебуває на обліку в УПФУ м. Комсомольська (а.с.20).

Розпорядженням УПФУ № 119717 від 02 квітня 2014 року на підставі заяви позивача від 28 березня 2014 року (а.с.36) в зв'язку із її звільненням з державної служби було призначено пенсію, розмір якої на разі позивач вважає таким, що обрахований з порушенням положень ст.37 ЗУ «Про державну службу» та ст.41 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що призвело до значного заниження отримуваного нею розміру пенсії..

Як вбачається з матеріалів справи, обрахування пенсії було проведене відповідачем на підставі довідок про заробітну плату позивача (а.с. 24,25), до загального розміру якої не увійшли суми матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, що за посиланням відповідача (а.с. 20) відповідає положенням ч.5 ст. 37 ЗУ «Про державну службу», згідно з якою визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому КМУ та у відповідності до Постанови КМУ №865 від 31.05.2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії».

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вони є обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з ч. 2 статті 33 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ), заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

04 лютого 2003 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" від 16 січня 2003 року №432-ІУ, яким внесено зміни до зазначеного закону та доповнено його статтею 37-1, якою визначено порядок і умови перерахунку пенсії державним службовцям. Зокрема, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до статті 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" - на Кабінет Міністрів України було покладено обов'язок у тримісячний термін привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Згідно з пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління), після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року № 432-ІУ " Про внесення змін до Закону України " Про державну службу " заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України " Про державну службу ", визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

При цьому, посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії; надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, за почесне звання "заслужений", за роботу з таємними документами залежно від ступеня таємності інформації, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі; премія, крім премій, зазначених у другому реченні цього абзацу, та інші надбавки враховуються в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа вийшла на пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Частиною 1 статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95 ВР " Про оплату праці " (далі - Закон №108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

З аналізу вищезазначених норм законодавства вбачається, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ " Про пенсійне забезпечення " (далі - Закон №1788-ХІІ) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

З огляду на викладене, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, включається до складу заробітної плати державного службовця, враховується при обчисленні розміру його пенсії, оскільки перевага має надаватись не положенням Законів №3723-ХІІ та №108/95-ВР, які щодо спірних відносин є загальними, а спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону №1058-ІУ та стаття 66 Закону №1788-ХІІ, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Зазначена позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, зазначеними в постанові від 28.05.13р. по справі № 21-91а13.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

Разом з тим, з резолютивної частини постанови суду першої інстанції вбачається, що вимоги позивача задоволено з дня призначення пенсії.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції у зв'язку з наступним.

Позивач є пенсіонером за віком і з червня 2009 року перебуває на обліку в УПФУ м. Комсомольська та отримував пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу".

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до пенсійного органу 28.03.14р. з заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії, відповідно до ст. 37-1 Закону України "Про державну службу".

Перерахунок пенсії позивачу було проведено з дня звернення тобто з 28.03.2014р.

Отже, права позивача підлягають захисту саме з 28.03.2014р., а не з моменту призначення пенсії.

Відповідно до ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є зокрема правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Таким чином, через помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а саме не вірного зазначення моменту з якого підлягають захисту права позивача, колегія суддів дійшла висновку щодо необхідності зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 201, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Комсомольського міського суду Полтавської області від 23.12.2014р. по справі №534/2980/14-а змінити.

Викласти абзац третій, четвертий резолютивної частини постанови Комсомольського міського суду Полтавської області від 23.12.2014р. по справі №534/2980/14-а в наступній редакції:

"Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області з 28.03.2014р. ОСОБА_1 у відповідності до положень Закону України "Про державну службу" здійснити перерахунок призначеної пенсії включивши до складу заробітної плати, що була обрахована для призначення пенсії, суми матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області виплатити ОСОБА_1 недоплачені суми пенсійних виплат з 28.03.2014р. у відповідності до положень Закону України "Про державну службу."

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко З.О.
Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О. Калитка О.М.
Повний текст постанови виготовлений 29.04.2015 р.