Справа № 815/1556/15
Суддя: Глуханчук О. В.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1556/15
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2015 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Глуханчука О.В.,
секретар судового засідання Мураховська А.І.
за участю сторін:представника позивача Шевчука А.В. (за довіреністю)
відповідача Зельманова Б.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Військової академії (м. Одеса) до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на утримання у вищому військовому навчальному закладі, -
ВСТАНОВИВ:
11 березня 2015 року Військова академія (м. Одеса) звернулась до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на утримання у вищому військовому навчальному закладі у розмірі 1 600, 02 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідач навчався у Військовій академії (м. Одеса) та був поставлений на усі види забезпечення. Однак, у зв`язку із поданням рапорту про відрахування через небажання продовжувати навчання, молодшого сержанта ОСОБА_1 було відраховано з Військової академії та зараховано у розпорядження командира роти охорони Військової академії для подальшого проходження строкової військової служби. Позивач вказує, що, будучи зарахованим на військову службу курсантом вищого військового навчального закладу, відповідач взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з його утриманням у разі дострокового припинення навчання. Сума витрат, пов`язаних з утриманням відповідача становить 1 600, 02 грн. та про необхідність їх відшкодувати відповідача повідомлено. Проте, у добровільному порядку витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, відповідачем не відшкодовано. Посилаючись на порушення відповідачем положень Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року№ 964, позивач просить стягнути з відповідача вказані витрати у судовому поряду.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.
Відповідача у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що оскільки ним не було підписано контракт про проходження служби (навчання) у Військовій академії, то відповідно до ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» обов`язку відшкодовувати витрати, пов`язані з його утриманням в академії він не несе.
Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та факти.
Наказом начальника Військової академії м. Одеси від 30.07.2014 року №229, ОСОБА_1 з 30 липня 2014 року було зараховано курсантом першого курсу Військової академії денної форми навчання за напрямом підготовки: «Автомобільний транспорт», спеціальність: «Автомобілі та автомобільне господарство», спеціалізація: «Автомобільна техніка військ» (а.с. 7).
Наказом начальника Військової академії м. Одеси від 03.09.2014 року №178, молодшого сержанта ОСОБА_1 , який прибув з військової частини НОМЕР_1 , зарахованого на навчання до Військової академії та призначеного на посаду курсанта 1 курсу факультету підготовки спеціалістів матеріально-технічного забезпечення, з 03 вересня 2014 року поставлено на всі види забезпечення за курсантськими нормами 2014 року та встановлено оклад у розмірі 208 грн. (а.с. 9).
Разом із тим, як встановлено судом, 10 вересня 2014 року ОСОБА_1 подав рапорт про відрахування його з Військової академії (м. Одеса) через небажання продовжувати навчання (а.с. 10).
Відповідно до Витягу з протоколу №3 засідання Вченої ради Військової академії від 30 вересня 2014 року, за результатами голосування ухвалено відрахувати молодшого сержанта ОСОБА_1 за власним бажанням (а.с. 11).
Наказом начальника Військової академії (м. Одеса) по о/с від 02 жовтня 2014 року №36-ПМ, молодшого сержанта ОСОБА_1 курсанта 1 курсу факультету підготовки спеціалістів матеріально-технічного забезпечення на підставі рапорту від 10 вересня 2014 року відраховано з числа курсантів Військової академії через небажання продовжувати навчання (а.с. 12).
Наказом начальника Військової академії (по стройовій частині) від 02 жовтня №201, молодшого сержанта ОСОБА_1 направлено у розпорядження командира роти охорони Військової академії для подальшого проходження строкової військової служби, поставлено на всі види забезпечення за солдатськими нормами та встановлено посадовий оклад у розмірі 154 грн.
Також відповідно до Наказу від 02 жовтня №201, молодшого сержанта ОСОБА_1 зобов`язано відшкодувати витрати пов`язані з його утриманням у Військовій академії (м. Одеса) за період з 03 вересня по 02 жовтня 2014 року у сумі 1 600, 02 грн. (а.с. 13).
Сума вищезазначених витрат підтверджується довідкою-розрахунком від 02.10.2014 року №1/55/420 (а.с. 14).
При цьому, відповідачу встановлено графік добровільного погашення заборгованості з розстроченням на 2 платежі: 1) до 20 листопада 2014 року сума платежу 800, 00 грн.; 2) до 20 грудня 2014 року сума платежу 800, 00 грн. З графіком відповідач ознайомився та погодився, про що свідчить його підпис (а.с. 18).
Однак, з огляду на те, що витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, відповідачем не відшкодовано, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 № 2232-XII.
Так, відповідно до ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.
Зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань.
Громадяни України, які в установленому порядку зараховані до вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів для здобуття певних освітніх та освітньо-кваліфікаційних рівнів і не мають звань офіцерського складу, вважаються курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами.
З громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від укладання контракту про проходження служби (навчання) у Збройних Силах України курсантом Військової академії (м. Одеса), про що відповідачем складено акт (а.с. 31).
За таких обставин, відповідач заперечує щодо відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у Військовій академії (м. Одеса), оскільки контракт з ним не укладався та ще до його укладання він подав рапорт про відрахування.
Однак, як пояснив представник позивача, про необхідність відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у Військовій академії, у разі дострокового відрахування, відповідача було повідомлено при зарахуванні на навчання.
Згідно з вимогами ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "і", "и" частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Відповідно до статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 № 964 затверджено Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах (далі Порядок №964).
Так, згідно з пунктом 3 Порядку №964, відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних із: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.
За приписами пункту 4 Порядку №964, відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.
При цьому, пунктом 7 Порядку №964 визначено, що у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
Із вказаним розрахунком відповідач ознайомлений та погодився на добровільне відшкодування, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 18).
Таким чином, судом встановлено існування за відповідачем заборгованості перед позивачем, яка складається з витрат, пов`язаних з його утриманням у Військовій академії, яка, у зв`язку з відмовою добровільного відшкодування, підлягає стягненню у судовому порядку.
Водночас, суд вважає необхідним зазначити про наступне.
Відповідно до ч. 11 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», курсанти чоловічої статі, відраховані з вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів (за винятком випадків, передбачених пунктами "б", "г", "д" чи "з" частини шостої статті 26 цього Закону), направляються у військові частини для подальшого проходження військової служби, якщо вони не вислужили встановленого строку строкової військової служби.
Так, згідно Наказу начальника Військової академії (по стройовій частині) від 02 жовтня №201, молодшого сержанта ОСОБА_1 направлено для подальшого проходження строкової військової служби, поставлено на всі види забезпечення за солдатськими нормами та встановлено посадовий оклад у розмірі 154 грн.
Однак, враховуючи, що заборгованість відповідача складає 1 600, 02 грн., а посадовий оклад 154, 00 грн. та інших заробітків відповідач не має, оскільки проходить строкову військову службу, судом ініційовано розгляд питання щодо розстрочення виконання судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 263 КАС України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо) сторона виконавчого провадження може звернутися до адміністративного суду із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Частиною 2 статті 263 КАС України, передбачено право суду у виняткових випадках відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.
Також, згідно з ч. 1 ст. 257 КАС України, у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання судового рішення можуть бути визначені у самому судовому рішенні.
З матеріалів справи дійсно вбачаються обставини, які ускладнюють виконання судового рішення та, в розумінні ст. 263 КАС України, є підставами для розстрочення його виконання, оскільки, у зв`язку з проходженням строкової військової служби відповідач не має можливості повернути позивачу одразу всю суму витрат, пов`язаних з його утриманням у Військовій академії 1 600, 02 грн.
Таким чином, виконання даного судового рішення слід провести у такий спосіб, а саме: розстрочити виконання судового рішення строком на 24 місяці зі сплатою щомісячно до 20 числа рівними частками по 66, 67 грн., починаючи з травня 2015 року та до повного погашення витрат на утримання у вищому військовому навчальному закладі у розмірі 1 600, 02 грн.
Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України).
Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб`єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-9, 11, 69, 71, 86, 94, 158-163, 257, 263 КАС України, -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Військової академії (м. Одеса) до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на утримання у вищому військовому навчальному закладі задовольнити.
Виконання рішення провести у такий спосіб розстрочити виконання судового рішення строком на 24 місяці зі сплатою щомісячно до 20 числа рівними частками по 66, 67 грн. (шістдесят шість гривень 67 коп.), починаючи з травня 2015 року та до повного погашення витрат на утримання у вищому військовому навчальному закладі у розмірі 1 600, 02 грн.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано у строк, встановлений статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 14 квітня 2015 року.

Суддя О.В. Глуханчук

.