Справа № 814/1588/13-а
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 р. Справа № 814/1588/13-а

Категорія: 8.1.1 Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції Миколаївської області Державної податкової служби на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 липня 2013 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Николаев Шампиньон» до Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції Миколаївської області Державної податкової служби про визнання дій неправомірними, -

В С Т А Н О В И В:

04.04.2013р. ТОВ «Николаев Шампиньон» звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Жовтневої МДПІ Миколаївської області ДПС, в якому просило визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в прийнятті податкової звітності з фіксованого сільськогосподарського податку за 2012 рік і визнати таку податкову звітність поданою належним чином.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним до МДПІ була подана податкова звітність за 2012 рік, але відповідач незаконно не визнав її в якості такої. Проте, Податковий кодекс України не передбачає наявність у податкового органу права не визнавати податкові декларації в якості податкової звітності.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.07.2013 року адміністративний позов ТОВ «Николаев Шампиньон» задоволено частково. Визнано протиправними дії Жовтневої МДПІ Миколаївської області ДПС, які полягають у невизнанні податкових декларацій з фіксованого сільськогосподарського податку із додатками за 2012р., поданих 20 лютого 2013р. ТОВ «Николаев Шампиньон» в якості податкової звітності. В задоволенні решти адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, представник Жовтневої МДПІ Миколаївської області 01.08.2013р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального і процесуального права, просив скасувати постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.07.2013 року та прийняти нову постанову, якою у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, сповіщених належним чином про дату, час і місце судового розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ТОВ «Николаев Шампиньон» зареєстроване в якості юридичної особи рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 24.03.2009 року. Основним видом діяльності є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, вирощування зерняткових і кісточкових фруктів, вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників, допоміжна діяльність у рослинництві, торгівля фруктами й овочами.

20.02.2013 року позивачем було подано до ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва податкові декларації з фіксованого сільськогосподарського податку разом із додатками. Факт отримання вказаної податкової звітності підтверджується відбитком вхідного штампу.

Проте, 25.03.2013 р. МДПІ надіслала позивачу листа, в якому вказано, що наданій товариством звітності присвоєно статус «не визнано як податкова звітність».

Так, не визнаючи в якості податкової звітності подані підприємством позивача податкові декларації з фіксованого сільськогосподарського податку (із додатками), відповідач виходив з того, що позивач не мав підстав взагалі бути платником фіксованого сільськогосподарського податку.

Не погоджуючись з вищезазначеними діями податкового органу, позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності дій податкового органу, а також, відповідно, з часткової обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, цілком погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Як слідує з положень п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, він регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Так, стаття 49 п.49.2. ПК України покладає на позивача обов'язок за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Як встановлено по справі, саме на виконання вищезазначеної норми ПКУ, ТОВ «Николаев Шампиньон» 20.02.2013 р. подав до ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва Миколаївської області ДПС та відповідача податкові декларації з фіксованого сільськогосподарського податку разом із додатками.

Однак, як вже зазначалося вище, МДПІ, ознайомившись з поданими деклараціями товариства, 25.03.2013р. своїм листом повідомила позивача про те, що цім документам присвоєно статус «не визнано як податкова звітність», оскільки, на думку податкового органу, позивач не має підстав бути платником фіксованого сільськогосподарського податку.

Проте, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, не може погодитися з такою позицією відповідача, з огляду на наступне.

Так, згідно із ст.49 п.49.8. ПК України, прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених п.п.48.3,48.4 ст.48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

А відповідно до приписів п.49.11. ст.49 ПК України, у разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог п.п.48.3,48.4 ст.48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Отже, з наведених вище норм вбачається, що єдиним передбаченим ПК України за відповідачем правом є письмова відмова у прийнятті податкової звітності, яка має своїм наслідком те, що така звітність вважається неподаною, в той час як відповідач не визнав податкові декларації із додатками як податкову звітність. Такі дії МДПІ суперечать наведеним приписам ПК України, тоді як ч.2 ст.19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, необхідно ще вказати про наступне.

Як слідує із заперечень відповідача, останній на підставі листа ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва Миколаївської області ДПС, який до заперечень не надано, вважає, що позивач не є платником фіксованого сільськогосподарського податку, а тому не має права на подачу відповідної податкової звітності.

Проте, як видно з матеріалів справи, право позивача на сплату фіксованого сільськогосподарського податку вже було предметом судового розгляду. Так, в березні 2013 р. Миколаївським окружним адміністративним судом було розглянуто позов ТОВ «Николаев Шампиньон» до ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва Миколаївської області ДПС про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення, яким йому визначено грошове зобов'язання із податку на додану вартість, саме у зв'язку із тим, що на думку податкового органу, позивач не є платником фіксованого сільськогосподарського податку. Постановою окружного суду від 13.03.2013р. (справа №2а-591/12/1470) даний позов повністю задоволено і це судове рішення було залишено в силі ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2013 р.

Згідно із ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Аналогічні положення містяться і ч.2 ст.255 КАС України, відповідно до приписів якої, обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Таким чином, враховуючи встановлені вище обставини та оцінивши наявні докази в їх сукупності, судова колегія вважає, що суд 1-ї інстанції, в даному випадку, дійшов обґрунтованого висновку про те, що для захисту прав позивача необхідно тільки визнати протиправними дії відповідача по невизнанню податкових декларацій із додатками в якості податкової звітності, тобто визнати протиправними ті дії, які фактично і були вчинені відповідачем.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу податкового органу без задоволення, а оскаржувану постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції Миколаївської області Державної податкової служби - залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 липня 2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко