Справа № 159/5523/14а,2а-159/216/14
Суддя: Запотічний І.І.
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 р. Справа № 876/11080/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Ліщинського А.М.,

при секретарі судового засідання: Нефедовій А.О.,

за участі позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Ковелі та Ковельському районі Волинської області на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07.11.2014р. у справі № 159/5523/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Ковелі та Ковельському районі Волинської області про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Ковелі та Ковельському районі Волинської області про зобов'язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій, відповідно до п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07.11.2014р. у справі № 159/5523/14-а позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м.Ковелі та Ковельському районі Волинської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, відповідно до п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України в м.Ковелі та Ковельському районі Волинської області оскаржило її, подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, та з наведених в ній підстав з посиланням на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного рішення, норм матеріального права та неповне з'ясування всіх обставин справи просить скасувати оскаржувану постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07.11.2014р. та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Позивач - ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Апелянт (відповідач) просив розгляд справи провести без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача та позивача, дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває у Управлінні Пенсійного фонду України в м.Ковелі та Ковельському районі Волинської області на обліку, як одержувач пенсії по віку з 14.07.2014 року.

Відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Як вбачається з відповіді Управління Пенсійного фонду України в м.Ковелі та Ковельському районі Волинської області від 02.09.2014 року № 244/Г-01, відповідач відмовив ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення, мотивуючи свою відмову п.4 Правил обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, яким встановлено, що страховий стаж вираховується в календарному обчисленні, і тому при такому обчисленні страховий стаж в позивача становить 33 роки 11 місяців 02 дні, що позбавляє його права на отримання вищевказаної грошової допомоги.

Згідно з вимогами ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі, а також відповідно до вимог ст. 24 закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» про те, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 працював на посаді лаборанта - гістолога в Тернопільському протитуберкульозному диспансері в період з 03.05.1978 року по 02.01.1980 рік і даний період роботи при призначенні пенсії зарахований йому в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Страховий стаж позивача при призначенні пенсії становить35 років 07 місяців 02 дні.

Положеннями п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вступив в дію з 1.01.2004 року.

Відповідно до п.4 Правил обчислення страхового стажу, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1191, страховий стаж, що дає право на призначення грошової допомоги вираховується в календарному обчисленні.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки ОСОБА_1 працював на посаді лаборанта - гістолога в Тернопільському протитуберкульозному диспансері за період з 03.05.1978 року по 02.01.1980 рік, і даний період роботи при призначенні пенсії йому зарахований в подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», то і при вирішенні питання виплати грошової допомоги позивачу за вищевказаний період роботи страховий стаж має обчислюватися із врахуванням норми ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до 31.12.2003 року, тобто до вступу в дію Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» .

Крім цього, як вірно зазначено судом першої інстанції, статтею 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що Управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області безпідставно не виплатило позивачу грошову допомогу відповідно до п.7- 1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки його страховий стаж із врахуванням положень ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» становить 35 років 07 місяців 02 дні, а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 судом першої інстанції задоволено правильно.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України в м.Ковелі та Ковельському районі Волинської області суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Ковелі та Ковельському районі Волинської області залишити без задоволення, а постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07.11.2014р. у справі № 159/5523/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.І. Запотічний

Судді О.І.Довга

А.М.Ліщинський

Повний текст ухвали складений 24.04.2015 року.