Справа № 2а-10485/10/1370
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року Справа № 876/10343/13

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Керод Х.І.

з участю представника позивача: Матвіїва І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2013 року у справі за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова до ОСОБА_2 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,-

В С Т А Н О В И Л А:

12.11.2010 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 18 960 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем не сплачено відповідну суму податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за реєстрацію автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_3, 1998 року випуску.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов.

В апеляційній скарзі покликається на те, що 20.10.2010 року ними проведено перевірку щодо сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів. За результатами перевірки складено довідку №24889/17-010 від 19.08.2010 року, якою встановлено факт несплати відповідачем податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 18 960 грн.

У ході апеляційного розгляду представник апелянта Матвіїва І.М. наддав пояснення та просить задовольнити апеляційну скаргу

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовольнити з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач стверджує, що реєстрація транспортного засобу марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER (державні номерні знаки НОМЕР_3, 1998 року випуску) проведена без його відома, у зв'язку з чим він звернувся з відповідною заявою про злочин до правоохоронних органів. За наслідками розгляду такої заяви, старшим слідчим слідчого управлінням ГУ МВС України у Львівській області Гелецьким В.І. винесено постанову про визнання ОСОБА_2 потерпілим у кримінальній справі № 181-0062.

Відтак, ОСОБА_2 не може бути визнаний платником податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, оскільки він не здійснював первинної реєстрації вищевказаного транспортного засобу.

Проте, колегія суддів вважає, що даний висновок суду першої інстанції не можна визнати обґрунтованим.

Згідно ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст.195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що на відповідача, 23.07.2009 року зареєстровано автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.н.з НОМЕР_3 1998 року випуску.

Згідно довіреності, яка знаходиться в матеріалах справи, відповідач уповноважив відповідних осіб, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, представляти його інтереси в органах нотаріату, відповідних органах Державтоінспекції, або в будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань пов'язаних з експлуатацією та продажем ТЗ, його страхуванням, переобладнанням, ремонтом, проходження технічного огляду; визначати на власний розсуд місце стоянки ТЗ: зняти ТЗ з обліку, якщо в тому буде потреба; одержати транзитний номер; подавати та отримувати необхідні довідки та документи, включаючи заяви, дублікат реєстраційного документа в разі його втрати; підписати договір щодо продажу ТЗ на умовах та за ціну на розсуд повірених; отримати страхові виплати; отримати належні йому грошові суми за вищезазначеним договором, вчиняти також всі юридично значимі дії, пов`язані з виконанням цієї довіреності. (а.с.21)

Тобто згідно вищенаведеного відповідач усвідомлював всю відповідальність та результати, які могли настати при використанні даної довіреності іншими особами.

Листом за № 9504/10/17-108/174 від 28.04.2010 року позивач звернувся до Львівського ВРЕР ДАІ при ГУ МВС України у Львівській області з проханням надати інформацію щодо сплати податку з власників транспортних засобів під час проведення першої реєстрації автомобілів, ввезених на територію України, за 2008-2010 роки.

У відповідь на цей запит листом за № 9/2074 від 31.08.2010 року за підписом начальника Львівського ВРЕР ДАІ при ГУ МВС України у Львівській області надано запитувану інформацію, згідно якої ОСОБА_2 здійснив першу реєстрацію придбаного за кордоном автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER (д.н.з. НОМЕР_3, 1998 року випуску).

Відповідно до листа директора Західного ГРУ Приватбанк Блащук О.Р. № 5949 від 04.11.2010 року відсутня інформація про підтвердження сплати ОСОБА_2 платежу - податку з власників транспортних засобів. (а.с.28, 29)

Згідно з розрахунком боргу ДПІ у Шевченківському районі м.Львова, сума податку, що підлягає сплаті відповідачем становить 18 960 грн. (а.с.7)

Відповідно до довідки позивача про результати перевірки щодо сплати податку з власників транспортних засобів № 24289/17-010 від 20.10.2010 року кошти по податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сумі 18 960 грн. до місцевого бюджету Шевченківського району м. Львова від ОСОБА_2 не надходили.

У зв'язку з даною заборгованістю відповідача перед державним бюджетом позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Правовідносини з приводу предмету адміністративного позову між позивачем та відповідачам були врегульовані положеннями Законe України «Про систему оподаткування», Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» та Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» в редакції чинній на час їх дії.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про систему оподаткування», під податком і збором (обов'язковим платежем) до бюджетів та до державних цільових фондів слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування.

Пункт 3 ч.1 ст.9 Закону України «Про систему оподаткування» встановлює обов'язок платника податків і зборів сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни. Відповідно до ч. 4 цієї статті, обов'язок фізичної особи щодо сплати податків і зборів припиняється із сплатою податку і збору або його скасуванням, а також у разі смерті платника.

Згідно з п.10 ч.1 ст.14 Закону України «Про систему оподаткування», податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів належить до загальнодержавних податків.

Податок з власників транспортних засобів, самохідних машин і механізмів, порядок його обчислення і сплати встановлюються Законом України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів».

Стаття 1 цього Закону передбачає, що платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи, а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до ст. 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Згідно з положенням ст.5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд. При цьому, фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Частина 1 ст.7 вказаного Закону передбачає, що у разі приховування (заниження) об'єктів оподаткування з власників транспортних засобів стягуються сума несплаченого податку, а також пеня або штраф у порядку, передбаченому законом.

Згідно з довідкою ДПІ у Шевченківському районі м.Львова від 20.10.2010 року №24289/17-010, сума податкового боргу відповідача зі сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що підлягає сплаті при першій реєстрації транспортного засобу становить 18 960 грн.

Виходячи з положень п.п.1.2, 1.3 ст.1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», податковим зобов'язанням визнається зобов'язання платника податків сплати до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України. Податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання, визнається податковим боргом.

Податкове зобов'язання зі сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів визнається податковим боргом у разі несплати особою вказаного податку у встановлені законом строки без застосування порядку узгодження сум такого податкового зобов'язання.

Керуючись вищенаведеним колегія суддів зазначає, сума податкового зобов'язання відповідача із сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 43 570 грн. 00 коп. у встановлені строки до бюджету не сплачена, тобто визнається сумою податкового боргу, а відповідачем не представлено суду доказів щодо сплати до бюджету вказаної вище суми податкового боргу.

Колегія суддів вважає покликання суду першої інстанції про те, що в позові слід відмовити у зв'язку з тим, що згідно постанови старшого слідчого СУ ГУМВС України у Львівській області Гелецького В.І., ОСОБА_2 визнано потерпілим - безпідставним з огляду на наступне.

Постановою старшого слідчого СУ ГУ МВС України у Львівській області Гелецького В.І. від 09.11.2012 року ОСОБА_2 визнано потерпілим у кримінальній справі № 181-0062, порушеної за ознаками злочину, передбаченого ст.ст. 190 ч.4, 358 ч.1,3 КК України. Дана кримінальна справа виділена із кримінальної справи № 181-0311, порушеної щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за фактом зловживання службовим становищем та перевищенням службових повноважень за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч.3, 365 ч.1 КК України, розслідування якої проводилось слідчим відділом прокуратури Львівської області. Розслідуванням встановлено, що протягом 2008-2010 років, невстановлені слідством особи шляхом обману та зловживання довірою, здійснювали первинну реєстрацію транспортних засобів Львівському ВРЕР на інших фізичних осіб, в тому числі на гр-на ОСОБА_2, використовуючи їх паспортні дані та довіреності. В подальшому, під час проведення даної реєстрації, невстановлені слідством особи, діючи умисно, підробляли квитанції про сплату фізичними особами, на які проводилась первина реєстрація, податку з власників транспортних засобів, хоча фактично даний податок не був сплачений або сплачений частково, та подавали їх у Львівське ВРЕР УДАІ ГУ МВСУ у Львівській області для незаконної реєстрації службовими особами ВРЕР цих транспортних засобів. (а.с.69)

Однак судом першої інстанції не взято до уваги, що вина осіб, які ще не встановлені слідством по кримінальній справі №181-0062, не доведена і не має вироку суду, який би набрав законної сили, оскільки справа перебуває на досудовому слідстві.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які спростовують правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, оскільки спростовують і дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова задовольнити, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2013 року у справі №2а-10485/10/1370 - скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь місцевого бюджету податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 18960,00 грн.(вісімнадцять тисяч дев'ятсот шістдесят) гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

І.І.Запотічний