Справа № 810/230/15
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 року справа №810/230/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом приватного підприємства "Тарія"

до Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Львівській області

про скасування рішення,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з вимогами до Стрийської об?єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Львівській області про скасування рішення №1 від 29.10.2014 р. про виключення його з реєстру суб?єктів спеціального режиму оподаткування.

Свої вимоги мотивує відсутністю підстав для його прийняття. На думку позивача, визначені податковим органом причини для зняття підприємства з реєстрації як суб'єкта спеціального режиму оподаткування є помилковими, оскільки відповідачем не досліджувались обсяги постачання за попередні 12 послідовних податкових періодів, перевірка обсягів постачань товарів взагалі не проводилась, враховуючи наведене, просить скасувати рішення податкової інспекції.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з?явився, про місце та дату проведення розгляду справи, був повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заперечення на позов, в якому зазначив, що ПП "Тарія" включено до категорії підприємств сільськогосподарських виробників, які можуть бути задіяні у міжрегіональних схемах ухилення від оподаткування за липень 2014 року.

За даними податкового органу ПП «Тарія» зареєстроване Стрийською ОДПІ 24.05.2013р. як платник податків. Видами діяльності підприємства, відповідно кодів УКТ ЗЕД є розведення тварин. Юридична адреса позивача- 82400. Львівська область, м.Стрий, вул. Шевченка, буд. 179, кв. 205.

Підприємство було зареєстроване суб'єктом спеціального режиму з податку на додану вартість для сільськогосподарських підприємств, номер свідоцтва 200137446, дата видачі свідоцтва - 01.09.201Зр.(свідоцтво діюче). Відповідно до ст.209 ПКУ спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства може обрати резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті.

Сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менше як 75% вартості всіх товарів (послуг), поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних періодів сукупно, п.209.6 ст.209 ПКУ. Проте, у ПП «Тарія» наявність земельних ділянок відсутня. Наявність основних фондів, відповідно до поданої звітності про фінансові результати за 2013 рік, відсутня. Станом на 01.01.2014 р. виробничі запаси та товаро - матерівальні цінності відсутні.

09.10.2014 р., Стрийською ОДПІ надано запит за №8682/10/15-01 до управління агропромислового розвитку Стрийської РДА щодо здійснення ПП «Тарія» діяльності у сфері сільського господарства.

10.10.2014 р., від управління агропромислового розвитку за №320 надійшла відповідь про те, що ПП «Тарія» не звітується, а інформацією про ведення сільського господарства управління не володіє.

Відповідно до форми 6 ЗЕМ у управління Держкомзему облікові дані по земельних ділянках відносно ПП «Тарія» відсутні. Згідно декларації з податку на прибуток за 2013 рік валовий дохід ПП «Тарія» склав 10.3 грн.; витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування - 8.1 тис. грн.; відповідно об'єкт оподаткування 2.2 тис.грн. (податок на прибуток складає 0.4 тис.грн, які сплачені до бюджету).

Щодо податку на додану вартість за 2013 р. З моменту реєстрації (01.09.2013 р.) ПП «Тарія» подано декларації з ПДВ з вересня по листопад з нульовими показниками.

За грудень 2013 р. ПП «Тарія» подано декларацію за скороченою формою та задекларовано ПЗ- 1000 грн.; ПК-0 грн.; до сплати визначено 1000 грн. на спецрахунок.

За 2014 р. ПП «Тарія» подало декларації з податку на додану вартість з січня по липень з нульовими показниками.

За серпень 2014 р. подано декларацію за скороченою формою та задекларовано ПЗ-26710 грн.; ПК-1832 грн.; до сплати 24878 грн, які внесені на спецрахунок.

Податкові зобов'язання сформовані ПП «Тарією» у зв'язку з продажем зерна гречки ТзОВ «Сквирському комбінату хлібопродуктів». По зазначеній декларації невідомо походження зерна гречки, оскільки відсутні ресурси для її вирощування .

З огляду на вищенаведене податковим органом було встановлено, що ПП «Тарія» не відноситься до категорії сільськогосподарських підприємств, оскільки не володіє матеріальними та трудовими ресурсами для вирощування сільськогосподарської продукції або для здійснення будь-якої діяльності у галузі сільського господарства, в зв'язку із чим і було прийнято оскаржуване рішення №1 від 29.10.2014.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАСУ, суд здійснив розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши подані документи та матеріали, встановивши фактичні обставини справи, на яких грунтується позов, надавши всім доказам відповідної правової оцінки, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, з огляду на таке:

29.10.2014 р., Стрийською об?єднаною державною податковою інспекцією ГУ Міндоходів у Львівській області, на підставі службового листа від 10.10.2014 р. №4857/8 від 01.09.2014 р., у зв?язку із порушенням вимог абз. «а», «б» п.209.11 ст.209 ПКУ було прийнято рішення про виключення сільськогосподарського підприємства ПП «Тарія» з реєстру суб?єктів спеціального режиму оподаткування.

Надаючи правової оцінки відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке:

пунктом 209.11 ст.209 ПКУ встановлено, що якщо суб'єкт спеціального режиму оподаткування поставляє протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно несільськогосподарські товари/послуги, питома вага яких перевищує 25 відсотків вартості всіх поставлених товарів/послуг, то орган державної податкової служби виключає таке підприємство з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування та може повторно включити його до такого реєстру після закінчення наступних 12 послідовних звітних податкових періодів за наявності підстав, визначених ст. 209 ПКУ.

Згідно з пп. 6.9.2 п. 6.9 р. VI Положення N 1394 анулювання Спеціального свідоцтва на підставі, визначеній у підпункті "б" п. 6.9 р. VI Положення N 1394, може бути здійснене за ініціативою податкового органу у порядку, передбаченому п. 209.11 ст. 209 ПКУ (п. 6.4 р. VI Положення N 1394).

У таких випадках податковий орган видає сільськогосподарському підприємству Свідоцтво лише в обмін на оригінал та всі завірені копії Спеціального свідоцтва, яке було анульоване. Підпунктом 6.9.3 п. 6.9 р. VI Положення N 1394 визначено, що анулювання Спеціального свідоцтва на підставах, визначених у підпунктах "в", "г" п. 209.12 ст. 209 ПКУ (пп. "в", "г" п. 6.9 р. VI Положення N 1394), або в інших випадках, визначених у підпунктах "б" - "и" п. 184.1 ст. 184 ПКУ (пп. "б" - "и" п. 5.1 р. V Положення N 1394), може бути здійснене за ініціативою сільськогосподарського підприємства або податкового органу.

У таких випадках одночасно з анулюванням Спеціального свідоцтва здійснюється анулювання реєстрації платника ПДВ, зареєстрованого як суб'єкт спеціального режиму оподаткування, за правилами та у строки, що визначені п. 184.1 ст. 184 ПКУ (п. 5.1 р. V Положення N 1394).

Відповідно до пп. 6.9.3.2 п. 6.9 р. VI Положення N 1394 анулювання Спеціального свідоцтва та анулювання реєстрації за ініціативою податкового органу оформляється рішенням про анулювання реєстрації платника ПДВ за формою N 6-РПДВ. У таких випадках сільськогосподарське підприємство зобов'язане повернути податковому органу Спеціальне свідоцтво протягом 20 календарних днів від дня прийняття рішення про анулювання. Інформація про виключення сільськогосподарського підприємства з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування оприлюднюється у порядку, визначеному п. 2.8 р. II Положення N 1394.

Як було встановлено судом, висновку про порушення позивачем ст. 209 п.209.1, 209.6 та 209.12 ПКУ податковий орган дійшов на підставі службового листа та зібраної з власної ініціативи інформації. Відповідачем не досліджувались обсяги постачання позивача за попередні 12 послідовних податкових періодів, податкова перевірка не проводилась, акт перевірки не складався. Причиною виключення з реєстрації позивача як суб'єкта спеціального режиму оподаткування та/або реєстрації як платника податку на додану вартість на загальних підставах в рішенні зазначено: 16 - питома вага несільськогосподарських товарів (послуг) протягом попередніх 12 послідовних податкових періодів перевищує 25%.

Перевіряючи законність винесення оспорюваного рішення на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, судом встановлено наступне: відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПКУ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, надалі - ПК України), контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення. Пунктом 75.1. статті 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом (п. 78.4 ст. 78 ПК України).

Судом встановлено, що ПП «Тарія» податковим органом на предмет дотримання вимог ст.209 ПКУ не перевірялось.

Відповідно до п. 209.1. ст. 209 ПКУ резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування. Як зазначено в п. 209.6. ст. 209 ПКУ- сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Позивач обрав спеціальний режим оподаткування податком на додану вартість, про що подав відповідну заяву до відповідача та був зареєстрований як суб'єкт спеціального режиму оподаткування, про що видане свідоцтво №200137446 від 01.09.201Зр.(свідоцтво діюче).

Умови, за яких сільськогосподарське підприємство втрачає право застосування спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість, встановлені пунктом 209.11 статті 209 Податкового кодексу України. Відповідно до вказаної норми, якщо суб'єкт спеціального режиму оподаткування поставляє протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно несільськогосподарські товари/послуги, питома вага яких перевищує 25 відсотків вартості всіх поставлених товарів/послуг, то на таке підприємство не поширюється спеціальний режим оподаткування, встановлений цією статтею. Таке підприємство зобов'язане визначити податкове зобов'язання з цього податку за підсумками звітного податкового періоду, в якому було допущено таке перевищення, і сплатити податок до бюджету в загальному порядку. Таким чином, визначальним для встановлення права особи застосовувати спеціальний режим оподаткування податком на додану вартість є дотримання сільськогосподарським товаровиробником критерію щодо питомої ваги сільськогосподарських товарів, яка має становити не менше 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Зазначена правова позиція відображена в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 28.12.2012 р. № 2614/12/13-12.

В той же час, відповідно до п 6.4.4. розділу 4 "Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.11.2011 № 1394, якщо сільськогосподарське підприємство не подає заяву (заяви) у строки, встановлені цим пунктом, та податковий орган за результатами документальної невиїзної перевірки (на підставі поданих податкових декларацій), планової або позапланової виїзної перевірки встановлює факт перевищення та незалежно від строку, який пройшов із часу досягнення перевищення, приймає рішення про виключення сільськогосподарського підприємства з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування за формою N 6-РРС.Відповідно до п 6.4.5. розділу 4 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.11.2011 № 1394, якщо за результатами документальної або камеральної перевірки податковий орган встановить, що підприємство не відповідало критеріям, встановленим пунктом 209.6 статті 209 розділу V Кодексу (підпункт 6.1.1 пункту 6.1 цього розділу), на момент подання заяви про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як суб'єкта спеціального режиму оподаткування, яка стала підставою для видачі Спеціального свідоцтва, то податковий орган приймає рішення про виключення сільськогосподарського підприємства з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування за формою N 6-РРС. На підставі такого рішення податковий орган виключає таке підприємство з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування, проводить анулювання Спеціального свідоцтва та реєстрацію сільськогосподарського підприємства як платника ПДВ на загальних умовах із формуванням нового Свідоцтва за процедурами перереєстрації.

Суд зазначає, що документальна невиїзна перевірка, планова або позапланова виїзна перевірка, фактична перевірка, яка б встановила факт перевищення відповідачем не проводилась, дані, на підставі яких прийнято рішення (службовий лист від 10.10.2014 р. №4857/8 від 01.09.2014 р). Суд зазначає, що серед документів і даних на підставі яких відповідачем зроблено висновки про порушення позивачем вимог ст. 209 ПКУ відсутні регістри податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинні документи, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку платника податків.

На думку суду для прийняття рішення про виключення сільськогосподарського підприємства в зв'язку з порушенням питомої ваги має бути в наявності акт перевірки, який містить докази, з посиланням на первинні документи, про той факт, що підприємство поставляло несільськогосподарські товари, або сільськогосподарські товари не власного виробництва питома вага яких перевищувала 25%. Таке твердження узгоджується з позицією ВАСУ викладеній в постанові від "10" жовтня 2013 р. справа № К/9991/40422/12.

На вимогу суду, доказів розрахунку обсягів постачання підприємством несільськогосподарських або сільськогосподарських товарів відповідачем не надано. Судом встановлено, що відповідачем не досліджувались об'єми продажу та види сільськогосподарської продукції, джерела її отримання, земель, на яких вона вирощена, зокрема, відповідно до договорів, які представлені позивачем та тих, які не пройшли процедуру державної реєстрації.

З огляду на викладене, суд вважає, що висновки Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області про порушення позивачем вимог ст. 209 п.209.1, п.209.6, п.209.9 Податкового Кодексу України є безпідставними.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем правомірність прийняття рішення №1 від 29.10.2014 р. про виключення сільськогосподарського підприємства з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування доведено не було, внаслідок чого суд приходить до висновку, що його слід скасувати, а позовні вимоги задовольнити.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати рішення Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції №1 від 29.10.2014 р.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Брагіна О.Є.