Справа № 826/20320/14
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

21 квітня 2015 року м. Київ № 826/20320/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії:

головуючого судді - Добрівської Н.А., суддів: Кармазіна О.А., Катющенка В.П.

за участю секретаря судових засідань - Шаповалової К.В.,

представника відповідачів - Конишева Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомгромадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_5
до Посольства України в Ісламській Республіці Пакистан, Міністерства закордонних справ України
про визнання протиправними рішення, дій та бездіяльності, скасування рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання прийняти рішення, -

В С Т А Н О В И В:

17 грудня 2014 року представник громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_5 ОСОБА_6 направив до Окружного адміністративного суду міста Києва позов (отримано судом 22 грудня 2014 року) до Посольства України в Ісламській Республіці Пакистан (надалі - Посольство) та Міністерства закордонних справ України (далі по тексту - МЗС України), в якому, з урахуванням заяви позивача, що надійшла через канцелярію суду 26.01.2015 року, просив:

1) визнати протиправним рішення Посольства в особі аташе з консульських питань Мельникова О.В., про відмову в оформленні ОСОБА_5 візи та скасувати це рішення;

2) зобов'язати Посольство оформити ОСОБА_5 візу типу Д для в'їзду в Україну;

3) визнати протиправними дії Посольства щодо порушення строків розгляду звернення про оформлення візи ОСОБА_5;

4) визнати протиправною бездіяльність Посольства в особі Надзвичайного і Повноважного Посла України в Ісламській Республіці Пакистан Лакомова В.І. щодо нерозгляду та незадоволення апеляцій ОСОБА_5 на рішення про відмову в оформленні йому візи;

5) визнати протиправними дії Посольства щодо недопуску адвоката ОСОБА_6 до Посольства 27.05.2014 року для представлення інтересів клієнта разом з ОСОБА_5 в частині порушення прав, свобод та інтересів ОСОБА_5 у сфері публічно-правових відносин;

6) визнати протиправними дії Посольства щодо вчинення перешкод до здійснення правомірної діяльності захисника та представника особи по наданню правової допомоги ОСОБА_5, а також порушення встановлених законом гарантій діяльності адвоката ОСОБА_6 27.05.2014 року в частині порушення прав, свобод та інтересів ОСОБА_5 у сфері публічно-правових відносин;

7) визнати протиправними дії Посольства щодо вчинення погроз насильством щодо представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 у зв'язку з діяльністю, пов'язаною з наданням правової допомоги ОСОБА_5 27.05.2014 року в частині порушення прав, свобод та інтересів ОСОБА_5 у сфері публічно-правових відносин.

8) визнати протиправною бездіяльність Посольства щодо порушення строків розгляду клопотання - запиту адвоката ОСОБА_6 до Посольства 27.05.2014 року в інтересах ОСОБА_5 та не надання на нього відповіді, в частині порушення прав, свобод та інтересів ОСОБА_5 у сфері публічно-правових відносин;

9) визнати протиправними дії МЗС України щодо незадоволення скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 на рішення про відмову в оформленні йому візи в частині порушення прав, свобод та інтересів ОСОБА_5 у сфері публічно-правових відносин;

10) визнати протиправною бездіяльність МЗС України щодо нерозгляду та незадоволення скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 по інших порушеннях, вказаних у скарзі, у повному обсязі, в частині порушення прав, свобод та інтересів ОСОБА_5 у сфері публічно-правових відносин;

11) зобов'язати МЗС України прийняти заходи дисциплінарного впливу до винної у порушенні законодавства особи - аташе Мельникова О.В. у вигляді звільнення з дипломатичної служби шляхом розірвання трудового договору за п.1 ст.41 КЗпП України;

12) зобов'язати МЗС України прийняти заходи (внести подання Президенту України) щодо дисциплінарного впливу до винної особи - Надзвичайного і Повноважного Посла України в Ісламській Республіці Пакистан Лакомова В.І. у вигляді звільнення з дипломатичної служби шляхом розірвання трудового договору за п.1 ст.41 КЗпП України;

13) стягнути за рахунок держави всі судові витрати, в тому числі на правову допомогу та сплату судового збору.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 10 лютого 2015 року.

Про розгляд даної справи у судовому засіданні уповноважений представник позивача був повідомлений у відповідності до вимог ст.38 Кодексу адміністративного судочинства України, що засвідчують наявні в матеріалах справи складені секретарем судового засідання телефонограми від 04 лютого та 09 лютого 2015 року. Копія ухвали та судова повістка направлені представнику позивача поштовим зв'язком.

В призначене на 10 лютого 2015 року судове засідання представник позивача не з'явився, заяв/клопотань не направляв, причини неявки не повідомив. Не заявлено ні позивачем, ні його представником клопотання про розгляд справи у їх відсутність і у позовній заяві.

У зв'язку з неявкою в судове засідання 10 лютого 2015 року представника позивача, розгляд даної справи на підставі ст.ст.128, 150 КАС України відкладено на 26 лютого 2015 року.

У судовому засіданні 26 лютого 2015 року з огляду на необхідність витребування у відповідача додаткових доказів у справі, судом оголошена перерва до 19 березня 2015 року. Судова повістка отримана уповноваженим представником особисто, що підтверджує наявна в матеріалах справи розписка представника.

В призначене на 19 березня 2015 року судове засідання представник позивача ОСОБА_6 не з'явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань щодо розгляду даної справи у його відсутність не направляв. У зв'язку з наведеним, неявка представника позивача в судове засідання 19.03.2015 року визнана судом не поважною з огляду на відсутність доказів протилежного.

На підставі ст.150 КАС України по причині неявки в судове засідання 19.03.2015 року представника позивача, судом оголошена перерва до 02 квітня 2015 року. Судова повістка отримана ОСОБА_6 25 березня 2015 року, тобто в межах строку, визначеного статтею 35 КАС України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У судове засідання, призначене на 02 квітня 2015 року, представник позивача не з'явився, направивши до суду засобами електронного зв'язку 02.04.2015 року клопотання «про перенесення розгляду справи» у зв'язку з необхідністю прийняти участь у розгляді справи в Київському апеляційному суді. З огляду на наведене, колегією суддів оголошена перерва до 16 квітня 2015 року, про що уповноваженого представника позивача повідомлено у відповідності із вимогами ст.35 КАС України, судова повістка отримана ОСОБА_6 06 квітня 2015 року.

При цьому, 16 квітня 2015 року засобами електронного зв'язку представником позивача направлено заяву наступного змісту: «У зв'язку з обмеженням Позивачем моїх повноважень в частині участі у судовому розгляді та бажанням його самостійно представляти свої інтереси у суді, заявляю про неможливість своєї особистої участі у судових засіданнях».

У зв'язку з перебуванням головуючого у справі на лікарняному, призначене на 16 квітня 2015 року судове засідання було знято зі складу і призначене на 21 квітня 2015 року, про що представника позивача повідомлено у відповідності із вимогами, закріпленими в ст.38 КАС України, що підтверджується складеною секретарем судового засідання 16 квітня 2015 року телефонограмою.

В призначене на 21 квітня 2015 року судове засідання представник позивача не з'явився, заяв/клопотань до суду не направляв.

При вирішенні питання щодо можливості продовження розгляду даної справи колегія суддів виходить з наступного.

У відповідності до положень, закріплених у статті 56 КАС України, сторона (позивач, відповідач), а також третя особа в адміністративній справі можуть брати участь в адміністративному процесі особисто і (або) через представника (частина перша наведеної норми).

Представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 48 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність (ч.2 ст.56 КАС України).

Представники беруть участь в адміністративному процесі на основі договору або закону (ч.3 ст.56 КАС України).

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем - ОСОБА_5 і адвокатом ОСОБА_6 30 жовтня 2014 року укладено договір за №30/10/14/01 про надання правової допомоги. У відповідності до п.3.2 вказаного Договору, адвокат, крім іншого, представляє інтереси ОСОБА_5 в суді та згідно п.5.1 Договору несе відповідальність за якість наданих послуг.

Будь-яких доказів в підтвердження розірвання Договору №30/10/14/01 від 30.10.2014р. або про внесення до нього певних змін щодо обмеження позивачем права свого представника на участь у судових засіданнях під час розгляду справи представником позивача не надано, що свідчить про необґрунтованість заяви ОСОБА_6 від 16.04.2015 року.

Щодо письмового клопотання за підписом особи, визначеної як ОСОБА_5, з проханням викликати у судове засідання позивача для надання пояснень про відомі йому обставини подання документів для оформлення візи, колегія суддів звертає увагу на таке.

Як вже зазначалось судом, частина перша статті 56 КАС України передбачає можливість участі сторони, зокрема, позивача в адміністративному процесі особисто і (або) через представника.

При цьому, така процесуальна дія, як визнання обов'язковою особистої участі у судовому засіданні сторони у справі, є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об'єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Судом взято до уваги, що позов в інтересах ОСОБА_5 підписано його представником ОСОБА_6, і викладені у мотивувальній частині позовної заяви доводи свідчать не тільки про обізнаність представника позивача про обставини, що стали підставою для звернення до суду із даним позовом, а і про безпосередню участь ОСОБА_6 в описаних представником подіях.

Крім того, клопотання про особисту участь у судовому розгляді позивача є певною констатацію бажання позивача щодо присутності у судовому засіданні, однак, дане право останнім не реалізовано, а судом жодним чином не обмежувалось.

Згідно частини 1 статті 59 КАС України повноваження на ведення справи в суді дає представникові право на вчинення від імені особи, яку він представляє, усіх процесуальних дій, які може вчинити ця особа. Розпорядження довірителя представникові, який бере участь в адміністративному процесі на основі договору, щодо ведення справи є обов'язковими для нього.

Колегія суддів наголошує, що ч.1 ст.122 КАС України встановлений місячний строк розгляду адміністративної справи, зважаючи на що сторонами (їх представниками) не повинні вчинятися дії, що призводять до навмисного затягування розгляду справи.

Відповідно до частини другої статті 49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами.

У зв'язку з наведеним суд констатує невиконання представником позивача своїх процесуальних обов'язків і зловживання процесуальними правами, що унеможливило дотримання судом строку розгляду і вирішення справи.

Згідно з п.4 ч.1 ст.155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позивач повторно не прибув у попереднє судове засідання чи у судове засідання без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Як вбачається зі змісту вказаної норми, власне «повторність» означає вчинення знову, тобто основною ознакою повторності є здійснення аналогічного, тотожного. При цьому черговість та порядок вчинення дій не впливає на факт їх повторності. А тому «повторне неприбуття» як підстава для залишення позовної заяви без розгляду означає нез'явлення у судове засідання два чи більше рази без поважних причин протягом усього розгляду справи (а не обов'язково двічі підряд).

Правильність такого тлумачення зазначених процесуальних норм підтверджується і положеннями частини другої статті 49 КАС України.

Вимоги ж частини третьої статті 128 та пункту 4 частини першої статті 155 КАС України перешкоджають позивачеві зловживати своїми процесуальними правами та штучно затягувати розгляд справи. Можливість неприбуття у судове засідання без поважних причин через раз призводить до порушення законодавчо встановлених строків розгляду справ та має негативний вплив на ефективність судочинства.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм процесуального права викладена і в рішеннях Вищого адміністративного суду України від 26 травня 2011 року у справі №2-а-12027/09/1570 (К/9991/15646/11), від 20 грудня 2012 року №К/9991/15646/11.

З огляду на наведені обставини з урахуванням норм процесуального права, колегія прийшла до висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись п.4 ч.1 ст.155, ст.ст.160, 165, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_5 до Посольства України в Ісламській Республіці Пакистан, Міністерства закордонних справ України про визнання протиправними рішення, дій та бездіяльності, скасування рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання прийняти рішення - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки встановлені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Н.А. Добрівська

Судді: О.А. Кармазін

В.П. Катющенко