Справа № 826/5723/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 квітня 2015 року № 826/5723/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Гарник К.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Головного управління МВС України в м.Києві
про визнання протиправним дій та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління МВС України в м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача, що виразились у протиправному тимчасовому покладанні виконання обов'язків дільничного інспектора міліції Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві на позивача безперервно протягом 6 місяців з 04.11.2014 року по 04.05.2015 року;

- скасувати наказ ГУМВС України в місті Києві №157 о/с від 03.03.2015 року про тимчасове виконання обов'язків, як необґрунтований, прийнятий односторонньо, упереджено та у спосіб що не передбачений Конституцією і законам України;

- скасувати наказ ГУМВС України в місті Києві № 1119 о/с від 05.11.2014 року про тимчасове виконання обов'язків, як необґрунтований, дія якого має зворотню силу у часі, прийнятий з порушенням ст. 58 Конституції України, упереджено та у спосіб що не передбачений законам України;

- скасувати наказ ГУМВС України в місті Києві № 1332 о/с від 31.12.2014 року про тимчасове виконання обов'язків, як необґрунтований, прийнятий односторонньо, упереджено та у спосіб що не передбачений Конституцією і законам України;

- скасувати наказ ГУМВС України в місті Києві № 253 від 18.11.2014 року про призупинення доступу позивача до державної таємниці, як необґрунтований, та такий, що прийнятий на підставі неправомірного наказу №1119 о/с від 05.11.2014 року про покладання тимчасового виконання обов'язків дільничного інспектора міліції на позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 квітня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/5723/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 15 квітня 2015 року.

В судовому засіданні 12 квітня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи положення частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 12 квітня 2015 року суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 перебуває на посаді начальника сектора боротьби зі злочинами пов'язаними з торгівлею людьми.

Наказом начальника Головного управління МВС України в м. Києві «Про тимчасове виконання обов'язків» від 05 листопада 2014 року №1119 о/с, тимчасово, з 04 листопада 2014 року по 04 січня 2015 року, виконання обов'язків дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Подільського районного управління покладено на старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-174195) начальника сектора боротьби зі злочинами пов'язаними з торгівлею людьми, цього ж районного управління, увільнивши від виконання функціональних обов'язків за займаною посадою.

У свою чергу, наказом начальника Головного управління МВС України в м. Києві від 18 листопада 2014 року №253 о/с дск, припинено раніше наданий доступ старшому лейтенантові міліції ОСОБА_1 (М-174195) начальнику сектора боротьби зі злочинами пов'язаними з торгівлею людьми, до інформації, що має ступені секретності «цілком таємно» та «таємно», та виплату відсоткової надбавки в зв'язку з припиненням діяльності, пов'язаної з державною таємницею.

Наказом начальника Головного управління МВС України в м. Києві «Про тимчасове виконання обов'язків» від 31 грудня 2014 року №1332 о/с, продовжено виконання вищезазначених обов'язків ОСОБА_1 з 04 січня 2015 року по 04 березня 2015 року.

Наказом начальника Головного управління МВС України в м. Києві «Про тимчасове виконання обов'язків» від 03 березня 2015 року №157 о/с, повторно продовжено виконання зазначених обов'язків ОСОБА_1 у період з 04 березня 2015 року по 04 травня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувані накази від 05 листопада 2014 року №1119 о/с, від 18 листопада 2014 року №253 о/с дск, від 31 грудня 2014 року №1332 о/с та від 03 березня 2015 року №157 о/с прийняті відповідачами протиправно, в порушення Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Крім того, позивач посилався на те, що відповідачем при покладенні виконання тимчасових обов'язків на позивача не забезпечено використання останнього за основною чи спорідненою спеціальністю або згідно з набутим досвідом, оскільки, як зазначено позивачем, він працював лише в оперативних підрозділах та в нього відсутній досвід роботи дільничного інспектора міліції.

Відповідач - Головне управління МВС України в м. Києві - заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи, з яких вбачається, що оскаржувані накази від 05 листопада 2014 року №1119 о/с, від 18 листопада 2014 року №253 о/с дск, від 31 грудня 2014 року №1332 о/с та від 03 березня 2015 року №157 о/с прийняті правомірно, з урахуванням всіх обставин справи та у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частиною 4 статті 20 Закону України «Про міліцію» передбачено, що ніхто не має права покласти на працівника міліції виконання обов'язків, не передбачених чинним законодавством.

Порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України (частина 1 статті 18 Закону України «Про міліцію»).

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначено Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою УРСР від 29 липня 1991 року №144 (далі по тексту - Положення).

Пунктом 10 Положення встановлено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Відповідно до частини 3 пункту 21 Положення, особи рядового і начальницького складу зобов'язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників. Направлення для проходження служби за межами республіки здійснюється за згодою працівника в порядку, встановленому законодавством.

Статтею 3 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачено, що Начальник - особа начальницького складу, яка має право віддавати накази та розпорядження, застосовувати заохочення і накладати дисциплінарні стягнення або порушувати клопотання про це перед старшим прямим начальником. Начальники, яким особи рядового і начальницького складу підпорядковані по службі хоча б тимчасово, якщо про це оголошено наказом, вважаються прямими. Найближчий до підлеглого прямий начальник є його безпосереднім начальником. У разі тимчасового виконання обов'язків, якщо про це оголошено наказом, начальник користується дисциплінарною владою, передбаченою посадою, яку він обіймає тимчасово. Начальники в межах наданих їм повноважень можуть видавати накази, які є обов'язковими для виконання.

Наказ є формою реалізації службових повноважень особи начальницького складу, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа, якій належить його виконати. У разі одержання наказу, який суперечить закону, підлеглий не повинен виконувати його, про що повинен негайно поінформувати начальника, який віддав наказ, а в разі підтвердження цього наказу - письмово поінформувати старшого прямого начальника. Віддання і виконання наказу, який суперечить закону, або невиконання правомірного наказу тягне відповідальність, передбачену цим Статутом та іншими законодавчими актами (стаття 3 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України).

Відповідно до пункту 40 Положення, призначення на посади рядового і начальницького складу провадиться відповідними начальниками згідно з номенклатурою посад, що визначається Міністром внутрішніх справ відповідно до його компетенції. При цьому враховується таке, що безперервний строк тимчасового виконання обов'язків за вакантною посадою не повинен перевищувати двох місяців, а за невакантною - чотирьох місяців.

Так, зазначена норма дає право начальникові Головного управління МВС України в м. Києві перед переміщенням по службі або призначенням працівника на штатну вакантну посаду зобов'язувати останнього проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників.

На виконання вказаних норм, відповідачем винесено оскаржувані накази «Про тимчасове виконання обов'язків» від 05 листопада 2014 року №1119 о/с, від 31 грудня 2014 року №1332 о/с та від 03 березня 2015 року №157 о/с, якими тимчасове виконання обов'язків дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Подільського районного управління покладено на старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-174195) начальника сектора боротьби зі злочинами пов'язаними з торгівлею людьми, цього ж районного управління, увільнивши від виконання функціональних обов'язків за займаною посадою.

Як вже зазначалось, наказом начальника Головного управління МВС України в м. Києві «Про тимчасове виконання обов'язків» від 05 листопада 2014 року №1119 о/с, тимчасово, з 04 листопада 2014 року по 04 січня 2015 року, виконання обов'язків дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Подільського районного управління покладено на старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1.

По закінченню дії вказаного наказу від 05 листопада 2014 року №1119 о/с, відповідачем повторно винесено накази «Про тимчасове виконання обов'язків» від 31 грудня 2014 року №1332 о/с та від 03 березня 2015 року №157 о/с, що у свою чергу призвело до безперервного виконання ОСОБА_1 тимчасово покладених обов'язків у період з 04 січня 2015 року по 04 травня 2015 року.

У свою чергу, відповідачем не надано суду доказів, що посада дільничного інспектора міліції Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві, яку тимчасово займав позивач є невакантною.

Враховуючи, що тимчасово покладені обов'язки дільничного інспектора міліції Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві на ОСОБА_1 здійснювались останнім безперервно протягом 4 місяців, починаючи з 04 січня 2015 року по 04 травня 2015 року, що у свою чергу, є грубим порушенням частини «б» пункту 40 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача, що виразились у протиправному тимчасовому покладання виконання обов'язків дільничного інспектора міліції Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві на позивача безперервно протягом 4 місяців з 04 січня 2015 року по 04 травня 2015 року та скасування оскаржуваних наказів від 31 грудня 2014 року №1332 о/с та від 03 березня 2015 року №157 о/с є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про скасування наказу ГУМВС України в місті Києві № 253 від 18.11.2014 року про призупинення доступу позивача до державної таємниці, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що наказом начальника Головного управління МВС України в м. Києві від 18 листопада 2014 року №253 о/с дск, припинено раніше наданий доступ старшому лейтенантові міліції ОСОБА_1 (М-174195) начальнику сектора боротьби зі злочинами пов'язаними з торгівлею людьми, до інформації, що має ступені секретності «цілком таємно» та «таємно», та виплату відсоткової надбавки в зв'язку з припиненням діяльності, пов'язаної з державною таємницею.

Вказаний наказ від 18.11.2014 року № 253 про призупинення доступу позивача до державної таємниці прийнятий відповідачем на підставі наказу від 05 листопада 2014 року №1119 о/с.

Так, враховуючи, що під час розгляду справи, судом встановлена правомірність наказу від 05 листопада 2014 року №1119 о/с, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для скасування наказу від 18.11.2014 року № 253 про призупинення доступу позивача до державної таємниці

Проте, суд зазначає, що оскільки дія наказу від 05 листопада 2014 року №1119 о/с припинена, оскаржуваний наказ від 18.11.2014 року № 253 про призупинення доступу позивача до державної таємниці є таким, що не порушує права позивача.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158 - 163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2.Визнати протиправними дії Головного управління МВС України в м. Києві, що виразились у протиправному тимчасовому покладанні виконання обов'язків дільничного інспектора міліції Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві на ОСОБА_1 безперервно протягом 4 місяців з 04 січня 2015 року по 04 травня 2015 року.

3. Скасувати наказ ГУМВС України в місті Києві № 157 о/с від 03 березня 2015 року "Про тимчасове виконання обов'язків".

4.Скасувати наказ ГУМВС України в місті Києві № 1332 о/с від 31 грудня 2014 року "Про тимчасове виконання обов'язків".

5.В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Судові витрати в сумі 73,08 грн. присудити на ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник