Справа № 2-А-4233/10
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2011-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"21" березня 2011 р. Справа № 2-А-4233/10

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_1,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Житомирі ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області на постанову Лугинського районного суду Житомирської області від "27" грудня 2010 р. у справі № 2-А-4233/10 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Лугинського районного суду Житомирської області від 27.12.2010р. позов задоволено. Визнано дії управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі протиправними та зобов'язано відповідача провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 доплати до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, передбаченої ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі двох мінімальних заробітних плат щомісяця, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом України "Про Державний бюджет на 2010 рік" з урахуванням фактично виплачених коштів за період з 01.07.2010 року по 31.12.2010 року. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі провести перерахунок та виплатити ОСОБА_3 додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю, передбачену ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, визначеної за ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком з урахуванням фактично виплачених коштів за період з 01.07.2010 року по 31.12.2010 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач по справі - управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі, подали апеляційну скаргу в якій просило скасувати постанову суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадови і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що позивач, є пенсіонеркою та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Лугинському районі, проживає смт.Лугини, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року віднесено до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок посиленого радіологічного контролю, а також є потерпілою від аварії на ЧАЕС 3-ї категорії, що підтверджується відповідним посвідченням (а.с.1,5).

Відповідач виплачував позивачці доплату як особі, що проживає у зоні гарантованого добровільного відселення в розмірі 10,50 грн. та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 10% від прожиткового мінімуму встановленого для осіб, які втратили працездатність, сума яких, на думку позивачки, є значно нижчою, ніж це передбачено ст. 39, ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв'язку з чим вона звернулася до суду за захистом свого порушеного права.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств та відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

При цьому, визначаючи базову величину, з якої розраховується сума допомоги згідно зі ст. 39 Закону, відповідачу слід керуватися розміром мінімальної заробітної плати, а не сумою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року №836 .

Виходячи з загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при розрахунку додаткової пенсії, передбаченої ст.51 Закону застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Тому позивачка, як непрацюючий пенсіонер, має право отримувати доплату до пенсії та додаткову пенсію за заподіяну шкоду у розмірах, передбачених ст. ст. 39 та 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не відповідними постанови Кабінету Міністрів України.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду" на органи Пенсійного фонду України покладено обов'язок щодо виплати пенсій та доплат до пенсій, які передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, обов'язок проводити нарахування та виплату пенсіонерам сум, передбачених ч.2 ст. 39, ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відноситься до відання органів Пенсійного фонду України, а отже відповідач по справі є належним.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду 1-ї інстанції в застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ч.10 ст.183-2, ст.ст. 197,198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Лугинського районного суду Житомирської області від "27" грудня 2010 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано пр.:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул.Жовтнева,10,смт.Лугини,Лугинський район, Житомирська область,11301

3- відповідачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області вул.К.Маркса, 2-а,смт.Лугини,Лугинський район, Житомирська область,11301