Справа № 826/1803/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 квітня 2015 року № 826/1803/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Гарник К.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною
до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м.Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень- рішень

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м.Києві (далі по тексту - відповідач) від 20.01.2015 №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/1803/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 03 березня 2015 року.

В судовому засіданні 03 березня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи положення частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 03 березня 2015 року суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку податкової звітності Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною з податку на прибуток за 2013 рік, за результатами якої складено акт від 30.12.2014 №9005-15/26-53-15-03.

Підставою для проведення такої перевірки став лист Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м.Києві від 18.11.2014 №600/7/26-56-15-02-08 «Про застосування штрафних санкцій», з якого вбачається заборгованість за філією Комплекс «Галант» Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною, однак у зв'язку з перебуванням філії на консолідованій сплаті податку на прибуток, відповідальність по сплаті такого податку покладено на головне підприємство, що обліковується у відповідача.

Як висновок проведеної перевірки встановлено порушення позивачем терміну сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток протягом строків, визначених пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 20.01.2015 №, яким на підставі статті 126 Податкового кодексу України за затримку на 14 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 337787, 00 грн. зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10 % у сумі 33778, 70 грн. за платежем податок на прибуток.

Позивач не погоджується із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, оскільки вважає, що термін сплати податку на прибуток підприємств, позивачем не порушений, так як філією Комплекс «Галант» Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною своєчасно, в межах строків визначених статтею 57 Податкового кодексу України, подано розрахунок податкових зобов'язань щодо сплати консолідованого податку на прибуток підприємства за 2013 рік, а тому висновки контролюючого органу про те, що подання позивачем уточнюючої податкової декларації 25.03.2014 є датою погашення податкового зобов'язання є неправомірними.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог з урахуванням вищенаведеного, суд виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 49.18.3 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Відповідно до підпункту 133.1.1 пункту 133.1 статті 133 Податкового кодексу платниками податку на прибуток є суб'єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Строки сплати податкового зобов'язання визначені статтею 57 Податкового кодексу України, зокрема пунктом 57.1 цієї статті встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 126.1, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до пункту 152.4 статті 152 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), платник податку, який має у своєму складі відокремлені підрозділи, розташовані на території іншої, ніж такий платник податку, територіальної громади може прийняти рішення щодо сплати консолідованого податку та сплачувати податок за місцезнаходженням таких відокремлених підрозділів, а також за своїм місцезнаходженням, визначений згідно з нормами цього розділу та зменшений на суму податку, сплаченого за місцезнаходженням відокремлених підрозділів.

Сума податку на прибуток відокремлених підрозділів за відповідний звітний (податковий) період визначається розрахунково виходячи із загальної суми податку, нарахованого платником податку, розподіленого пропорційно питомій вазі суми витрат відокремлених підрозділів такого платника податку в загальній сумі витрат цього платника податку.

Вибір порядку сплати податку на прибуток, визначеного цим підпунктом, здійснюється платником податку самостійно до 1 липня року, що передує звітному, про що повідомляються контролюючі органи за місцезнаходженням такого платника податку та його філій (відокремлених підрозділів).

Відповідальність за своєчасне та повне внесення сум податку до бюджету за місцезнаходженням відокремлених підрозділів несе платник податку, у складі якого знаходяться такі відокремлені підрозділи.

Матеріали справи свідчать, що філією Комплекс «Галант» Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною 03 березня 2014 року подано розрахунок податкових зобов'язань щодо сплати консолідованого податку на прибуток підприємства за 2013 рік.

Відповідно до вказано розрахунку, платник у рядку 08 задекларував «податок на прибуток відокремленого підрозділу платника консолідованого податку на прибуток, нарахованого за результатами останнього календарного кварталі звітного (податкового) періоду» на сумі 337787,00 грн.

У свою чергу, Державним підприємством з питань поводження з відходами як вторинною сировиною, з метою уникнення розбіжностей щодо сплати консолідованого податку на прибуток, 25.03.2014 подано уточнюючий розрахунок до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якій відобразило у рядку 16 «зменшення податкового зобов'язання за звітний податковий період» на суму 337787, 00 грн.

Таким чином, контролюючий орган при проведенні перевірки, прийшов до висновку, що дата подання уточнюючого розрахунку є датою погашення податкового зобов'язання філією Комплекс «Галант» Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною, а саме 25 березня 2014 року.

Проте, суд не погоджується з такими висновками податкового органу, оскільки сплачуючи податок на прибуток консолідовано, підприємство повинно сплачувати його одночасно за себе і за відокремлений підрозділ, при цьому суму, яку йому потрібно сплатити за відокремлений підрозділ, таке підприємство визначає розрахунковим шляхом, а ту, яку слід перерахувати за себе, - зменшує на суму податку, перераховану за відокремлені підрозділи.

Отже, під час розгляду справи, судом встановлено, що згідно пункту 152.4 статті 152 Податкового кодексу України, на момент подання уточнюючої декларації позивачем (25.03.2014), податок на прибуток в сумі 337787, 00 грн. вже був сплачений, відповідно до звітності податкової звітності від 03.03.2014 з урахуванням строків сплати, визначених статтею 57 Податкового кодексу України.

У свою чергу, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 20.01.2014 прийняте обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин справи, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною задовольнити повністю.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Державної фіскальної служби у м. Києві від 20 січня 2015 року № .

3.Присудити з Державного бюджету України на користь Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (02090, місто Київ, вулиця Лобачевского, будинок 23-В, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник