Справа № 810/7180/14
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/7180/14 Головуючий у 1-й інстанції: Волкова А.С. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

22 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.

Міщука М.С.

при секретарі: Корінець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 28 січня 2015 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Березанський завод залізобетонних виробів" до Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Березанський завод залізобетонних виробів" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області від 08.09.2014 № , № .

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 28 січня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 28 січня 2015 року та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити, мотивуючи свої вимоги тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що У серпні 2014 року посадовими особами Головного управління Міндоходів у Київській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці позивача - операційної каси, що розташована за адресою: Київська область, м. Березань, вул. Маяковського, 40 (акт перевірки від 13.08.2014 № 000802).

З акта перевірки вбачається, що посадові особи контролюючого органу дійшли висновку, що позивач в одинадцяти випадках не забезпечив виконання щоденного друку на реєстраторі розрахункових операцій фіскальних звітних чеків (Z-звітів) та їх зберігання у книзі обліку розрахункових операцій.

Посадовими особами контролюючого органу також встановлено, що позивач на підставі видаткової накладної від 01.07.2013 ВН №БЗ-0000594 здійснив реалізацію масла вершкового на суму 641,56 грн. за готівкові кошти, але розрахункову операцію не провів через реєстратор розрахункових операцій.

В акті перевірки також відображено, що позивач не забезпечив оприбуткування в касі підприємства (касовій книзі) готівкових коштів у сумі 1854,00 грн., одержаних згідно з прибутковим касовим ордером від 02.08.2014 № 711.

За результатами перевірки відповідачем зроблено висновок про порушення позивачем вимог пунктів 1, 9 статті 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та пунктів 2.6, 3.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12. 2004 № 637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за № 40/10320, у зв'язку з чим Переяслав-Хмельницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Київській області прийнято два податкових повідомлення-рішення, а саме:

від 08.09.2014 № , згідно з яким до позивача застосовано фінансові санкції на загальну суму 3741,00 грн., з яких: 3740,00 грн. - за незабезпечення щоденного друку на реєстраторі розрахункових операцій фіскальних звітних чеків (за одинадцять випадків); 1,00 грн. - за непроведення розрахункової операції на повну суму покупки через реєстратор розрахункових операцій;

від 08.09.2014 № , згідно з яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 9270,00 грн. (за неоприбуткування в касовій книзі підприємства готівки у сумі 1854,00 грн.)

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку. За результатами розгляду скарг податкове повідомлення-рішення залишено без змін рішення, а скарги - без задоволення.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про правомірність прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень, з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що встановлені відповідачем в акті перевірки порушення не відповідають дійсності та спростовуються наявними у справі доказами.

Позивач не забезпечив щоденний друк на реєстраторі розрахункових операцій фіскальних звітних чеків у період з 02.09.2013 по 19.09.2013 (11 робочих днів) з об'єктивних причин, факт відсутності (не роботи) РРО підтверджується документально. У цей період позивач не здійснював розрахункові операції.

З приводу непроведення позивачем розрахункової операції на повну суму покупки (641,56 грн.) через реєстратор розрахункових операцій встановлено, що розрахункову операцію проведено через РРО, а невідповідність у назві товару позивач пояснив тим, що назва і ціна масла не були запрограмовані в РРО, тому на цю суму було пробито товар під іншою назвою.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначаються Законом України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Згідно з пунктом 1 статті 3 вказаного Закону суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій.

У разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у розмірі 1 гривні, якщо порушення вчинено вперше (пункт 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР).

Із змісту положень пункту 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР убачається, що розрахункові операцію мають проводитись через РРО, переведений у фіскальний режим роботи.

Статтею 2 Закону № 265/95-ВР визначено, що фіскальний режим роботи - це режим роботи опломбованого належним чином реєстратора розрахункових операцій, який забезпечує безумовне виконання ним фіскальних функцій. У свою чергу, фіскальні функції - це здатність реєстраторів розрахункових операцій забезпечувати одноразове занесення, довготермінове зберігання у фіскальній пам'яті, багаторазове зчитування і неможливість зміни підсумкової інформації про обсяг розрахункових операцій, виконаних в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо), або про обсяг операцій з купівлі-продажу іноземної валюти.

Розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу).

Таким чином, вимоги пункту 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР стосуються забезпечення суб'єктами господарювання виконання фіскальної функції при здійсненні розрахункових операцій, тобто, при фіксації інформації про обсяг розрахункових операцій, виконаних в готівковій та/або в безготівковій формі.

За таких обставин є правильними висновки суду першої інстанції, що помилка в назві товару, якої припустився позивач при реалізації масла вершкового, за умови що інформацію про надходження готівкових коштів відображено у фіскальній пам'яті реєстратора розрахункових операцій, не призвела до порушення виконання фіскальної функції та фіскального режиму роботи, а отже - й не призвела до порушення вимог пункту 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР.

Згідно з пунктом 9 статті 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Суд зазначає, що у дні, коли суб'єкт господарювання здійснює торговельну діяльність (робочі дні), реєстратор розрахункових операцій повинен бути в увімкненому стані і роздрукування фіскального звітного чеку є обов'язковим. Якщо суб'єкт господарювання не здійснює діяльності у конкретні дні (вихідні, святкові дні, ремонт на господарській одиниці, тощо), що підтверджується відповідним наказом керівника платника податків, розрахункові операції не здійснюються, реєстратор розрахункових операцій знаходиться у непрацюючому стані, тому роздрукування фіскального звітного чеку у такі дні не є обов'язковим.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач не забезпечив щоденний друк на реєстраторі розрахункових операцій фіскальних звітних чеків з об'єктивних причин, адже відбувалась заміна реєстратора розрахункових операцій і оформлення відповідних дозвільних документів, розрахункові операції у цей період позивачем не здійснювались. Ці обставини підтверджуються документально.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями) визначається Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 №40/10320 (далі - Положення).

Відповідно до пунктів 2.2, 2.6 Положення підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Згідно з абзацом двадцять четвертим пункту 1.2 Положення оприбуткуванням готівки є здійснення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 12.06.1995 № 436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" в разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, а саме: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

За таких обставин є правильними висновки суду першої інстанції, що твердження податкового органу про неоприбуткування позивачем у касі підприємства готівки на суму 1854,00 грн. не відповідають дійсності і спростовуються наявними у справі доказами.

За вказаних обставин суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку щодо неправомірності прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірності прийнятих ним рішень.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Київського окружного адміністративного суду від 28 січня 2015 року ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 28 січня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 28 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному поряд ку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів піс ля набрання ухвалою законної сили.

Ухвалу складено в повному обсязі - 23.04.2015 р.

Головуючий суддя: Л.В. Бєлова

Судді: Л.М. Гром

М.С. Міщук

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.