Справа № 2-А-137/11
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2011-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"05" жовтня 2011 р. Справа № 2-А-137/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Житомирі апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Лугинської райдержадміністрації на постанову Лугинського районного суду від "01" лютого 2011 р. у справі № 2-А-137/11 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Лугинської райдержадміністрації Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Лугинського районного суду від 01.02.2011р. позов задоволено частково. Визнати дії відповідача - управління праці та соціального захисту населення Лугинської районної державної адміністрації (далі - УПСЗН) щодо невиплати позивачу у повному розмірі допомоги та доплат, передбачених ст.ст.37,39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-ХІІ) протиправними. Зобовязано УПСЗН провести нарахування та виплату позивачу недоплаченої щомісячної грошової допомоги в звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбаченої ст. 37 Закону №796-ХІІ в розмірі 40 % від мінімальної заробітної плати, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом України "Про державний бюджет на 2010 рік" з урахуванням фактично виплачених коштів по щомісячній грошовій допомозі в звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства за період з 17.07.2010 року по 30.11.2010 року. Зобовязано УПСЗН провести нарахування та виплату позивачу доплати до заробітної плати, передбаченої ч.1 ст. 39 Закону №796-ХІІ в розмірі двох мінімальних заробітних плат, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом України "Про державний бюджет на 2009 рік", Законом України "Про державний бюджет на 2010 рік" з урахуванням фактично виплачених коштів по доплаті до заробітної плати за період з 01.10.2009р. по 30.11.2010р. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не з"явились, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

За таких підстав, з врахуванням приписів ч.4 ст.196 КАС України, п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд апеляційної скарги здійснюється судовою колегією, в даному судовому засіданні, за відсутності позивача та представника відповідача в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Позивач звернулася до суду із позовом у січні 2011 року, як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії, проживає та працює у зоні гарантованого добровільного відселення. Вона отримує допомогу у звязку із обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, передбачену ст.37 Закону №796-ХІІ (а.с.14), та доплату до заробітної плати відповідно до ст.39 Закону №796-ХІІ (а.с. 13), але у розмірах, встановлених постановою КМУ.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом № 796-XII Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 37 Закону №796-ХІІ громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати.

Статтею 39 Закону №796-ХІІ передбачено, що громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати.

Водночас суми, з яких здійснювався розрахунок виплат позивачу, передбачених Законом № 796-XII, визначалися згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи. Зазначеною постановою, всупереч вимогам Закону № 796-ХІІ, який встановлює розмір доплат як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати, установлено конкретні розміри таких доплат в твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру доплат застосуванню підлягають саме ст.ст.37,39 Закону №796-ХІІ, а не постанова КМУ від 26.07.1996 р. за №836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав. Ці кошти мають бути виплачені управліннями праці та соціального захисту населення згідно із Порядком використання коштів державного бюджету для використання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою КМУ від 20.09.2005 р. № 936.

Проте, приймаючи рішення про задоволення позову в частині зобовязання УПСЗНпровести нарахування та виплату позивачу доплати до заробітної плати, передбаченої ч.1 ст. 39 Закону №796-ХІІ в розмірі двох мінімальних заробітних плат, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом України "Про державний бюджет на 2009 рік", Законом України "Про державний бюджет на 2010 рік" з урахуванням фактично виплачених коштів по доплаті до заробітної плати за період з 01.10.2009р. по 30.11.2010р., суд залишив поза увагою положення ч.2 ст.99, ст.100 КАС України.

Згідно ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що 17.01.2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому просила визнати дії відповідача - УПСЗН щодо невиплати їй у повному розмірі допомоги та доплат, передбачених ст.ст. 37,39 Закону №796-ХІІ протиправними; стягнути з управління праці та соціального захисту населення Лугинської районної державної адміністрації на її користь 13117,20грн. недоплаченої щомісячної грошової допомоги в звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбаченої ст. 37 Закону №796-ХІІ та недоплачену доплату до заробітної плати, передбаченої ст. 39 Закону №796-ХІІ в сумі 20821,00 грн. за період з 01.10.2009р. по 30.11.2010р.

За таких обставин, у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині зобовязання УПСЗН провести нарахування та виплату позивачу доплати до заробітної плати, передбаченої ч.1 ст. 39 Закону №796-ХІІ в розмірі двох мінімальних заробітних плат, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом України "Про державний бюджет на 2009 рік", Законом України "Про державний бюджет на 2010 рік" з урахуванням фактично виплачених коштів по доплаті до заробітної плати за період з 01.10.2009 року по 16.07.2010 року, тому постанова суду в цій частині підлягає скасуванню із залишенням позову без розгляду.

У решті постанова за період з 17.07.2010 року підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст.ст. 99,100,198,200,203205,206 КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Лугинської райдержадміністрації Житомирської області задовольнити частково..

Скасувати постанову Лугинського районного суду від "01" лютого 2011 р. в частині задоволення позовних вимог щодо зобовязання управління праці та соціального захисту населення Лугинської районної державної адміністрації провести нарахування та виплату ОСОБА_2 доплати до заробітної плати, передбаченої ч.1 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі двох мінімальних заробітних плат, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом України "Про державний бюджет на 2009 рік", Законом України "Про державний бюджет на 2010 рік" з урахуванням фактично виплачених коштів по доплаті до заробітної плати за період з 01.10.2009 року по 16.07.2010 року, залишивши позов в цій частині без розгляду. В іншій частині постанову за період з 17.07.2010 року по 30.11.2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_1