Справа № 804/1901/15
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2015 р. Справа № 804/1901/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
при секретарі судового засіданняПанченко Я.І.
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: Лубенець С.В. Чохелі Т.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного виробничого і торгівельно-комерційного підприємства «ЮЖТОРГПОСТАВКА» до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 10.07.2014р., № від 07.10.2014р., -

ВСТАНОВИВ:

27.01.2015р. Приватне виробниче і торгівельно-комерційне підприємство «ЮЖТОРГПОСТАВКА» звернулося з позовом до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області та просить визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення № від 10.07.2014р., № від 07.10.2014р., що винесені позивачем.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що податковою інспекцією 19.05.2014р. за результатами проведеної камеральної перевірки був складений акт №1391/04-66-22-04-06/20230802 за висновками якого встановлено порушення позивачем ст.288, п.288.5, п.п.288.5.1 Податкового кодексу України у зв'язку з чим позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання з орендної плати за основним платежем - 67462,24 грн., за штрафними санкціями - 33731,12 грн. за податковим повідомленням-рішенням № від 10.07.2014р., а 04.09.2014р. посадовими особами податкової інспекції була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка за результатами якої також був складений акт за №2525/15-00/20230802 за висновками якого було встановлено також порушення ст.288, п.288.5, п.п.288.5.1 Податкового кодексу України та за висновками вказаного акту позивачеві було збільшено суму грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб за основним платежем - 162372,35 грн., за штрафними санкціями - 20297,54 грн. згідно податкового повідомлення-рішення № від 07.10.2014р. Позивач не згодний з висновками, викладеними в актах перевірок, а також і з прийнятими оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями, вважає їх такими, що суперечать чинному законодавству України посилаючись на те, що розмір орендної плати за користування земельною ділянкою встановлений договором оренди земельної ділянки від 24.01.2002р., земельні відносини у 2011р. регулювалися Земельним кодексом України, а розмір орендної плати визначається лише за умовами договору згідно до Закону України «Про оренду землі» та за умовами договору зміна розміру оренди землі може бути внесена лише за згодою сторін або в судовому порядку. З 01.01.2011р. діяли норми ст.288 Податкового кодексу України щодо встановлення розміру орендної плати у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом. Однак, податковою інспекцією у актах перевірки застосовуються норми ст.288 ПК України, які набрали чинності лише з 01.04.2014р. щодо встановлення розміру орендної плати за користування землею - у розмірі трьох відсотків нормативної грошової оцінки, яка не діяла у 2011р. та ця норма не розповсюджується на минулі періоди. Тобто, на думку позивача, без внесення відповідних змін до договору оренди у позивача не існувало підстав для обчислення орендної плати з урахуванням трикратного розміру податку за землю, виходячи із грошової оцінки 8841339,80 грн. х3% =265240,17 грн., оскільки у 2011р. зміни до договору оренди землі щодо грошової оцінки землі не вносились, грошова оцінка становила 3540558,68 грн. х 1% ,а тому орендна плата за 2011р. склала - 35405,58 грн., яку позивач і сплатив відповідно до умов договору. Також позивач вказує і на те, що за постановою Вищого господарського Суду України від 10.07.2012р. у справі №5005/3901/2011 були внесені зміни до договору оренди землі щодо розміру орендної плати та саме з 10.07.2012р. позивач повинен сплачувати орендну плату у розмірі, встановленому судовим рішенням. Також позивач посилається і на безпідставність застосування до позивача штрафних санкцій з огляду на те, що п.7 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» Податкового кодексу України передбачено, що штрафні санкції за період з 1 січня по 30 червня 2011р. застосовуються у розмірі не більше 1 гривні за кожне порушення. За викладеного, позивач вважає, що податкова інспекція не мала правових підстав нараховувати оренду плату за 2011р. за правилами, що встановлені п.п.288.5.1 ПК України після 01.04.2014р., оскільки їх дія розповсюджується лише з 01.04.2014р. у зв'язку з чим відповідачем було допущено перекручування даних договору та безпідставне донарахування суми річної орендної плати за 2011р. у розмірі 229834,59 грн. (265240,17 грн. - 35405,58 грн.).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, в усних поясненнях та у письмових запереченнях на позов просив відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог повністю посилаючись на те, що дані камеральної перевірки позивача свідчать про порушення позивачем п.50.1 ст.50, п.288.5.1 ст.288 Податкового кодексу України за 2011р., що призвело до заниження суми земельного податку, яка підлягає сплаті до бюджету на 67462,24 грн. Згідно відомостей наданих управлінням держземагенства у Дніпропетровській області від 15.07.2014р. та з витягу технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки зазначено, що сума нормативно-грошової оцінки землі у 2010-2014р.р. становила 8841339,80 грн. Висновком документальної позапланової невиїзної перевірки позивача встановлена недоплата в розмірі 162372,35 грн. Пунктом 3 підрозділу 10 розділу ХІХ Податкового кодексу України встановлено,що в разі якщо законодавчими актами передбачені інші правила справляння податків,зборів, що регулюються цим Кодексом, застосовуються правила цього Кодексу. Розрахунок: 8841339,8*0,03=265,240.194; 265240.194 -35405,58 (сплачені платником) =229834,614 (відхилення встановлені перевіркою); 229834,614 - 67462,24 (сума за рішенням від 10.07.2014р. = 162372,35; 162372,35 - 162372,35 (сума за рішенням від 07.10.2014р.)=0. Тобто ревізором інспектором вірно визначений розмір несплаченої орендної плати. Щодо нарахування штрафної санкції за податковим повідомленням-рішенням від 10.07.2014р. у розмірі 8432,78 грн., то представник відповідача вказує на те, що вказана штрафна санкція нарахована з урахуванням коригувань застосованих рішенням ГУ Міндоходів від 15.09.2014р. щодо скасування рішення від 10.07.2014р. в частині нарахування штрафної санкції у розмірі 25297,39 грн. Згідно п.7 підрозділу 10 Перехідних положень ПК України штрафні санкції за порушення податкового законодавства за період з 1 січня по 30 червня 2011р. застосовуються у розмірі не більше 1 гривні за кожне порушення, тобто 67462.24/100*0,25=16865,56/2=8432,78 грн.

У судовому засіданні оголошувалася перерва до 27.03.2015р.

У ході судового розгляду справи судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Приватне виробниче і торгівельно-комерційне підприємство «ЮЖТОРГПОСТАВКА» зареєстровано як юридична особа 27.10.1993р. за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, вул. Автотранспортна, буд.2, перебуває на обліку як платник податків та обов'язкових платежів у ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області з 18.11.1993р., що підтверджується копією виписки з ЄДРПОУ від 26.12.2011р. та відомостями, наведеними у акті від 04.09.2014р., які не оспорюються сторонами (а.с.20, 43).

24.01.2002р. між Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради та Приватним виробничим і торгівельно-комерційним підприємством «ЮЖТОРГПОСТАВКА» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,0218га, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Автотранспортна, буд.2 для фактичного розміщення нежитлових будівель та споруд, строком дії до 22.11.2016р., при цьому, за умовами п.1.3, п.3.1-п.3.3 було встановлено, що грошова оцінка земельної ділянки складає згідно з довідкою про грошову оцінку земельної ділянки на момент укладення договору: 3540558,68 грн.; сума орендної плати за користування земельною ділянкою на термін дії договору складає 531083,70 грн.; орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується у грошовій формі в розмірі земельного податку; розмір земельного податку переглядається у разі законодавчої зміни ставок земельного податку (а.с.35-37).

В подальшому, за рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2011р. у справі №5005/3901/2011 були задоволені позовні вимоги прокурора та внесені зміни до договору оренди землі від 24.01.2002р., виклавши його в наступній редакції: «п.3.2 Орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється відповідно до Податкового кодексу України та не може бути меншою трикратного розміру земельного податку, що встановлюється Податковим кодексом України та відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 02.02.2011р. №216/8 у мінімальному розмірі орендної плати, визначеному Податковим кодексом України» (а.с.61-62).

Вказане судове рішення постановою Вищого господарського Суду України від 10.07.2012р. було залишено без змін (а.с.66-68).

Отже, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2011р. у справі №5005/3901/2011 набрало законної сили 10.07.2012р.

31.01.2011р. позивачем була подана до податкової інспекції податкова декларація з плати за землю за 2011 рік №1744, а також уточнююча податкова декларація з плати за землю за 2011р. від 13.11.2013р. № (а.с.57-60,87-93).

19.05.2014р. податковою інспекцією на підставі п.75.1.1, п.75.1 ст.75, ст.76 ПК України було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих згідно уточнюючої податкової декларації з плати за землю позивача за 2011р. за результатами якої було складено акт за №1391/04-66-22-04-06/20230802 за висновками якого встановлено порушення позивачем п.50.1 ст.50 розділу ІІ (арифметична та/або методологічна помилка), п.п.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України за 2011 рік, що призвело до заниження суми земельного податку, яка підлягає сплаті до бюджету на 67462,24 грн. (а.с.18-19).

На підставі вищевказаного акту перевірки, податковою інспекцією 10.07.2014р. було прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» № за яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - орендна плата з юридичних осіб на загальну суму 101193,36 грн., у тому числі за основним платежем - 67462,24 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 33731,12 грн. (а.с.16).

У звязку з оскарженням позивачем вищевказаного податкового повідомлення-рішення до органів ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, на підставі наказу від 02.09.2014р. №785, за завданням ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 18.08.2014р.,п.п.78.1.5 п.78.1 ст.78, ст.79 ПК України у період з 03.09.2014р. по 04.09.2014р. була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача з питань правильності нарахування орендної плати за земельну ділянку за період з 01.01.2010р. по 31.07.2014р. за результатами якої був складений акт за №2525/15-00/20230802 від 04.09.2014р. за висновками якого було встановлено порушення позивачем п.п.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України внаслідок чого відбулося заниження позивачем орендної плати за земельні ділянки, розташовані на території Красногвардійського району на загальну суму 730828,75 грн., зокрема, за 2011 рік у сумі 229834,59 грн. (а.с.20-28).

Позивачем здійснювалося адміністративне оскарження вищевказаних податкових повідомлень-рішень від 10.07.2014р. та від 07.10.2014р. шляхом подання скарги до Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області за результатами розгляду якої за рішенням вказаного податкового органу від 15.09.2014р. було скасоване податкове повідомлення-рішення № від 10.07.2014р. в частині 25297,39 грн. застосованої штрафної санкції та збільшено грошові зобов'язання позивача, зокрема, за 2011 рік, визначені у податковому повідомленні-рішення № від 10.07.2014р. до розмірів (сум) визначених у висновках акту позапланової перевірки від 04.09.2014р. №2525/15-00/20230802 (а.с.94-98).

На підставі вказаних вище актів перевірки від 04.09.2014р., від 19.05.2014р., рішення ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 15.09.2014р. податковою інспекцією 07.10.2014р. було прийняте податкове повідомлення-рішення форми «Р» № за яким позивачеві було збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - орендна плата з юридичних осіб - на загальну суму 182669,89 грн., у тому числі за основним платежем - 162372,35 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 20297,54 грн. (а.с.17).

Позивач оспорює вищевказані податкові повідомлення-рішення від 10.07.2014р., від 07.10.2014р., просить їх визнати протиправними та скасувати посилаючись на те, що у 2011р. позивач правомірно визначив орендну плату за землю у розмірі 35405,58 грн., виходячи із розміру грошової оцінки землі, встановленої у договорі оренди землі та з урахуванням того, що зміни відповідно до умов договору у 2011 році за згодою сторін не вносились, такі зміни були внесені лише за судовим рішенням, яке набрало законної сили лише з 10.07.2012р., а тому, позивач вважає, що у нього не було підстав для обчислення орендної плати за землю у 2011році з урахуванням вимог п.п.288.5.1 п.288.1 ст.288 ПК України у трикратному розмірі податку за землю, у редакції Закону чинній з 01.01.2011р. або у розмірі трьох відсотків нормативної грошової оцінки у редакції, чинній з 01.04.2014р., оскільки вказана норма не розповсюджується на минулі періоди, а відповідачем було здійснено перекручування даних договору та безпідставно донараховано суми річної орендної плати за 2011 рік у розмірі 229834,59 грн., окрім того, неправомірно застосовані і штрафні санкції в порушення вимог п.7 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення ПК України.

Заслухавши представників сторін, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.07.2014р. щодо застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції у сумі 8432,73 грн., виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, а також і підтверджено представником відповідача у ході судового розгляду справи, судом було встановлено, що за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням № від 10.07.2014р. до позивача були застосовані штрафні санкції у розмірі 33731,12 грн. за заниження позивачем суми орендної плати з юридичних осіб за 2011р. (а.с.16).

Між тим, за рішенням Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 15.09.2014р. вказане податкове повідомлення-рішення було скасоване в частині застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції у розмірі 25297,39 грн. (а.с.94-98).

Отже, за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням від 10.07.2014р. до позивача застосовано штрафну санкцію, з урахуванням скасованої суми - 33731,12 - 25297,39 =8433,73 грн.

Зазначена сума штрафної санкції у розмірі 8433,73 грн. нарахована податковим органом за порушення вимог податкового законодавства за період з 1 січня по 30 червня 2011р., що підтверджується наданим представником відповідача розрахунком штрафної санкції (а.с.124).

Однак, нарахування податковою інспекцією штрафної санкції у розмірі 8432,73 грн. за період з 01.01.2011р. по 30.06.2014р. є протиправним та таким, що не ґрунтується на нормах чинного податкового законодавства України, виходячи з того, що згідно п.7 підрозділу 10 Перехідних положень ПК України штрафні санкції за порушення податкового законодавства за період з 1 січня по 30 червня 2011 року застосовуються у розмірі не більше 1 гривні за кожне порушення.

Отже, за вказане порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо заниження орендної плати за землю за період з 1 січня по 30 червня 2011р. слід було застосувати лише 1 гривню, виходячи з п.7 п.п.10 Перехідних положень ПК України.

За таких обставин, наданий представником відповідача розрахунок штрафної санкції, а саме:67462.24/100*0,25=16865.56/2=8432,78 за період з 01 січня по 30 червня 2011р. за податковим повідомленням-рішенням від 10.07.2014р. є необґрунтованим та таким, що суперечить п.7 п.п.10 Перехідних положень ПК України.

При цьому, факт неправомірного нарахування за вказаний період суми штрафної санкції у розмірі 8432,73 грн. підтверджено також і наданою представником відповідача копією розрахунку штрафної санкції за податковим повідомленням-рішення від 10.07.2014р. з урахуванням рішення про розгляд скарги позивача від 15.09.2014р. зі змісту якого видно, що штрафна санкція повинна становити 20 296,54 грн., яка і була визначена за податковим повідомленням-рішення від 07.10.2014р. № (а.с.17,102).

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що застосування штрафної санкції до позивача у розмірі 8432,73 (8433,73 грн. - 1 грн.) за податковим повідомленням-рішенням від 10.07.2014р. є протиправним та в цій частині підлягає скасуванню, виходячи з того, що нарахування вказаної штрафної санкції суперечить п.7 підрозділу 10 Перехідних положень ПК України.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 07.10.2014р., то в цій частині позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Зі змісту Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) вбачається, що користування землею в Україні є платним.

З 01 січня 2011р. набрав чинності Податковий кодекс України, який, відповідно до пункту 1.1 статті 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язок їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пункту 269.1 ст.269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні є, як визначає зміст підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності.

Отже, Податковий кодекс України визначив обов'язок й орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК).

Аналогічне визначення міститься й у статті 21 Закону України «Про оренду землі».

Справляння плати за землю, у тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХШ Податкового кодексу України.

Згідно п.274.1 ст.274 ПК України (в редакції, чинній станом на 2011р.) ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 28 ПК України).

Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 ст.288 зазначеного Кодексу ( у редакції чинній на 2011 рік) встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом ХШ ПК України; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати, зокрема, для інших земельних ділянок, наданих в оренду, 12% нормативної грошової оцінки (підпункт 288.5.2 зазначеного пункту).

Тобто, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі.

При цьому, орендна плата за землю за 2011р. не може бути меншою трикратного розміру земельного податку, який встановлюється у розмірі 1 відсотка від нормативної грошової оцінки згідно п.274.1 ст.274 ПК України.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Таким чином, з системного аналізу вищенаведених норм матеріального права, суд приходить до висновку, що з набранням чинності Податковим кодексом України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України.

Відповідна правова позиція також узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною у його постанові від 02.12.2014р. за позовом ПАТ «Сумська фірма «Усе для дому» до ДПІ у м. Сумах про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення.

За приписами ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

За викладених обставин, правова позиція Верховного Суду України є обов'язковою для окружного адміністративного суду при вирішенні спору щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення про збільшення грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб з підстав, визначених п.п.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України.

Ч. 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, ч. 1 ст. 71 вказаного Кодексу також покладає і обов'язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги і заперечення.

Так, враховуючи висновки вищевказаної постанови Верховного Суду України від 02.12.2014р., доводи позивача про те, що за 2011р. позивач повинен сплачувати розмір орендної плати, встановлений у договорі оренди землі від 24.01.2002р. є безпідставними та не узгоджуються з наведеними вище висновками Верховного Суду України, які є обов'язковими не тільки для суду, а й для виконання у тому числі і позивачем.

Також судом не можуть бути прийняті до уваги та покладені в основу даного судового рішення і доводи представника позивача про те, що податковим інспектором при проведенні розрахунку орендної плати за 2011 рік безпідставно було застосовано норми п.п.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України у розмірі трьох відсотків нормативної грошової оцінки, які набрали чинності лише з 01.04.2014р. з огляду на те, що ставка земельного податку, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі одного відсотка від їх нормативної грошової оцінки згідно п.274.1 ст.274 ПК України ( в редакції, чинній на 2011р.), тобто 3% ставки земельного податку відповідає 3% ставки нормативної грошової оцінки землі.

Представником позивача у ході судового розгляду справи на спростування наведеної норми п.274.1 ст.274 ПК України жодних доказів суду не надано та не надано і доказів того, що 3% нормативної грошової оцінки землі є більшою ніж трикратний розмір земельного податку.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення ( дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Проаналізувавши надані суду документи та прийняті оспорювані податкові повідомлення-рішення від 10.07.2014р. та від 07.10.2014р. з урахуванням ч. 3 ст. 2 вищевказаного Кодексу, суд приходить до висновку про те, що зазначені рішення прийняті відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, за виключенням застосування до позивача штрафної санкції у розмірі 8432,73 грн. за податковим повідомленням-рішенням № від 10.07.2014р., яке в цій частині підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню лише в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.07.2014р. щодо застосування штрафних санкцій у розмірі 8432,73 грн., а в іншій частині позову - відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено відповідно до ч.3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

В той же час, відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

За таких обставин, враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.07.2014р. щодо застосування штрафних санкцій у розмірі 8432,73 грн., сплачену позивачем суму судового збору при поданні позову у розмірі 487,20 грн., норми ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з позивача в доход Державного бюджету України решту судового збору у розмірі 4218,12 грн., виходячи з розрахунку - 4872 - 487.20=4384,80-166,68=4218,12 грн.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12,71,72, 86, 94, 122, 160, 161, 162, 163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного виробничого і торгівельно-комерційного підприємства «ЮЖТОРГПОСТАВКА» до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 10.07.2014р., № від 07.10.2014р. - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № від 10.07.2014р. в частині застосування штрафної санкції у розмірі 8432 грн. 73 коп. (вісім тисяч чотириста тридцять дві грн. 73 коп.).

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Приватного виробничого і торгівельно-комерційного підприємства «ЮЖТОРГПОСТАВКА» (49089,м. Дніпропетровськ, вул. Автотранспортна, буд.2, ) в дохід Державного бюджету України - решту судового збору у розмірі 4218 грн. 12 коп. (чотири тисячі двісті вісімнадцять грн. 12 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови, або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 01.04.2015р.

Суддя С.О. Конєва