Справа № 826/5674/14
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5674/14 Головуючий у 1-й інстанції: Шрамко Ю.Т. Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

16 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Громадської організації «Незламність» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2014 року у справі за адміністративним позовом Громадської організації «Незламність» до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про зобовзання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про задоволення позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Громадська організація «Незламність» електронним листом від 09.04.2014 р. звернулася із запитом на доступ до публічної інформації до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з проханням надати інформацію з Реєстру представництв іноземних суб'єктів господарської діяльності в Україні, а саме назви представництв, їх ідентифікаційні номери, адреси представництв та кількість осіб, що перебувають у трудових відносинах з представництвом.

Однак, Мінекономрозвитку України Листом від 15.04.2014 р. №2006-12/11713-16 відмовило у задоволенні запиту позивача, оскільки відповідно до п.5 Наказу Міністерства зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України «Про затвердження Інструкції про порядок реєстрації представництв іноземних суб'єктів господарської діяльності в Україні» від 18.01.1996 р. №30 Реєстр представництв іноземних суб'єктів господарської діяльності в Україні є документом, який містить конфіденціальну інформацію.

Не погоджуючись із такими діями відповідача позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом, в якому просив суд зобов'язати відповідача надати запитувану інформацію.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що запитувана інформація є конфіденційною, а отже відповідач правомірно відмовив у запиті на її отримання.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, мотивуючи свою позицію наступним.

Так, порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до публічної інформації врегульовано Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується, у тому числі обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 зазначеного Закону встановлено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, у тому числі, суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що розпорядники інформації зобов'язані надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Згідно з п. ч. 1 ст. 5 зазначеного Закону доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 19 цього Закону запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Пунктом 2 ч. 1 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» закріплено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» конфіденційна інформація є інформацією з обмеженим доступом.

Положеннями ст.7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» закріплено, що конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в ч. 1 і 2 ст. 13 цього Закону. Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Колегія суддів наголошує, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

В обґрунтування дотримання вимог ч. 2 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідачем зазначено, що запитувана інформація має безпосереднє відношення для захисту інформації та прав іноземних суб'єктів господарювання та їх представництв в Україні. Фактичне розголошення запитуваної інформації може завдати істотної шкоди іноземним суб'єктам господарювання та їх представництвам в Україні, у зв'язку з розголошенням відомостей, які можуть стати відомими їх конкурентам. Безпосередня шкода від оприлюднення інформації про представництва іноземних суб'єктів на міжнародному рівні переважає незначний суспільний інтерес в її отриманні.

Крім того варто відмітити, що позивачем запитувалась інформація з Реєстру представництв іноземних суб'єктів господарської діяльності в Україні, який відповідно до п. 5 Наказу Міністерства зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України «Про затвердження Інструкції про порядок реєстрації представництв іноземних суб'єктів господарської діяльності в Україні» від 18.01.1996 р. №30 є документом, який містить конфіденціальну інформацію.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що запитувана позивачем електронним листом від 09.04.2014 р. інформація відноситься до інформації з обмеженим доступом, а тому відповідачем було обґрунтовано відмовлено у задоволенні даного запиту позивача, що було вірно зазначено судом першої інстанції.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Громадської організації «Незламність» - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.