Справа № 826/1960/15
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1960/15 Головуючий у 1-й інстанції: Качур І.А. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

29 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.,

Міщука М.С.

при секретарі: Корінець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою позивача - ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області, слідчого ізолятора Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2015 року позивач - ОСОБА_3 подав адміністративний позов до суду першої інстанції у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області по особовому складу №1 о/с-пр від 12 січня 2015 року у частині звільнення ОСОБА_3 згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас за п.66 (за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу);

- скасувати запис начальника відділу діловодства по роботі з персоналом від 12 січня 2015 року, здійснений на підставі Наказу про звільнення №1 о/с-пр від 12 січня 2015 року в трудовій книжці серії НОМЕР_1;

- поновити ОСОБА_3 на посаді інспектора відділу режиму і безпеки Київського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київської області;

- стягнути з Київського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області на користь ОСОБА_3 грошове забезпечення за січень 2015 року по 19 січня 2015 року включно;

- стягнути з Київського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області на користь ОСОБА_3 розмір грошового забезпечення за весь час затримки грошового забезпечення по день фактичного розрахунку;

- стягнути з Київського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київської області на користь ОСОБА_3 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу по день фактичного розрахунку;

- допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення на посаді та виплатити грошове забезпечення за один місяць.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 березня 2015 року у задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану постанову, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. Позивач мотивує свої вимоги тим, що постанова суду першої інстанції була прийнята із порушенням норм матеріального та процесуального права, із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що з 01 липня 2013 року позивач - ОСОБА_3 проходив службу в органах Державної пенітенціарної служби України (а.с.13).

Позивач займав посаду інспектора відділу режиму і безпеки Київського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київської області у званні лейтенанта внутрішньої служби.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 грудня 2014 року у Київському слідчому ізоляторі у Головному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь» сталася втеча з-під варти ув'язненого ОСОБА_4

Охорону ув'язненого ОСОБА_4 здійснювали чотири працівники Київського слідчого ізолятору:

старший конвою - інспектор протипожежної профілактики ВРіБ капітан внутрішньої служби - ОСОБА_5;

інспектор ВРіБ, старший лейтенант внутрішньої служби - ОСОБА_6;

інспектор ВРіБ, старший лейтенант внутрішньої служби - ОСОБА_7;

інспектор ВРіБ Київського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області - ОСОБА_3

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимоги прокуратури міста Києва від 26 грудня 2014 року №316-768, управлінням Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області було організовано службове розслідування (а.с. відповідачем був виданий наказ «Про створення комісії щодо проведення службового розслідування по факту втечі ув'язненого ОСОБА_4» №417 від 26 грудня 2014 року (а.с.46-49).

За результатами службового розслідування було надано Висновок, затверджений начальником управління Державної пенітенціарної служби України у місті Києві та Київській області - у якому надані пропозиції щодо притягнення винних посадових осіб до дисциплінарної відповідальності (а.с. 58-66).

12 січня 2015 року позивача було звільнено з посади інспектора відділу режиму і безпеки Київського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області - на підставі Наказу по особовому складу №1 о/с-пр від 12 січня 2015 року (а.с.12).

Вважаючи, що Наказ по особовому складу №1 о/с-пр від 12 січня 2015 року не відповідає вимогам чинного законодавства та не погоджуючись із порядком проведеня розрахунку, позивач звернувся до суду першої інстанції.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатись такі види дисциплінарних стягнень: 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватись тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначає Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29 липня 1991 року.

Відповідно до п. 66 вищезазначеного Положення, особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

Колегія суддів звертає увагу, що матеріалами службового розслідування підтверджено факт скоєння позивачем вчинку, що суперечить інтересам служби та покладеним на нього обов'язкам.

Відповідно до п. 2.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №230 від 12 березня 2013 року, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язанні із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність у відповідача підстав для проведення службового розслідування щодо факту втечі ув'язненого ОСОБА_4

Згідно з п. 8.1. вищезазначеної Інструкції, підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Відповідно до ч. 6 та 8 ст. 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ», про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач був звільнений на підставі наказу, виданого відповідно до чинного законодавства України, у встановлений законом термін та спосіб за фактом скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до наявних у матеріалах табелів за січень 2015 року, позивач - ОСОБА_3 не приступав до виконання службових обов'язків (а.с.94).

Таким чином, відсутні підстави для здійснення додаткового перерахунку та виплати грошового забезпечення позивачу - ОСОБА_3.

Приписами ст. 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, КАС України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 березня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 29.04.2015 р.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Л.М. Гром,

М.С. Міщук

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Міщук М.С.

Гром Л.М.