Справа № 826/20903/14
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

21 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Грищенко Т.М.,

суддів Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі Киш С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2015 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергозберігаючі технології 2010" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергозберігаючі технології 2010" звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві, в якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.08.2014 року № про нарахування 37 104, 00 грн. штрафу та № про нарахування 166, 84 грн. штрафу.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2015 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для зміни судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві була проведена камеральна перевірка своєчасності сплати податків до бюджету. Результати перевірки оформлені актом від 19.08.2014 року № 1242/2655-15-06.

Перевіркою встановлено порушення позивачем термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України у розмірі 187 188,40 грн., а саме - податок на прибуток за 2013 рік у розмірі 1668,40 грн. (затримка на 3 календарні дні) та у розмірі 185 520,00 грн. (затримка на 44 календарних дні).

На підставі акту перевірки відповідачем було винесено податкові повідомлення-рішення від 19.08.2014 року

19 серпня 2014 року на підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення № , яким позивачу нараховані штрафні санкції у розмірі 37 104,00 грн. та № , яким позивачу нараховані штрафні санкції у розмірі 166,84 грн.

Не погоджуючись з вище вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія Київського апеляційного адміністративного суду зазначає наступне.

Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.46.1. ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Приписами ст. 50 ПКУ платнику податків надано право у разі самостійного виявлення помилок подавати уточнюючі розрахунки. У разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Пунктом 54.1. ст. 54 Податкового кодексу України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п.57.1. ст. 57 платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

12.03.2014 року TOB «Енергозберігаючі технології 2010», в межах граничного строку сплати податкового зобов'язання, подано уточнюючу декларацію з податку на прибуток підприємства № за 2013 рік, яку прийнято відповідачем. У рядку 16 податкової декларації позивачем самостійно визначено суму податку на прибуток підприємства у розмірі 249 409, 00 грн.

Згідно платіжного доручення від 12.03.2014 року №67 TOB «Енергозберігаючі технології 2010» було здійснено сплату податку на прибуток за 2013 рік у сумі 249 450,00 грн.

Відповідач в своїй апеляційній скарзі зазначає, що TOB «Енергозберігаючі технології 2010» подано до ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік (реєстраційний номер №909120431 від 12.03.2014р.), в якій згідно з рядком 14 задекларовано 435 493,00 грн. податку на прибуток.

Таким чином, відповідач, здійснюючи запис від 12.03.2014 року до картки особового рахунку позивача про нарахування самостійно визначеної суми податкових зобов'язань, використовував дані рядка 14 декларації з податку на прибуток.

Відповідно до п. 152.9 ст. 159 Податкового кодексу України (що діяла у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) базовим звітним податковим періодом для цілей оподаткування податком на прибуток є календарний квартал або календарний рік, в порядку визначеному п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що Платники податків, для яких базовим податковим (звітним) періодом для нарахування податку на прибуток є календарний квартал заповнюють у декларації з податку на прибуток за 2013 рік рядок 16 даної декларації, сума задекларована в якому є сумою до сплати податку на прибуток.

Отже, позивачем, в межах строку, передбаченого чинним законодавством для сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання, сплачено грошове зобов'язання з податку на прибуток за 2013 рік у розмірі 249 450,00 грн., у відповідності до поданої ним податкової декларації.

В свою чергу, відповідачем в своїй апеляційній скарзі не надано розрахунків чи інших доказів, які б підтверджували, що за позивачем обліковувалась недоїмка до державного бюджету у розмірі 185 520,00 грн.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували правомірність дій відповідача щодо нарахування штрафних санкцій за спірний період, в апеляційній скарзі не наведено.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2015 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.М.Грищенко

Судді І.О.Лічевецький

В.Е.Мацедонська

Повний текст рішення виготовлено 27.04.2015р.

Головуючий суддя Грищенко Т.М.

Судді: Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.