Справа № 815/1192/15
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

23 квітня 2015 р. Справа № 815/1192/15

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів-Турецької І.О., Косцової І.П.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2015 року про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу ГУМВС України в Одеській області №75 від 13 січня 2015 року в частині звільнення слідчого СВ Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУМВС України в Одеській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ; визнання протиправним та скасування наказу начальника ГУМВС України в Одеській області № 48 о/с від 23.01.2015 року в частині звільнення слідчого СВ Біляївського РВ ОСОБА_2; поновлення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 на посаді слідчого СВ Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУМВС України в Одеській області, а також стягнення з ГУМВС України в Одеській області на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення з 27.01.2015 року за весь час вимушеного прогулу.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2015 року позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу ГУМВС України в Одеській області №75 від 13 січня 2015 року щодо звільнення слідчого СВ Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУМВС України в Одеській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ - залишено без розгляду, у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2015 року про залишення без розгляду частини позовних вимог - скасувати та постановити нову про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи наказом Головного управління МВС України в Одеській області №75 від 13 січня 2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області», звільнено з органів внутрішніх справ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Підставою для винесення вказаного наказу є грубі порушення позивачем вимог статей 2,5,7 Дисциплінарного статуту ОВС України, пункту 2 ст. 10 Закону України «Про міліцію», пункту 1.1. розділу 11, пункту 2.1, 2.2 розділу IV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 № 155, Присяги працівника органів внутрішніх справ України та посадових інструкцій, що виразилося у безпідставному самоусуненні від виконання службових обов'язків, неповідомленні про це керівництву районного відділу, вживанні при виконані службових обов'язків алкогольних напоїв у форменому одязі, що дискредитує звання працівника міліції та органи внутрішніх справ України слідчого відділення Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУМВС України в Одеській області.

Наказом Головного управління МВС України в Одеській області № 48 о/с від 23 січня 2015 року позивач звільнений з органів внутрішніх справ у запас згідно пункту 66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за дискредитацію).

Позивач звернувся до суду із позовом про скасування вказаних наказів.

Залишаючи без розгляду позовні вимоги в частині оскарження наказу ГУМВС України в Одеській області №75 від 13 січня 2015 року, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем був пропущений строк звернення до суду, встановлений ч. 3 ст. 99 КАС України.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.3 ст.99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що оскарженим наказом ГУМВС України в Одеській області №75 від 13 січня 2015 року, позивача було притягнено до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог Дисциплінарного статуту ОВС України, Закону України «Про міліцію», Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 № 155 та Присяги працівника органів внутрішніх справ України та посадових інструкцій та накладено такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з посади.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначені Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29 липня 1991 року.

Відповідно до ст. 66 вказаного Положення особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Згідно ст. 2 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Ст. 5 цього Закону передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Пунктом 1 ст. 7 вказаного Закону службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Стаття 12 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» передбачає, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на наступне.

У постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року (справа № 21-389а13), рішення якого відповідно до положень 244-2Кодексу адміністративного судочинства України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України, висловлена наступна правова позиція: ураховуючи те, що перебування військовослужбовця на державній службі є однією з форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю, то посилання на статтю 233 Кодексу законів про працю України як таку, що врегульовує строки звернення до адміністративного суду при вирішенні питання щодо звільнення з публічної, у даному випадку військової, служби є правильним застосуванням норм матеріального права.

Частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України встановлено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку, що місячний строк звернення до суду розраховується відносно наказу про звільнення по особовому складу. Крім того, позовні вимоги не можуть розглядатися лише в частині оскарження наказу про звільнення позивача у запас Збройних сил, оскільки наказ ГУМВС України в Одеській області № 75 про притягнення до дисциплінарної відповідальності є підставою для винесення наказу № 48о/с про звільнення позивача.

Колегія суддів вважає, що залишаючи без розгляду позовні вимоги в частині оскарження наказу ГУМВС України в Одеській області № 75 від 13 січня 2015 року, суд першої інстанції помилково послався на ч. 3 ст. 99 КАС України, оскільки вказаний наказ є видом дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни, накладеного на позивача і на нього розповсюджуються тримісячний строк звернення до суду, встановлений ст. 233 КЗпП України .

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув, в зв'язку із чим прийшов до помилкового висновку про необхідність залишення частини позовних вимог без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні спірного питання порушив норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 204 КАС України, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 195, 197; 199; 202, 204; п.6 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.6 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2015 року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: