Справа № П/811/4539/14
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2015 рокусправа № П/811/4539/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Мельника В.В. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Олександрійського міськрайонного центру зайнятості в Кіровоградській області

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2014 року у справі № П/811/4539/14 за позовом Олександрійського міськрайонного центру зайнятості в Кіровоградській області до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

встановив:

В грудні 2014 року Олександрійський міськрайонний центр зайнятості в Кіровоградській області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просив стягнути незаконно отримані кошти в розмірі 861,29 грн.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2014 року було відмовлено у відкритті провадження у адміністративній справі за позовом Олександрійського міськрайонного центру зайнятості в Кіровоградській області до ОСОБА_1 про стягнення коштів в розмірі 861,29 грн., оскільки справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства. (а.с.1-2)

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі, Олександрійський міськрайонний центр зайнятості подав на неї апеляційну скаргу, в якій просили скасувати ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2014 року, як прийняту з порушенням процесуального права, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги посилалася на те, що центр зайнятості є органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері зайнятості населення, а, отже є суб'єктом владних повноважень у всіх відносинах, що випливають зі спорів у сфері зайнятості населення. У зв'язку з наведеним вважають, що правовідносини між сторонами носять характер публічно-правових та мають розглядатися в порядку саме адміністративного судочинства. (а.с.12-13)

Відповідач заперечень проти задоволення апеляційної скарги не подавав, ухвалу суду першої інстанції не оскаржував.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явились, клопотань про розгляд справи за їх участі до суду не надходило, а тому, відповідно до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія судів не може погодитися з таким висновком суду, з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п.7 ч.1 ст.3 КАС України суб'єкт владних повноважень визначений як орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною другою статі 17 цього ж Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.ї

З викладеного вбачається, що публічний спір за позовом суб'єкта владних повноважень, який звертається до суду на виконання своїх владних управлінських функцій, наданих законодавством, є адміністративним.

Адміністративна процесуальна правосуб'єктність центру зайнятості, як суб'єкта владних повноважень, визначена встановленим ст.18 Закону України «Про зайнятість населення» статусом його як органу, що створений для реалізації державної політики зайнятості населення, професійної орієнтації, підготовки і перепідготовки, працевлаштування та соціальної підтримки тимчасово не працюючих громадян, і на який ст.12 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» покладені функції робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Відповідно до ст.25 Законів Закону України «Про зайнятість населення», виплата в установленому порядку допомоги по безробіттю є компенсацією держави при втраті громадянами роботи, відповідно до ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» - видом забезпечення за цим Законом.

А виконання функцій державної політики у сфері зайнятості населення, серед яких і функції контролю за належним використанням державних коштів, виділених на виконання приписів Законів «Про зайнятість населення» та Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» покладено державою саме на відповідні центри зайнятості, які виступають у таких правовідносинах як суб'єкти владних повноважень.

При цьому вирішити спори, що виникають у сфері зайнятості населення без перевірки правомірності дій суб'єктів владних повноважень, у тому числі як щодо обґрунтованості нарахувань певних сум допомоги, так і стягнення ( безпідставно чи ні) отриманих уже нарахованих сум, не видається можливим, тому такі спори мають вирішуватись саме за приписами адміністративного судочинства.

Виходячи з наведених правових норм в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що в даному випадку позивач - Олександрійський міськрайонний центр зайнятості, виступає саме як суб'єкт владних повноважень у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, а тому даний спір є публічно-правовим.

Відповідно до ч.1,2 ст.8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом.

Таким чином, Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, є органом державної влади.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Виходячи з того, що Позивачем у даній справі є орган державної влади, позов якого поданий з метою реалізації наданих йому повноважень відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», суд апеляційної інстанції доходить висновку, що даний спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства та він підсудний окружному адміністративному суду.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з вимогою про скасування ухвали підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи до того ж суду для продовження її розгляду.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 199, п.4 ч. 1 ст. 204, ст.ст. 205, 206 КАС України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу Олександрійського міськрайонного центру зайнятості в Кіровоградській області - задовольнити.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2014 року у справі № П/811/4539/14 - скасувати, справу направити до того ж суду для продовження розгляду.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає провадженню по справі.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: О.В. Юхименко