Справа № 440/210/15-а
Суддя: Кос І. Б.
Дата ухвалення: 2015-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №440/210/15-а
Провадження № 2-а/440/25/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2015 року

Буський районний суд Львівської області у складі:

головуючого- судді Кос І.Б.,

при секретарі Дутка С.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Буськ адміністративну справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Буському районі Львівської області до Головного управління юстиції у Львівській області про скасування постанови , -

в с т а н о в и в :

Управління Пенсійного фонду України в Буському районі Львівської області звернулося із адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про скасування постанови відповідача ВП № 45049249 від 12.11.2014 року про накладення штрафу у розмірі 1360 грн., винесеної старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що оскаржувана постанова про накладення штрафу за невиконання рішення суду є незаконною, оскільки позивачем проведено відповідно до розпорядження перерахунок пенсії ОСОБА_3 згідно ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з урахуванням проведених виплат та нараховано доплату за період з 23.05.2010 року по 22.07.2011 року. Так, листом від 22.12.2011 року № 9513/03-27 пенсійну справу № 115960 ОСОБА_3 було передано у Головне управління ПФУ у Львівській області для формування відомості на виплату підвищення. Проте, зазначені виплати не були фактично проведені у зв'язку із відсутністю відповідних коштів на рахунках позивача, які не були перераховані Пенсійним Фондом України. Згодом, 20.02.2013 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Відтак, позивач вважає оскаржувану постанову відповідача незаконною та просить суд її скасувати.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 заявлений позов підтримав з наведених вище підстав, надавши суду аналогічні за змістом пояснення з приводу цього, просить такий задовольнити повністю, скасувавши постанову відповідача.

Відповідач явку свого повноважного представника в судове засідання повторно не забезпечив, незважаючи на те, що про час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, позовних вимог по суті не оспорив.

Заслухавши пояснення представника позивача в підтримання заявленого позову, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Судом встановлено, що 15.10.2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 винесено постанову ВП № 45049249 про відкриття виконавчого провадження.

Згідно оскаржуваної постанови було зобовязано позивача УПФУ в Буському районі Львівської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 згідно ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком згідно із вимогами статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування із 23 транвя 2010 року.

Виконання рішень за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення здійснюється відповідно до статті 75 Закону України Про виконавче провадження.

Натомість, 12.11.2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 винесено постанову ВП № 45049249 про накладення штрафу за повторне невиконання судового рішення у встановлений державним виконавцем строк в розмірі 1360,00 грн.

Частиною 2 статті 75 Закону України Про виконавче провадження у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Накладення штрафу за невиконання та повторне невиконання судового рішення можливо лише у випадку, якщо таке невиконання відповідно до положень частини 2 статті 75 та частин 1 та 2 статті 89 Закону України Про виконавче провадження мало місце без поважних причин.

Із матеріалів справи вбачається, що листом від 22.12.2011 року № 9513/03-27 пенсійну справу № 115960 ОСОБА_3 було передано у Головне управління ПФУ у Львівській області для формування відомості на виплату підвищення. Проте, зазначені виплати не були фактично проведені у зв'язку із відсутністю відповідних коштів на рахунках позивача, які не були перераховані Пенсійним Фондом України.

Основними завданнями позивача, зокрема, є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Тобто, виплати пенсій та інших виплат здійснюються районним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Підпунктом 2 пункту 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою Пенсійного Фонду України від 27 червня 2002 року встановлено, що планування у відповідному регіоні доходів та видатків коштів Фонду віднесено до повноважень управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

З наведеного вбачається, що до повноважень управлінь Пенсійного фонду України в районах питання планування доходів та видатків не віднесено, а виплати пенсій та інших платежів, управління здійснює виключно у межах фінансових ресурсів, виділених Пенсійним Фондом України.

Враховуючи викладене, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів при відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем семиденного та, повторно, п'ятиденного строку виконати судове рішення в цій частині.

Накладення за таких обставин штрафу на боржника ще більше ускладнює його фінансове становище та ще більше утруднює виконання судового рішення про виплату доплати до пенсії.

В підтвердження наведеної позиції та з метою урегулювання зазначеної ситуації коли фактично неможливо виконати бюджетними державними органами судових рішень про стягнення, виплату коштів Верховною Радою України 5 червня 2012 року було прийнято Закон України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, відповідно до положень частини 1 статті 3 якого виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Тобто списання коштів з рахунків державного органу на виконання судових рішень проводиться лише за умови наявності таких коштів.

Отже, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів при відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем семиденного строку, виконати судове рішення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, оскаржувана постанова ВДВС є необґрунтованою, залишатись в силі не може, а відтак підлягає до скасування.

На підставі вищевикладеного, керуючись статями 18, 99, 100, 181, 254 КАС України та на підставі ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, суд, -

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задоволити повністю.

Скасувати постанову № 45049249, винесену 12 листопада 2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про накладення штрафу в розмірі 1360,00 гривень.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Буський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Суддя І. Б. Кос