Справа № П/811/205/14
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"14" квітня 2015 р. справа № П/811/205/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.03.2014 р. у справі № П/811/205/14

за позовом Онуфріївського районного центру зайнятості

до ОСОБА_1

про стягнення допомоги по безробіттю, -

встановив:

15.10.2010 року позивач звернувся до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача допомогу по безробіттю та заробітну плату за участь в громадських оплачуваних роботах в сумі 7351,68 грн.

Постановою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 14.12.2010 року позивачеві відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивачем оскаржено постанову в апеляційному порядку.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2011 року частково задоволено апеляційну скаргу позивача, скасовано постанову суду першої інстанції та відмовлено в задоволенні позовних вимог позивача.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції позивачем оскаржено постанову в касаційному порядку.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.10.2013 року касаційну скаргу позивача задоволено частково та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 27.11.2013 року справу передано на розгляд Кіровоградському оружному адміністративному суду.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.03.2014 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Постанова суду вмотивована тим, що відповідач неправомірно отримував допомогу по безробіттю, оскільки був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішенням господарського суду Кіровоградської області від 17.04.2007 року у справі № 5/81 було припинено діяльність відповідача, як фізичної особи-підприємця, а тому судом першої інстанції безпідставно стягнуто з відповідача суму допомоги по безробіттю та заробітну плату за участь в громадських оплачуваних роботах.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач підтримав доводи апеляційної скарги та прсив її задовольнити, скасувавши постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача, повідомлений належним чином про день, час та місце судового засідання до судового засідання, не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення відповдіача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12.12.2008 року відповідачем було подано позивачеві заяву про надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю.

При реєстрації в центрі зайнятості відповідача було ознайомлено з правами та обов'язками безробітного щодо надання достовірних даних до позивача, які внесені до особової картки обліку. В поданій до позивача заяві відповідачем зазначено, що він не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності.

За період перебування на обліку у позивача відповідачеві було нараховано та виплачено допомогу по безробіттю в сумі 5674,1 грн.

Окрім того, згідно направлення № 002021 від 11.08.2009 року відповідач направлявся на громадські оплачувані роботи по благоустрою Онуфріївського дендропарку за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття в період з серпня 2009 року по жовтень 2009 року, сума яких склала 1704,58 грн..

18.06.2010 року проведеною звіркою з даними Держкомпідприємництва позивачем було встановлено, що відповідач був зареєстрований як фізична особа-підприємець 29.04.2004 року. В зв'язку з чим позивачем 04.07.2010 року було видано наказ № 01-09-29 «Про повернення допомоги по безробіттю» у сумі 7351,68 грн.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» №803-ХІІ від 01.03.1991 року безробітним є особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно з п. «б» ч. 3 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» №803-ХІІ від 01.03.1991 року громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України "Про особисте селянське господарство" відносяться до зайнятого населення.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з п. 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №307 від 20.11.2000 року якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується в судовому порядку.

В зв'язку з відмовою відповідача добровільно повернути грошові кошти позивачем подано адміністративний позов.

Колегія суддів критично ставиться до тверджень відповідача, що на час подання ним заяви до позивача про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю останній не являвся зайнятою особою, а саме був не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа-підприємець, оскільки підприємницьку діяльність було припинено на підставі постанови господарського суду Кіровоградської області від 17.04.2007 року у справі № 5/81, в зв'язку з наступним.

Постановою господарського суду Кіровоградської області від 17.04.2007 року у справі № 5/81 за позовом Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції до ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця було задоволено позовні вимоги та припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» суд, який постановив рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, у тому числі рішення про визнання фізичної особи - підприємця недієздатною або про обмеження її цивільної дієздатності, в день набрання таким рішенням законної сили направляє його копію державному реєстратору за місцем реєстрації фізичної особи - підприємця для внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Дата надходження судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця вноситься державним реєстратором до журналу обліку реєстраційних дій.

Державний реєстратор зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня з дати надходження судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем внести до Єдиного державного реєстру запис про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця та в той же день повідомити органи статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування та фізичну особу - підприємця, щодо якої було постановлено судове рішення, про внесення такого запису.

З дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем застосовуються обмеження, які встановлені законом, зокрема частиною восьмою статті 47 цього Закону.

Порядок державної реєстрації припинення підприємницької діяльності за судовим рішенням, що не пов'язано з банкрутством фізичної особи - підприємця, здійснюється за процедурами, встановленими частинами дев'ятою - вісімнадцятою статті 47 цього Закону.

Згідно ч. 8-19 ст. 47 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа не раніше двох місяців з дати публікації повідомлення у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації подає державному реєстратору особисто (надсилає рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням; свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця; довідку відповідного органу державної податкової служби про відсутність заборгованості по податках, зборах (обов'язкових платежах); довідку відповідного органу Пенсійного фонду України про відсутність заборгованості; довідки відповідних органів фондів соціального страхування про відсутність заборгованості або про те, що вона не перебувала на обліку.

Державному реєстратору забороняється вимагати додаткові документи для проведення державної реєстрації припинення фізичної особи - підприємця, якщо вони не передбачені частиною дев'ятою цієї статті.

Якщо документи для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем подаються заявником особисто, державному реєстратору додатково пред'являється паспорт.

Документи, які подаються для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем, приймаються за описом, копія якого в день надходження документів видається (надсилається рекомендованим листом) заявнику з відміткою про дату надходження документів.

Дата надходження документів для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем вноситься до журналу обліку реєстраційних дій.

За відсутності підстав для залишення документів, які передбачені частиною тринадцятою цієї статті, без розгляду державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем є датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем.

Строк державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем не повинен перевищувати два робочих дні з дати надходження документів для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем.

Державний реєстратор не пізніше наступного робочого дня з дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем повинен видати або надіслати заявнику копію свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця із спеціальною відміткою про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем.

Порядок надання відомостей про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем органам статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування встановлюється статтею 51 цього Закону.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що навіть за наявності судового рішення про припинення господарської діяльності, для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності Законом зобов'язано саме фізичну особу вчинити певні дії і лише при належному їх виконанні державний реєстратор вносить відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач звернувся до державного реєстратора з заявою про проведення реєстраційної дій «внесення судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, що не пов'язано з її банкрутством» 18.06.2010 року і того ж дня до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців державним реєстратором було внесено запис про включення відомостей про фізичну особу-підприємця та про внесення судового рішення про припинення підприємницької діяльності відповідача.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що до 18.06.2010 року відповідач був зареєстрований, як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа-підприємець, відносився до категорії зайнятого населення, а тому неправомірно отримував допомогу по безробіттю.

Однак щодо стягнення з відповідача суми виплаченої за участь в оплачуваних громадських роботах колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 18 Положення про порядок організації та проведення громадських оплачуваних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 839 від 10.09.2008 року (чинного на момент спірних правовідносин) на осіб, зайнятих на оплачуваних громадських роботах, поширюються державні соціальні гарантії, передбачені законодавством про працю, про зайнятість населення та про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, іншими нормативно-правовими актами.

Період участі в оплачуваних громадських роботах для осіб, зареєстрованих як такі, що шукають роботу, та безробітні, включається до страхового стажу для наступних страхових випадків.

За безробітними у період участі в оплачуваних громадських роботах зберігається виплата допомоги по безробіттю у розмірах і в строки, встановлені законодавством.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Кодексу законів про працю України встановлено, що право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку

Згідно ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до матеріалів справи 12.08.2009 року між позивачем та відповідачем укладено трудовий договір на участь в оплачуваних громадських роботах, згідно якого відповідача прийнято на оплачувані громадські роботи робітником по благоустрою в Онуфріївський парк на період з 12.08.2009 року по 11.10.2009 року із встановленою заробітною платою в розмірі 630 грн. на місяць із встановлення 40 годинного робочого тижня.

Статтею 94 Кодексу законів про працю встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ч.1 ст. 21 «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Таким чином колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 1704,58 грн., в зв'язку з тим, що такі грошові кошти позивачем отримано як зарплату за виконані роботи, тому їх стягнення порушує право особи на оплату праці.

Відповідно до статті 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

За таких обставин суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача допомоги по безробіттю.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202, ст.205, ст.207 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.03.2014 р. у справі № П/811/205/14 - скасувати в частині стягнення заробітної плати за участь в громадських оплачуваних роботах в сумі 1704,58 грн., в задоволенні позову в цій частині відмовити.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

З оригіналом згідно:

Секретар судового засідання Д.В. Манцов