Справа № 813/7367/14
Суддя: Дем'яновський Галій Семенович
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 року № 813/7367/14

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Дем`яновського Г.С.

при секретарі судового засідання Гавірко О.О.,

з участю представників : позивача Овсієнко С.А., відповідача Шиба А.І.

розглянувши у відкритому судовому з асіданні у м. Львові адміністративну справу за позовною заявою Фермерського господарства «Україна-1» до Державної податкової інспекції у Кам`янко-Бузькому районі Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

в с т а н о в и в :

Фермерське господарство «Україна-1» звернулось до суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Кам`янко-Бузькому районі ДФС Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправними та податкових повідомлень-рішень .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві , просив позов задовольнити.

Представник відповідача просить в позові відмовити , з підстав, викладених у запереченні.

Вислухавши пояснення сторін ,перевіривши інші докази, зібрані в справі ,суд приходить до наступних висновків.

В позовній заяві позивач зазначає ,що 17.06.2014 року фермерським господарством «Україна-1» отримано акт перевірки Державної податкової інспекції у Кам'янко-Бузькому районі від 10.06.2014 року № 139/13-20-22-00/34219510, згідно якого, зокрема п.п. 2-7, ДПІ встановила наступні порушення: ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку, занижено податок на прибуток підприємств всього у сумі 377 517 грн.; не подано до ДПІ декларацію з податок на прибуток підприємств за 2011- 2013 роки; завищено фіксований сільськогосподарський податок на суму 3069, 24 грн.; занижено ПДВ на суму 227560 грн.; занижено земельний податок на суму 8354,93 грн.; не подано податкову декларацію з плати за землю, п.п. 8-9 встановлено порушення порядку стати податку з доходів фізичних осіб; порушення порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого на користь платників податку, і сум отриманого з них податку.Позивачем подано заперечення на вказаний акт перевірки, за результатами розгляду якого ФГ «Україна-1» за №4623/13-20-22-00 від 24.06.14 отримало листа про допущення описки в акті перевірки, і за № 4616/13-20-22-00 від 24.06.14 отримано листа-запрошення на розгляд заперечення на акт перевірки.Крім цього, позивач посилається на те, що в ході допиту працівниками ПМ ДПА у серпні 2014 року посадових осіб ФГ «Україна-1», стало відомо щодо наявності податкових повідомлень-рішень, які винесені на підставі вищевказаного акту перевірки та які господарством не отримувались. У зв'язку з цим позивач звернувся до ДПІ у Кам'янко-Бузькому районі запит про надання інформації щодо того, чи виносились ДПІ інші документи за вищевказаним актом перевірки. Листом № 5689/13-20/11-00 від 08.08.14 ДПІ повідомило ФГ «Україна- 1» що за вищевказаним актом перевірки надавались такі документи, як лист про результати розгляду заперечення від 27.07.2014 та податкові повідомлення рішення (лист від 02.07.14), які виносились та надсилались у вказаних числах на адресу підприємства. Проте, позивач посилається на те, що адреса отримувача зазначена як Великосілки, а не Соколів як це вказано в аналогічних відправленнях ДПІ на адресу позивача вказаного дня, однак такі відправлення були повернуті поштою у зв'язку з закінченням терміну зберігання. При цьому, позивач стверджує, що за вказаний період господарство адреси не змінювало, а посадові особи постійно були на місці.

Даним листом зазначено, що винесені податкові повідомлення-рішення вважаються врученими 05.08.2014р. Отримавши відповідь від 08.08.14 за заявою ФГ «Україна-1», позивач отримав:

податкове повідомлення рішення форми «Р» від 02.07.14 № на суму за основним платежем 227560 грн. та за штрафом на суму 52577 грн. (порушено сплату податку на додану вартість);

податкове повідомлення рішення форми «Р» від 02.07.14 № на суму за основним платежем 377517 грн. та за штрафом на суму 58940 грн. (порушено сплату податку на прибуток підприємств);

податкове повідомлення рішення форми «Р» від 02.07.14 № на суму за основним платежем 8354,93 грн. та за штрафом на суму 2088,74 грн. (порушено сплату земельного податку з юридичних осіб);

податкове повідомлення рішення форми «Р» від 02.07.14 № за штрафними санкціями на суму 170 грн. (податок на прибуток приватних підприємств);

податкове повідомлення рішення форми «Р» від 02.07.14 № за штрафними санкціями на суму 170 грн. (земельний податок з юридичних осіб);

податкове повідомлення рішення форми «Р» від 02.07.14 № за штрафними санкціями на суму 1020 грн. (податок на прибуток приватних підприємств );

податкове повідомлення рішення форми «Р» від 02.07.14 № за штрафними санкціями на суму 1020 грн. (податок на прибуток приватних підприємств);

податкове повідомлення рішення форми «Р» від 02.07.14 № за штрафними санкціями на суму 1020 грн. (податок на прибуток приватних підприємств);

податкове повідомлення рішення форми «Р» від 02.07.14 № за штрафними санкціями на суму 1020 грн. (податок на прибуток приватних підприємств);

Податкове повідомлення рішення форми «Р» від 02.07.14 № за штрафними санкціями на суму 1020 грн. (податок на прибуток приватних підприємств).

податкове повідомлення рішення форми «Р» від 02.07.14 № за штрафними санкціями на суму 1020 грн. (податок на прибуток приватних підприємств);

податкове повідомлення рішення форми «Р» від 02.07.14 № за штрафними санкціями на суму 1020 грн. (податок на прибуток приватних підприємств).

податкове повідомлення рішення форми «Р» від 02.07.14 № за штрафними санкціями на суму 1020 грн. (податок на прибуток приватних підприємств);

податкове повідомлення рішення форми «Р» від 02.07.14 № за штрафними санкціями на суму 1020 грн. (земельний податок з юридичних осіб);

податкове повідомлення рішення форми «Р» від 02.07.14 № за штрафними санкціями на суму 1020 грн. (земельний податок з юридичних осіб).

Вказані податкові повідомлення-рішення винесені у зв'язку з тим, що на думку ДПІ у Кам'янко-Бузькому районі, ФГ «Україна-1» порушило умови, визначені ПК України для платників фіксованого с/г податку.З такими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач не погодився та оскаржував їх в адміністративному порядку до Головного управління Міндоходів у Львівській області. В ході розгляду скарги була проведена позапланова документальна виїзна перевірка з питань що стали предметом скарги та було складено акт за висновками якого не підтверджено висновки відповідача щодо заниження податку на прибуток, неподання декларацій, завищення фіксованого сільськогосподарського податку, заниження земельного податку. Частково підтверджено заниження ПДВ на суму 44775 грн. Встановлено заниження фіксованого сільськогосподарського податку на суму 3492,3 грн. За результатами розгляду скарги було частково задоволено скаргу позивача, прийнято рішення від 10.10.14 № 23972/10/ 13-01-10-08-05/1512, яким частково скасовано податкові повідомлення рішення від 02.07.2014р. Скасовано податкове повідомлення рішення від 02.07.14 № в частині 185719 грн. основного платежу з ПДВ та 42116,75 грн. штрафної санкції , а в іншій частині залишено без змін. Збільшено грошове зобов'язання по фіксованому податку на суму 3492,3 грн. та застосовано штрафну санкцію в сумі 873,08 грн.

На підставі вказаного рішення, відповідачем в адресу позивача надіслано наступні податкові повідомлення рішення: податкове повідомлення рішення форми « Р» від 15.10.2014 за № на суму 52301,25 грн., в тому числі: за основним платежем збільшення 41841 грн., за штрафними санкціями 10460,25 грн. за порушення порядку сплати податку на додану вартість код 14010100;

податкове повідомлення рішення форми «Р» від 15.10.2014р. за № на суму 4365,38 грн., в тому числі: за основним платежем збільшення 3492,3 грн., за штрафними санкціями 873,08 грн. за порушення порядку сплати фіксованого податку код 19040100.

З вказаним рішенням ГУ Міндоходів у Львівській області від 10.10.14 № 23972/10/13-01-10-08-05/1512 та податковими повідомленнями рішеннями відповідача 1 від 15.10.2014р. на суму 52301,25 за № та від 15.10.2014р. за № на суму 4365,38 грн. позивач не погодився, відповідно звернувся до адміністративного суду , покликаючись на наступне.

Підставою для винесення скасованих податкових повідомлень-рішень, на думку відповідача 1, було використання позивачем частини земельних ділянок без їх державної реєстрації, що відповідно тягнуло за собою скасування статусу платника фіксованого с/г податку через недотримання частки реалізованої с/г продукції (75 %) та нарахування ПДВ, податку на прибуток та ін. за 2011-2013 роки.

За висновками ГУ Міндоходів у Львівській області , які викладені в акті перевірки від 09.10.2014р. позивач у 2011-2013 роках користувався земельними ділянками загальною площею 315 га. з яких:

на 147,3476 га були зареєстровані договори оренди;

на 167,71 га користування здійснювалось без зареєстрованих договорів оренди;

на 49 га (за 2011 рік) та 30 га (за 2013 рік) посіви були пошкоджені;

65 га протягом 2011-2013 років не використовувалась.

У зв'язку з викладеним Головне управління вважає, що позивач не надав документів щодо ідентифікації площ, на яких вирощена реалізована с/г продукція по конкретних площах, тому частково обсяг реалізації повинен був оподатковуватись на загальних підставах, а частково із застосуванням спеціального режиму у відсотках до площ: за 2011 рік - 17,0947 %, за 2012 рік 32,60204 %, за 2013 рік - 23,0802 %.

На підставі викладеного, і відбулось заниження ПДВ позивачем в сумі 44775 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що згідно з вимогами ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з приписами п. 56.21 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Відповідно до вимог п. 301.1 ст. 301 цього Кодексу платниками фіксованого сільськогосподарського податку з урахуванням обмежень, встановлених пунктом 301.6 цієї статті, можуть бути сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Щорічно позивачем подавались податкові розрахунки фіксованого сільськогосподарського податку із зазначенням категорій земельних ділянок та частки сільськогосподарського товаровиробництва, яка становила більше 75 відсотків і відповідала вимогам ст. 301 ПК кодексу України.

Згідно з вимогами п.п. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 2 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Крім цього, позивач посилається і на те, що згідно правових позицій ВАС України, зокрема лист 28.12.2012 № 2614/12/13- 12, відмічено умови, за яких сільськогосподарське підприємство втрачає право застосування спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість, встановлені пунктом 209.11 статті 209 ПК України. Відповідно до вказаної норми, якщо суб'єкт спеціального режиму оподаткування поставляє протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно несільськогосподарські товари/послуги, питома вага яких перевищує 25 відсотків вартості всіх поставлених товарів/послуг, то на таке підприємство не поширюється спеціальний режим оподаткування, встановлений цією статтею. Таке підприємство зобов'язане визначити податкове зобов'язання з цього податку за підсумками звітного податкового періоду, в якому було допущено таке перевищення, і сплатити податок до бюджету в загальному порядку.

Тобто, визначальним для встановлення права особи застосовувати спеціальний режим оподаткування податком на додану вартість є дотримання сільськогосподарським товаровиробником критерію щодо питомої ваги сільськогосподарських товарів, яка має становити не менше 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Відповідно, єдиними критеріями для віднесення товарів до сільськогосподарських для цілей застосування спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість є належність цих товарів до певної товарної групи, а також створення цих товарів у процесі діяльності, визначеної пунктом 209.17 статті 209 ПК України (які також визначаються за відповідними групами класифікатора видів економічної діяльності).

Якщо товари відповідають визначеним товарним групам та отримані в результаті здійснення діяльності, що відповідає визначеним видам, вони є сільськогосподарськими і повинні враховуватися при визначенні питомої ваги сільськогосподарських товарів для цілей застосування спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість. При цьому недотримання питомої ваги щодо реалізації сільськогосподарських товарів є єдиною підставою для застосування до сільськогосподарського товаровиробника правил загального режиму оподаткування податком на додану вартість. В інших випадках, зокрема, в разі недотримання вимог щодо оформлення земельних ділянок, які використовуються при виробництві сільськогосподарських товарів, відсутні підстави для застосування до особи загальних правил оподаткування податком на додану вартість.

З врахуванням викладеного, позивач вважає, що у податкових органів відсутні правові підстави для застосування будь-яких негативних наслідків до платників фіксованого сільськогосподарського податку та осіб, що застосовують спеціальний режим оподаткування податком на додану вартість сільськогосподарської діяльності, у разі недотримання останніми норм земельного законодавства щодо реєстрації договорів оренди земельних ділянок, якщо при цьому дотримано вимог податкового законодавства. Отже, податковими органами не може бути прийнято рішення про скасування реєстрації платника фіксованого сільськогосподарського податку з тих підстав, що платником не дотримано вимог щодо реєстрації договорів оренди земельних ділянок, які використовуються для вирощування сільськогосподарської продукції рослинництва. Так само сільськогосподарська продукція рослинництва, вирощена платником фіксованого сільськогосподарського податку на будь-яких використовуваних ним земельних ділянках, у тому числі орендованих, незалежно від стану державної реєстрації відповідних орендних договорів, не може оподатковуватися за іншими правилами, ніж у режимі фіксованого сільськогосподарського податку.

Аналогічним чином відсутні підстави для визначення особі податкових зобов'язань із податку на додану вартість за правилами загального режиму в разі, якщо такою особою дотримано питому вагу сільськогосподарських товарів у загальному обсязі реалізації.

В свою чергу, відповідач проти позову заперечує, стверджує про те, що ДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р., по результатах якої складено акт від 10.06.14 № 139/13-20-22-00/34219510, яким встановлено описані порушення. Зокрема, ФГ «Україна-1» в 2011, 2012, 2013 роки сплачувало фіксований сільськогосподарський податок та застосовувало спеціальний режим оподаткування податком на додану вартість діяльності у сфері сільського господарства. В акті перевірки від 10.06.14 №139/13-20-22-00/34219510 зазначено: загальна що посівна площа позивача відповідно до даних статистичної звітності форми 29-СГ (річна) «Підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду» за 2011 рік, за 2012 рік, та за 2013 рік становить 315 га. Згідно наданих позивача до перевірки договорів оренди, статистичної та податкової звітності, інформації, яка надана відділом Держземагенства у Кам'янка- Бузькому районі та баз даних Державного реєстру фізичних осіб України встановлено, що станом на 01.01.2011р. господарством укладено 139 договорів оренди на земельні ділянки від 14.03.2008р. терміном на 5 років на загальну площу 147,3476 га., з яких по 22 громадянах на загальну площу земель 23,4394 га та відсутні підтверджуючі дані. Розбіжність становить 191,0918 га (315 га - (147,3476 га - 23,4394 га)), що становить 60.66% від загальної посівної площі. Сільськогосподарська продукція (товари) була вироблена (вирощена) на орендованих потужностях (площах) 123,9084 га., що становить 39,33 %. У 2012 році господарством укладено 140 договорів оренди на земельні ділянки терміном на 5 років на загальну площу 162,563 га, з них 70 договорів на загальну площу 81,5937 га. укладено вперше. З усіх наявних договорів по 23 громадянах на загальну площу земель 24,1629 га, відсутні підтверджуючі дані. Розбіжність становить 110,2216 га (315 га - ((147,3476 га + 81,5937га) - 24,1629 га)), що становить 34.99% від загальної посівної площі. Сільськогосподарська продукція (товари) була вироблена (вирощена) на орендованих потужностях (площах) 204,7784 га., що становить 65,00 %. У 2013 році господарством укладено 76 договорів оренди на земельні ділянки терміном на 5 років на загальну площу 79,9729 га, з них 43 договори на загальну площу 43,4651 га укладено вперше. З усіх наявних договорів по 28 громадянах на загальну площу земель 28,0923 га відсутні підтверджуючі дані та по 33 договорах, які укладені у 2008 році, не переукладено договорів оренди на загальну площу 31,5436 га. Розбіжність становить 102,2295 га (315 га - ((228,9413 га + 43,4651 га) - 59,6359 га)), що становить 32,45% від загальної посівної площі. Сільськогосподарська продукція (товари) була вироблена (вирощена) на орендованих потужностях (площах) 212,7705 га, що становить 67.54 %.

В ході проведення перевірки ФГ «Україна-1» ДПІ у Кам'янка-Бузькому районі Міндоходів у Львівській області використано інформацію з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб України щодо облікових даних платників податків - орендодавців земельних ділянок (паїв) - податкові номера, яких зазначено в договорах оренди земельних ділянок, та які надані підприємством до перевірки. Станом на 10.06.2014р. (на день складання акта перевірки від 10.06.2014р.) відповідно до даних, які містяться в Центральній базі даних Державного реєстру фізичних осіб України, присутні записи про анульовані (померлі) та/або відсутні податкові номера по платниках податків - орендодавцях земельних ділянок (паї) всього на загальну площу земельної ділянки 28,0923 га. (рілля) по 28 громадянах.

В ході проведення даної перевірки відповідачем використано інформацію, яка надана відділом Держземагенства у Кам'янка- Бузькому районі листом від 29.08.2013р. №01-06/3385 (вх. ДПІ від 30.08.2013р. №787/10), у якому зазначено, що згідно державної статистичної звітності форми 6-зем "Звіт про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності» станом на 01.07.2013р. та згідно книги записів державної реєстрації договорів оренди на ФГ «Україна- 1» на території Великосілківської сільської ради зареєстровано 140 договорів оренди па земельні ділянки від 14.03.2008р. терміном на 5 років, загальною площею 147,3754 га.

Як стверджує відповідач, позивачем не надано до перевірки зведені облікові документи, які систематизовані на рахунках бухгалтерського обліку і регістрах синтетичного та аналітичного обліку за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р. у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», які пов'язані з обчисленням та сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, що підтверджують показники, відображені підприємством у податкових деклараціях та розрахунках щодо податків та зборів, чим порушено вимоги п.44.1, п.44.2, п. 44.3, п.44.6 ст.44, п.85.2 ст.85 ПК України.

Для перевірки надано головні книги, які не прошиті і не скріплені печаткою. Зазначені головні книги складені з порушенням Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Інструкції «Про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій», затвердженої наазом Міністерства фінансів України від 30.11.1999р. №291, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.12.1999р. №893/4186. В зазначених головних книгах відсутні бухгалтерські рахунки 27 «Продукція сільськогосподарського виробництва», 26 «Готова продукція», 20 «Виробничі запаси», 21 «Поточні біологічні активи», 28 «Товари» та ряд інших бухгалтерських рахунків.

Відповідач стверджує що згідно наданих для перевірки документів неможливо встановити, на які саме роботи були віднесені та визначити розмір вартості робіт (послуг) і собівартість якої продукції мали б формувати вищезазначені ТМЦ (урожаю 2011 року чи урожаю 2012-2013 року), також неможливо встановити яке зерно і яких зернових культур сіялось, збиралось, сушилось, очищалось і зберігалось. До перевірки не надано документів, в яких зазначено де зберігалось зерно і в яких умовах.

Понесені витрати на придбання вищенаведених ТМЦ не оформлені відповідними документами, які б підтверджували фактичне використання, у зв'язку з цим, відсутнє підтвердження фактичного отримання товарів та їх зв'язок з собівартістю виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, та не пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідач стверджує, що позивачем не надано для перевірки інших документів, які б підтверджували, що реалізована в перевіреному періоді сільськогосподарська продукція була вирощена ФГ "Україна-1". Поведеною перевіркою встановлено, що у позивача відсутні документи, що підтверджують об'єкт оподаткування фіксованим сільськогосподарським податком (площі сільськогосподарських угідь ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень та/або земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ, що перебувають у власності або надані йому у користування, у тому числі на умовах оренди.

В акті зроблено висновок, що вищенаведене свідчить про відсутність правових підстав та документів у позивача, що підтверджують об'єкт оподаткування фіксованим сільськогосподарським податком (площі сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ, що перебувають у власності або надані йому у користування), у тому числі на умовах оренди) за звітні податкові періоди 2011, 2012 та 2013 років. Відповідно, питома вага сільськогосподарської продукції, яка вирощена на орендованих площах становить менше як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг поставлених за перевірений період, чим порушено вимоги п.301.1 ст.301 розділу XIV, п.п.14.1.234, п.п.14.1.235 п.14.1 ст.14 розділу І ПК України.Тому відповідач просить в позові відмовити.

Суд зазначає ,що господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні. Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88 і зареєстрованого в міністерстві юстиції України від 05.06.1995р. за №168/704.

Відповідно до п.2.1 Положення, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Згідно з п.2.4 Положення, документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п.2.15 Положення, первинні документи підлягають обов'язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству, логічна ув'язка окремих показників. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам, визначено п. 2.16 Положення.

Відповідно до вимог статті 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Відповідно до вимог п.3.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Частинами 2 та 3ст.9 цього ж Закону України, передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Згідно з вимогами п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з п. 185.1 ст.185 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу.

Згідно з нормами п. 187.8 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань за операціями з постачання послуг нерезидентами, місцем надання яких є митна територія України, є дата списання коштів з банківського рахунка платника податку в оплату послуг або дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг нерезидентом, залежно від того, яка з подій відбулася раніше.

Відповідно до п. 198.1. ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Згідно з п. 198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пп. 14.1.234 п.14.1 ст.14 ПК України сільськогосподарська продукція (сільськогосподарські товари) для цілей глави 2 розділу XIV цього Кодексу - продукція/товари, що підпадають під визначення груп 1 - 24 УКТ ЗЕД, якщо при цьому такі товари (продукція) вирощуються, відгодовуються, виловлюються, збираються, виготовляються, виробляються, переробляються безпосередньо виробником цих товарів (продукції), а також продукти обробки та переробки цих товарів (продукції), якщо вони були придбані або вироблені на власних або орендованих потужностях (площах) для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання.

Згідно з пп. 14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 2 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

У відповідності до п. 209.6 ст. 209 ПК України сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих виробничих потужностях, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75% вартості товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Тобто, основним критерієм для віднесення підприємств до категорії сільськогосподарських є виробництво у відповідних обсягах сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих виробничих потужностях. При цьому, сільськогосподарські підприємства, які орендують земельні ділянки для ведення сільськогосподарської діяльності є землекористувачами відповідно до п.п.14.1.73 п.14.1 ст.14 ПК України, юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди; землекористувачі про оренду землі зобов'язані в обов'язковому порядку укладати договори оренди землі з орендодавцями. Такий договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Сільськогосподарське підприємство, яке не зареєстроване як платник ПДВ та здійснює господарську діяльність менше ніж 12 календарних місяців, може бути зареєстровано суб'єктом спеціального режиму оподаткування при дотриманні вимог ст. 181 або ст. 182 ПК України за умови, що питома вага вартості поставлених сільськогосподарських товарів (послуг), розрахована за наслідками кожного окремого звітного податкового періоду, становить не менш як 75% вартості всіх поставлених товарів/послуг. Суб'єктом спеціального режиму оподаткування ПДВ мають право зареєструватися виключно сільськогосподарські підприємства - юридичні особи, які є резидентами.

Сільськогосподарські товаровиробники операції з реалізації власно вироблених сільськогосподарських товарів та послуг на власних та орендованих виробничих потужностях відображають у податковій декларації з ПДВ (скороченій), яка подається окремо для кожної сфери діяльності: сільського, лісового господарства та рибальства.

Порядок акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках затверджений постановою КМУ від 12.01.2011р. № 11. Відповідно до п.4 даної постанови сума податку на додану вартість, що акумулюється на спеціальному рахунку, не підлягає вилученню до державного бюджету і використовується сільськогосподарським підприємством відповідно до пункту 209.2 статті 209 Кодексу, а починаючи з 1 січня 2018 року перераховується на поточний рахунок сільськогосподарського підприємства. У разі нецільового використання суми податку на додану вартість сільськогосподарське підприємство несе відповідальність відповідно до законодавства.

Згідно з п.301.1 ст.301 ПК України платниками фіксованого сільськогосподарського податку з урахуванням обмежень, встановлених пунктом 301.6 цієї статті, можуть бути сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Згідно з п.302.1 ст.302 ПК України об'єктом оподаткування податком для сільськогосподарських товаровиробників є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ), що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому користування, у тому числі на умовах оренди.

Згідно з вимогами п.303.1 ст.303 ПК України базою оподаткування податком для сільськогосподарських товаровиробників є нормативна грошова оцінка одного гектара сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень), проведена за станом на 1 липня 1995 року, для земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ) - нормативна грошова оцінка одного гектара ріллі в Автономній Республіці Крим або в області, проведена за станом на 1 липня 1995 року.

Згідно з п.304.1 ст.304 ПК України розмір ставок податку з одного гектара сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду для сільськогосподарських товаровиробників залежить від категорії (типу) земель, їх розташування та становить (у відсотках бази оподаткування) для ріллі, сіножатей і пасовищ (крім ріллі, сіножатей і пасовищ, розташованих у гірських зонах та на поліських територіях, а також ріллі, сіножатей і пасовищ, що перебувають у власності сільськогосподарських товаровиробників, які спеціалізуються на виробництві (вирощуванні) та переробці продукції рослинництва на закритому ґрунті, або надані їм у користування, у тому числі на умовах оренди) - 0,15.

Згідно з п.308.4 ст.308 ПК України дохід сільськогосподарського товаровиробника, отриманий від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки (крім підакцизних товарів, за винятком виноматеріалів виноградних (коди згідно з УКТ ЗЕД 2204 29 - 2204 30), вироблених на підприємствах первинного виноробства для підприємств вторинного виноробства, які використовують такі виноматеріали для виробництва готової продукції, включає доходи, отримані від: реалізації продукції рослинництва, що вироблена (вирощена) на угіддях, які належать сільськогосподарському товаровиробнику на праві власності або надані йому в користування, а також продукції рибництва, виловленої (зібраної), розведеної, вирощеної у внутрішніх водоймах (озерах, ставках і водосховищах), та продуктів її переробки на власних підприємствах або орендованих виробничих потужностях; реалізації продукції рослинництва на закритому грунті та продуктів її переробки на власних підприємствах або орендованих виробничих потужностях.

Згідно з п.309.1 ст. 309 ПК України у разі якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва становить менш як 75 відсотків, сільськогосподарський товаровиробник сплачує податки у наступному податковому (звітному) році загальних підставах.

Суд не погоджується з позицією відповідача , що ФГ «Україна-1» при реалізації продукції, вирощеної на площах (виробничих потужностях), по яких відсутні належним чином зареєстровані правовстановлюючі документи, в період 2011 - 2013 роках повинно було сплачувати податок на додану вартість як платник зазначеного податку на загальних підставах.

Відповідач також неправомірно стверджує, що ФГ «Україна-1» мало право на включення до складу податкового кредиту частково податку на додану вартість на загальних підставах, а частково із застосуванням спеціального режиму, вирахованого у відсотках до площ, згідно наданих до перевірки податкових накладних, виписаних постачальниками вищезазначених товарів, робіт та послуг.

Також,відповідач зазначає,що перевіркою встановлено заниження фіксованого сільськогосподарського податку всього у сумі 3 492,30 грн., в т.ч.: за 2011 рік на 1164,10 грн.; за 2012 рік на 1164,10 грн.; за 2013 рік на 1164,10 грн., чим порушено вимоги п.301.1, п.302.1, п.303.1, п.308.4 ст.301; п.п.14.1.234 п.п. 14.1.235, п.14.1 ст.14 ПК України.

В період 2011-2013 років ФГ «Україна-1»" нараховувався фіксований сільськогосподарський податок. За період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р. ФГ «Україна-1» задекларовано податку на загальну суму 3 069,24 грн., який нарахований з орендованих земельних ділянок площею 147,3754 га, в користуванні ФГ «Україна-1» знаходились земельні ділянки загальною площею 315.0653 га, господарством занижено фіксований сільськогосподарський податок на загальну суму 3 492,30 грн.

На думку відповідача підлягає збільшенню грошове зобов'язання з податку на додану вартість за липень 2011 року - грудень 2012 року на загальну суму 41 841 грн. Відповідно до п. 123.1 ст.123 ПК України за заниження податку на додану вартість в сумі 41 841 грн., штрафна (фінансова) санкція повинна становити 10 460,25 грн. Відповідно до п. 123.1 ст.123 ПК України встановлено заниження фіксованого сільськогосподарський податку на суму 3 492,30 грн., штрафна (фінансова) санкція повинна становити 873,08 грн.

Судом також встановлено наступне.

Позивачем оскаржуються наступні податкові повідомлення рішення відповідача : -податкове повідомлення рішення форми « Р» від 15.10.2014 за № на суму 52301,25 грн., в тому числі: за основним платежем збільшення 41841 грн., за штрафними санкціями 10460,25 грн. за порушення порядку сплати податку на додану вартість код 14010100;

-податкове повідомлення рішення форми «Р» від 15.10.2014р. за № на суму 4365,38 грн., в тому числі: за основним платежем збільшення 3492,3 грн., за штрафними санкціями 873,08 грн. за порушення порядку сплати фіксованого податку код 19040100.

Податкове повідомлення-рішення від 15.10.2014 за № грунтується ДПІ на висновках Акту Державної податкової інспекції у Кам'янко-Бузькому районі від 10.06.2014 року № 139/13-20-22-00/34219510 та рішеннях вищестоячих податкових органів ,винесених по скаргах позивача, про те ,що загальна що посівна площа позивача відповідно до даних статистичної звітності форми 29-СГ (річна) «Підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду» за 2011 рік, за 2012 рік, та за 2013 рік становить 315 га. Згідно зареєстрованих договорів оренди, статистичної та податкової звітності, інформації, яка надана відділом Держземагенства у Кам'янка- Бузькому районі та баз даних Державного реєстру фізичних осіб України встановлено, що станом на 01.01.2011р. господарством укладено 139 договорів оренди на земельні ділянки від 14.03.2008р. терміном на 5 років на загальну площу 147,3476 га., з яких по 22 громадянах на загальну площу земель 23,4394 га та відсутні підтверджуючі дані. Розбіжність становить 191,0918 га (315 га - (147,3476 га - 23,4394 га)), що становить 60.66% від загальної посівної площі. Сільськогосподарська продукція (товари) була вироблена (вирощена) на орендованих потужностях (площах) 123,9084 га., що становить 39,33 %. У 2012 році господарством укладено 140 договорів оренди на земельні ділянки терміном на 5 років на загальну площу 162,563 га, з них 70 договорів на загальну площу 81,5937 га. укладено вперше. З усіх наявних договорів по 23 громадянах на загальну площу земель 24,1629 га, відсутні підтверджуючі дані. Розбіжність становить 110,2216 га (315 га - ((147,3476 га + 81,5937га) - 24,1629 га)), що становить 34.99% від загальної посівної площі. Сільськогосподарська продукція (товари) була вироблена (вирощена) на орендованих потужностях (площах) 204,7784 га., що становить 65,00 %. У 2013 році господарством укладено 76 договорів оренди на земельні ділянки терміном на 5 років на загальну площу 79,9729 га, з них 43 договори на загальну площу 43,4651 га укладено вперше. З усіх наявних договорів по 28 громадянах на загальну площу земель 28,0923 га відсутні підтверджуючі дані та по 33 договорах, які укладені у 2008 році, не переукладено договорів оренди на загальну площу 31,5436 га. Розбіжність становить 102,2295 га (315 га - ((228,9413 га + 43,4651 га) - 59,6359 га)), що становить 32,45% від загальної посівної площі. Сільськогосподарська продукція (товари) була вироблена (вирощена) на орендованих потужностях (площах) 212,7705 га, що становить 67.54 %.

В ході проведення перевірки ФГ «Україна-1» ДПІ у Кам'янка-Бузькому районі Міндоходів у Львівській області використано інформацію з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб України щодо облікових даних платників податків - орендодавців земельних ділянок (паїв) - податкові номера, яких зазначено в договорах оренди земельних ділянок, та які надані підприємством до перевірки. Станом на 10.06.2014р. (на день складання акта перевірки від 10.06.2014р.) відповідно до даних, які містяться в Центральній базі даних Державного реєстру фізичних осіб України, присутні записи про анульовані (померлі) та/або відсутні податкові номера по платниках податків - орендодавцях земельних ділянок (паї) всього на загальну площу земельної ділянки 28,0923 га. (рілля) по 28 громадянах.

В ході проведення даної перевірки відповідачем використано інформацію, яка надана відділом Держземагенства у Кам'янка- Бузькому районі листом від 29.08.2013р. №01-06/3385 (вх. ДПІ від 30.08.2013р. №787/10), у якому зазначено, що згідно державної статистичної звітності форми 6-зем "Звіт про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності» станом на 01.07.2013р. та згідно книги записів державної реєстрації договорів оренди на ФГ «Україна- 1» на території Великосілківської сільської ради зареєстровано 140 договорів оренди па земельні ділянки від 14.03.2008р. терміном на 5 років, загальною площею 147,3754 га.

Тому відповідач вважає,що власна сільськогосподарська продукція господарства не складає 75% загальної продукції і тому позивачу нарахована недоплата ДПВ , яку останній не сплатив до бюджету як виробник сільськогосподарської продукції.

В той же час податкове повідомлення рішення форми «Р» від 15.10.2014р. за № на суму 4365,38 грн., в тому числі: за основним платежем збільшення 3492,3 грн., за штрафними санкціями 873,08 грн. за порушення порядку сплати фіксованого податку код 19040100 винесено за те ,що позивач не сплатив податок за фактично використовувану ним для виробництва сільгосппродукції земельну площу в кількості 315 га, тобто відповідач цим підтвердив,що позивач використовував для виготовлення с/г продукції не 147,3754 га , а 315 га .Означене свідчить ,що ДПІ винесло два суперечливих рішення , які взаємовиключають одне одного.

Судом з Акту перевірки встановлено ,що господарством за означений період вчинено реальні господарські операції по продажу с/г продукції зазначеним у Акті покупцям. Претензій до реальності означених операцій не висловлено , і єдиною підставою для нарахування визначеного ДПІ відсотку нарахування ПДВ була розбіжність в оприділенні земельних площ , якими користувався позивач. Логікою ДПІ було те,що якщо позивач користувався лише площами по зареєстрованих договорах оренди , то і своєї власної сільгосппродукції виростив і продав менше, ніж продано всього с/г продукції. З матеріалів справи вбачається , що позивач поставляв лише сільськогосподарську продукцію, обсяги якої відповідають можливостям земельних площ . які використовував позивач-315 га.

Судом оглянуті Основні показники господарської діяльності фермерського господарства за 2011,2012,2013 рр. в яких зазначена загальна площа землі для ведення господарства- 315 га.

З Довідок Великосільської сільської ради Кам»янка-Буського району Львівської області від 19.06.2014 року №№ 324,325,326 вбачається ,що в користуванні ФГ «Україна-1» в 2011-2013 роках знаходилось 315 гектарів ріллі , які знаходяться на території Великосілківської сільської ради.

З матеріалів справи ,зокрема,з пояснень позивача вбачається ,що різниця між фактичними даними та даними зареєстрованих договорів оренди ,утворилась внаслідок того ,що землі фактично були передані в оренду ,однак договори не були вчасно зареєстровані в основному в зв»язку із тим ,що власники померли , а спадкоємці за цей період не встигли оформити спадщину , отримати свідоцтва на право власності .

Пунктом 8-1.1 ст. 8-1 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено, що резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 8-1.6 цієї статті, може обрати спеціальний режим оподаткування.

Відповідно до п. 8-1.2 цієї ж статті Закону України «Про податок на додану вартість» згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів (послуг), не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається у розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

В силу вимог п. 8-1.6 ст. 8-1 Закону України «Про податок на додану вартість» сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є поставка вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих виробничих потужностях, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів (послуг) становить не менше 75 відсотків вартості всіх товарів (послуг), поставлених протягом попередніх дванадцяти послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Згідно із підпунктом «б» пп. 8-1.15.2 п. 8-1.15 ст. 8-1 Закону України «Про податок на додану вартість» діяльність у сфері сільського господарства включає: а) виробництво продукції рослинництва, а саме рослинних культур, а також вирощення фруктів та овочів, квітів та декоративних рослин (у відкритих або закритих ґрунтах), грибів, насіння, прянощів, саджанців та водоростей, а також їх обробка, переробка та/або консервація; б) виробництво продукції тваринництва, а саме свійських сільськогосподарських тварин, птахівництва, кролівництва, бджільництва, а також розведення шовкопрядів, змій та інших плазунів або слимаків та інших наземних ссавців, безхребетних та комах; а також їх обробка, переробка та/або консервація.

Суди першої та апеляційної інстанцій правомірно зазначили, що основною умовою застосування платником спеціального режиму в порядку статті 8-1 Закону України «Про податок на додану вартість» є здійснення таким платником діяльності з безпосереднього виробництва сільськогосподарської продукції у відповідних обсягах.

Аналогічне за змістом правове регулювання спірних правовідносин передбачено і ст.209 Податкового кодексу України.

Отже, вирощений з посівів на цих ділянках врожай є власністю підприємства. Поставляючи його іншим особам, підприємство поставляє сільськогосподарську продукцію власного виробництва.

Пункт 8-1.6 статті 8-1 Закону України «Про податок на додану вартість» (аналогічно і п. 209.6 ст. 209 Податкового кодексу України) не ставить право платника на застосування спеціального режиму оподаткування в залежність від дотримання ним вимог цивільного та земельного законодавства.

Податкове законодавство не вимагає державної реєстрації договору оренди земельної ділянки (паю) як обов'язкової ознаки для кваліфікації відповідної ділянки як такої, що знаходиться у користуванні сільськогосподарського товаровиробника. Податкове законодавство пов'язує виникнення прав та обов'язків платників податків не з фактом укладанням договорів (оскільки сам по собі факт укладання договору не є об'єктом оподаткування), а з фактом здійснення господарської операції.

Продукція, вирощена на земельній ділянці, орендованій платником фіксованого сільськогосподарського податку в юридичної та/або фізичної особи, є сільськогосподарською продукцією в розумінні глави 2 розділу XIV Податкового кодексу України незалежно від того, чи зареєстровані належним чином договори оренди такої ділянки.

Отже, підстави для збільшення позивачу суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів відсутні.

Тому суд вважає ,що сільськогосподарська продукція, вироблена (вирощена) на земельних ділянках, щодо яких належним чином з різних причин не оформлено договори оренди, але які фактично використовувались позивачем для сільськогосподарського виробництва , вважається власно виробленою.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку ,що даний позов підлягає до задоволення частково. Слід визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15 жовтня 2014 року № , видане ДПІ у Кам»янка-Бузькому районі ГУ Міндоходів у Львівській області .

Суд вважає ,що податкове повідомлення рішення форми «Р» від 15.10.2014р. за № на суму 4365,38 грн., в тому числі: за основним платежем збільшення 3492,3 грн., за штрафними санкціями 873,08 грн. за порушення порядку сплати фіксованого податку код 19040100 винесено правомірно і в цій частині позивачу в позові слід відмовити. В зв»язку із частковим задоволенням позову сплачений судовий збір /10 %/ позивачу не повертається.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70,94, 160-163 , 167 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Фермерського господарства «Україна-1» до Державної податкової інспекції у Кам`янко-Бузькому районі ДФС Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15 жовтня 2014 року № , видане ДПІ у Кам»янка-Бузькому районі ГУ Міндоходів у Львівській області .

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку та в строки, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України та набуває законної сили в порядку, передбаченому ст.254 КАС України.

Суддя Дем'яновський Г.С.