Справа № 804/3117/15
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2015 рокусправа № 804/3117/15

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Прокопчук Т.С.

при секретарі: Губар Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року у справі № 804/3117/15за позовом ОСОБА_1 до Першого заступника начальника - начальника слідчого управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області Мірошниченка О.Д. про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся до суду з позовом до Першого заступника начальника - начальника слідчого управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області Мірошниченка О.Д. (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправною бездіяльність суб'єкта владних повноважень щодо не винесення у місячний термін з дня звернення 22.12.2014 року постанови про відшкодування матеріальної шкоди та витрат на правову допомогу, завданих незаконними діями слідчих при проведенні досудового слідства у кримінальній справі № 36061032 і кримінальному провадженні № 0000218 за період часу з 25.11.2013 року до 21.01.2014 року і з 21.02.2014 року до 02.09.2014 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2015 року відмовлено у відкритті провадження по справі.

Позивач не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та направити справу на розгляд до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Апелянтом зазначено, що справа повинна розглядатися у порядку адміністративного судочинства виходячи з того, що відповідач по справі є суб'єктом владних повноважень, кримінальне провадження закрите.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження, виходив з того, що дії слідчих органів, або їх посадових осіб, що пов'язані з відшкодуванням шкоди особі в наслідок незаконних дій слідчих під час розслідування кримінальної справи підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Судом першої інстанції встановлено, та не заперечується позивачем, щодо ОСОБА_1 у період з 06.12.2006 року по 02.09.2014 року було застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, на майно було накладено арешт у межах кримінального розслідування. Обмежувальні заходи щодо ОСОБА_1 були застосовані при розслідуванні кримінального провадження № 0000218. Постановою СУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 25.11.2013 року відшкодовано ОСОБА_1 матеріальні збитки та витрати на правову допомогу за період кримінального провадження до 25.11.2013 року. Від 25.11.2013 року і до часу закриття кримінального провадження збитки позивачу постановами слідчих органів не відшкодовувались.

ОСОБА_1 вказував, що 25.12.2012 року він звернувся до начальника СУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив надати постанову про відшкодування матеріальної шкоди і витрат на правову допомогу за період з 25.11.2013 року до 02.09.2014 року. Позивач вказував, що станом на 23.01.2015 року він так і не отримав постанову про відшкодування матеріальної шкоди і витрат на правову допомогу за період з 25.11.2013 року до 02.09.2014 року в чому вбачає протиправну бездіяльність начальника СУГУМВС України в Дніпропетровській області Мірошниченка О.Д.

Згідно ч. 1 ст. 130 КПК України шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом.

Тобто передбачено, що норми кримінального законодавства направляють вирішення питання щодо відшкодування шкоди завданої особі органами слідства, дізнання до цивільної юрисдикції.

Відповідно до ч. 1, ч. 7 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

Встановлено, що за правилами цивільного судочинства оскаржуються дії або бездіяльність осіб, від яких залежить порядок відшкодування завданої шкоди в наслідок незаконних дій органів слідства або дізнання.

Предметом спору є відносини щодо відшкодування особі збитків завданих діями слідчих органів.

Аналізуючи обставини справи та норми, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано ст. 17 КАС України, виходячи з того, що спір який виник розглядається в порядку цивільного судочинства.

Бездіяльність відповідача на звернення ОСОБА_1 з питання відшкодування матеріальної шкоди та витрат на правову допомогу має характер цивільних правовідносин виходячи з того, що норми КПК України направляють вирішення питання щодо відшкодування шкоди на розгляд за правилами ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, зокрема, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу суду - без змін, як таку, що прийнята з додержанням норм процесуального права.

Керуючись п.1 ч. 1 ст.199, ст.ст.200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року у справі № 804/3117/15- залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Т.С. Прокопчук