Справа № 2а/2203/101/12
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/2203/101/12

Головуючий у 1-й інстанції: Намистюк В.П.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

14 квітня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 липня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Волочиської районної державної адміністрації Хмельницької області про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2012 року позивач звернулась до Волочиського районного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення Волочиської районної державної адміністрації Хмельницької області про стягнення з відповідача - управління праці та соціального захисту населення Волочиської районної державної адміністрації Хмельницької області - недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в сумі 23826,59 грн.; стягнення з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 238,27 грн.

Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 19.06.2012 року позовні вимоги за період до 18.12.2011 року залишено без розгляду.

Постановою Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 липня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановленим рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 липня 2012 року як таку, що винесена з порушенням норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з'явилися, повноважних представників до суду не направили, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що позивач має двох дітей - доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7), та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9).

З 10 грудня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року позивач отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на доньку ОСОБА_7, а з 13.12.2010 року - на сина ОСОБА_3.

Управлінням праці та соціального захисту населення Волочиської районної державної адміністрації Хмельницької області позивачу щомісячна грошова допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачувалася за цей період в розмірі 130 грн.

Не погодившись із вищезазначеним розміром виплаченої допомоги, позивач звернулася до суду.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що допомога по догляду за дитиною виплачується позивачу у розмірі, встановленому чинним законодавством України.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2015 року зобов'язано ОСОБА_2 надати суду письмові докази, які підтверджують (або спростовують), що вона є застрахованою в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування особою.

На виконання вимог вказаної ухвали позивач надала суду індивідуальні відомості про застраховану особу та копію свідоцтва про зміну імені з ОСОБА_2 на ОСОБА_2. З цих документів судом апеляційної інстанції встановлено, що на момент звернення до суду ОСОБА_2 була застрахованою в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування особою.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає, зокрема, право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" - правовідносини щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулювалися Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими законами. Зокрема, статтею 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" були внесені відповідні зміни до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням". Зокрема, змінами до статті 13 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" було виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними низку положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", в тому числі й пункт 25 розділу II цього Закону щодо виключення статей 40-44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням".

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 відновили свою дію вищезазначені положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Водночас частиною третьою статті 45 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" від 27 квітня 2010 року № 2154-VI було визначено, що допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми (далі -Порядок) був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 саме на виконання Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" (пункт 1 Порядку). Новий акт Уряду на виконання статті 45 Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" не приймався.

За змістом пункту 17 цього Порядку право на виплату допомоги мають особи, зазначені в статті 13 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", яка на час виникнення спірних відносин поширювала свою дію щодо виплати допомоги лише на незастрахованих осіб.

Розміри і порядок виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" на виконання статті 45 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" Кабінет Міністрів України не визначав.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного суду України від 25.12.2012 року по адміністративні справі №21-410а12.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що для вирішення спору стосовно виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку особі, яка застрахована у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, якою в даному випадку є позивач, повинні застосовуватися норми спеціального закону, тобто Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням".

Відповідно до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 19.06.2012 року позовні вимоги, подані поза межами шестимісячного строку звернення до суду, залишено без розгляду.

Таким чином, з урахуванням ухвали про залишення позовних вимог без розгляду, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги підлягають захисту за період з 19.12.2011 року по 19.06.2012 року щодо перерахунку та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на сина ОСОБА_3, оскільки позивач звернулася до суду першої інстанції 19.06.2012 року.

Суд апеляційної інстанції також вважає за необхідне зазначити, що позивачем помилково обрано спосіб захисту порушених прав шляхом проведення стягнення з відповідача невиплаченої суми щомісячної допомоги, оскільки таким способом, який відповідає вимогам чинного законодавства України, є зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

З огляду на викладене колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував усі обставини справи та порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим оскаржуване рішення необхідно скасувати з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 липня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Волочиської районної державної адміністрації Хмельницької області про стягнення заборгованості скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та соціального захисту населення Волочиської районної державної адміністрації Хмельницької області щодо виплати ОСОБА_2 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не в повному розмірі протиправними.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Волочиської районної державної адміністрації Хмельницької області перерахувати та виплатити ОСОБА_2 державну допомогу по догляду за сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 19 грудня 2011 року по 19 червня 2012 року відповідно до ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А.

Граб Л.С.