Справа № 826/637/15
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/637/15 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О.
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Оксененка О.М., Федотова І.В.,

за участю секретаря: Бащенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Оболонському районі м. Києва, про визнання протиправним та скасування наказу від 29.12.2014 року №1309 о/с, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві (відповідач - 1), Районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Оболонському районі м. Києва (відповідач - 2), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати наказ відповідача 1 «Щодо особового складу» від 29 грудня 2014 року №1309 о/с про звільнення його з посади дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Оболонського районного управління згідно з пп. «є» (за порушення дисципліни) п 64; поновити його на вказаній посаді, стягнути з відповідача - 1 на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.12.2014 року до дня поновлення на посаді; стягнути з відповідача - 1 на його користь моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 березня 2015 року позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ відповідача 1 від 29.12.2014 року №1309 о/с, відповідно до якого 29.12.2014 року лейтенанта міліції ОСОБА_2 (М-173150), дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів Оболонського районного управління звільнено із займаної посади згідно з пп. «є» (за порушення дисципліни) п. 64; поновлено позивача на посаді дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів Оболонського районного управління; стягнено з відповідача - 1 на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.12.2014 року по 16.03.2015 року в сумі 5593,09 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві подало апеляційну скаргу з підстав неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 березня 2015 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні представники відповідачів підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити.

Позивач та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на те, що судом першої інстанції було ухвалене законне та обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач з 17.06.2013 року проходив військову службу в органах МВС України на посаді дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Також гідно матеріалів особової справи, посадовою особо Головного управління МВС України в м. Києві на виконання наказу від 25.12.2014 року №1176 «Про призначення та проведення службового розслідування» було проведено службове розслідування за фактом скоєння адміністративних правопорушень окремими працівниками Головного управління, які виразилися у керуванні транспортними засобами в стані або з явними ознаками алкогольного сп'яніння, за наслідками якого було складено відповідний висновок, який затверджений 26 грудня 2014 року начальником Головного управління МВС у м. Києві.

Зі змісту висновку вбачається, що 25.12.2014 року до Головного управління надійшла службова телеграма МВС України від 25.12.2014 № 27467/ЯР щодо занепокоєння керівництвом МВС України станом транспортної дисципліни серед працівників органів внутрішніх справ та з вимогою щодо прийняття безальтернативних рішень у вигляді звільнення з ОВС працівників міліції, задокументованих за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння.

У ході проведення службового розслідування було, крім іншого, установлено, що 28.10.2014 року о 22.30 на 232-му км автодороги «Київ-Одеса» працівниками УДАІ УМВС України в Кіровоградській області зупинено автомобіль ЗАЗ, номерний знак НОМЕР_1, водій якого манерою руху викликав підозру у спроможності керувати транспортним засобом. Під час перевірки документів було встановлено, що за кермом вказаного автомобіля перебував дільничний інспектор міліції ВДІМ Оболонського РУ ГУ МВС України в місті Києві - ОСОБА_2, у якого з ротової порожнини було відчутно різкий запах алкоголю. У зв'язку з цим, працівниками Державтоінспекції було запропоновано ОСОБА_2 пройти медичне освідування за допомогою спеціального технічного засобу «ALKOTEST DRAGER ARAM», однак він у присутності свідків від проходження медичного огляду відмовився, що призвело до порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відносно нього складено адміністративний протокол серії АВ2 № 839956 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. Для розгляду адміністративний матеріал направлено до Ульяновського районного суду Кіровоградської області. Постановою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 04.12.2014 року справу про адміністративне порушення повернуто на доопрацювання до ВДАІ Ульяновського РВ УМВС України в Кіровоградській області. На момент складання висновку рішення судом не прийнято. Опитаний у ході проведення службового розслідування позивач пояснив, що 28.10.2014 року о 22:30 керував автомобілем ЗАЗ, номерний знак НОМЕР_1. На 252-му км автодороги «Київ-Одеса» його зупинили працівники Державтоінспекції, які під час спілкування повідомили, що з його ротової порожнини відчутно запах алкоголю. Однак він заперечив, оскільки не вживає алкогольних напоїв. Пройти медичне освідування працівники ДАІ йому не запропонували та забравши посвідчення водія поїхали. Також додав, що адміністративний протокол при ньому працівники ДАІ не складали. Свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення він не визнав.

За результатом службового розслідування було встановлено, зокрема, що позивач керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги абзаців 2, 5, 12 ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та вимоги пп. 1 п. 1 розділу 4 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС Україниі від 22.02.2012 року №155.

Наказом ГУ МВС України м. Києві від 26.12.2014 року № 815 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Головного управління» на підставі службового розслідування на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився порушенні вимог абзаців 2, 5, 12 ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та пп. 1 п. 1 розділу 4 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року №155.

Наказом Головного управління МВС України в м. Києві від 29.12.2014 року №1309 о/с «Щодо особового складу» на підставі наказу Головного управління від 26.12.2014 року №815 позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України згідно з пп. «є» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни).

В той же час, як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 28.01.2015 року у справі №402/1819/14-п ОСОБА_2 визнано невинним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, а провадження у справі закрито в зв'язку з закінченням строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Враховуючи наведене, позивач вважає наказ відповідача 1 від 29.12.2014 року №1309 о/с протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а він підлягає поновленню на відповідній посаді, що і стало підставою для його звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Задовольняючи позов в частині вимог про визнання протиправним наказу від 29.12.2014 року №1309 о/с та про поновлення на посаді, суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, виходив з наступного.

Згідно статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України (далі Статут).

У розмінні статті 2 Статуту дисциплінарний проступок це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Частиною першою та другою статті 5 Статуту передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Положеннями статті 7 Статут визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.02.2012 року №155 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2012 року за №628/20941) затверджені Правила поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України.

Згідно статті 12 Статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно положень статті 14 Статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Рішення про звільнення або притягнення до дисциплінарної відповідальності таких осіб оскаржується в установленому законом порядку.

Разом з тим, адміністративним правопорушенням (проступком) відповідно до частини першої статті 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 130 названого Кодексу передбачена відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції

При цьому, судом першої інстанції вірно звернуто увагу на поняття презумпції невинуватості або презумпції невинності, що являє собою правовий принцип, за яким щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 28.01.2015 року у справі №402/1819/14-п, яка набрала законної сили 06.02.2015 року, позивача визнано невинним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та закрито провадження у зв'язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, позивача було звільнено з займаної посади за вчинення дисциплінарного проступку, у скоєнні якого судовим рішенням позивач визнаний невинним, що свідчить про незаконність такого звільнення та порушення відповідачем 1 принципу невинуватості.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність наказу Головного управління МВС України в м. Києві від 29.12.2014 року № 1309 о/с та, відповідно, про його скасування.

Разом з тим, згідно положень статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Водночас питання проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненням із неї, права і обов'язки таких осіб визначені та урегульовані спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про міліцію».

Статтею 18 вказаного Закону передбачено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Таким нормативно - правовим актом є Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, відповідно до пункту 24 якого у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано поновив позивача на посаді дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Оболонського районного управління.

Разом з тим, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 р. №499 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за №205/14896), затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 1.6 вказаної Інструкції грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Отже, суд першої інстанції неправомірно стягнув з відповідача 1 на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.12.2014 року по 16.03.2015 року в сумі 5593,09 грн, оскільки в даному випадку грошове забезпечення (а ні середній заробіток) виплачується за місцем служби, тобто Районним управлінням Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Оболонському районі м. Києва.

Згідно пункту 2 та 3 частини першої статті 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Враховуючи наведене, колегія суддів з метою повного захисту прав позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Оболонському районі м. Києва нарахувати та виплатити ОСОБА_2 середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 30.12.2014 року (з наступного дня після звільнення).

Згідно пункту 1 статті 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції - зміні у четвертому та п'ятому абзаці резолютивної частини; в інший частині залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 201, 205, 207 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві задовольнити частково.

Змінити постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 березня 2015 року.

Викласти четвертий абзац резолютивної частини постанови наступним чином:

«Зобов'язати Районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Оболонському районі м. Києва нарахувати та виплатити ОСОБА_2 середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 30.12.2014 року.»

В абзаці 5 резолютивної частини постанови словосполучення «середнього заробітку» замінити на «суму грошового забезпечення».

В інший частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Постанову у повному обсязі складено 28.04.2014 року)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: О.М. Оксененко

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Федотов І.В.

Оксененко О.М.