Справа № 1570/5204/12
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

22 квітня 2015 року м. Київ К/800/21757/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Маслія В.І.,
Мороза В.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Держкомзему в Одеській області до Державної фінансової інспекції в Одеській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги, за касаційною скаргою Головного управління Держкомзему в Одеській області на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2013 року, -

встановив:

У серпні 2012 року Головне управління Держкомзему в Одеській області звернулось до суду з вказаним позовом, у якому просило:

визнати протиправною та скасувати вимогу Державної фінансової інспекції в Одеській області № 15-07-34-14/8036 від 21.08.2012;

визнати незаконним висновок, викладений у акті перевірки № 07-19/393 від 27.07.2012.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 5 грудня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2013 року постанову суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства України.

У касаційній скарзі Головне управління Держкомзему в Одеській області, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у касаційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Встановлено, що у період з 14.06.2012 по 20.07.2012 (з 05.07.2012 по 06.07.2012, з 09.07.2012 по 10.07.2012 ревізія була зупинена) відповідно до пункту 2.38 плану Державної фінансової інспекції України на ІІ квартал 2012 року, пункту 1.1.5.4. плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Одеській області на II квартал 2012 року, на підставі направлень від 26.04.2012 № 666 та № 667 посадовими особами Державної фінансової інспекції в Одеській області проведено планову ревізію окремих питань фінансово - господарської діяльності Головного управління Держкомзему у Одеській області за 2010-2011 роки та завершений звітний період 2012 року.

За результатом проведення вказаної ревізії складено акт № 07-19/393 від 27.07.2012 про виявлені порушення, зокрема, щодо недоотримання доходів Державним бюджетом України на загальну суму 781957,83 грн.

На цій підставі Державною фінансовою інспекцією в Одеській області складено вимогу № 15-07-34-14/8036 від 21.08.2012, у якій від позивача вимагалось:

1. Опрацювати матеріали ревізії та вжити заходи щодо попередження виявлених порушень, розглянути питання щодо притягнення до відповідальності винних осіб;

2. Ревізією встановлено порушення вимог пункту 2 статті 57 Бюджетного кодексу України - залишки коштів спеціального фонду не перераховано до Державного бюджету України, що призвело до недоотримання Державним бюджетом станом на 31.12.2011 коштів на загальну суму 781957,83 грн., а тому дотримуватись вимог бюджетного законодавства та не допускати порушень у подальшому.

Про вжиті заходи і виконання цих обов'язкових вимог просила надіслати відповідну письмову інформацію до 20.09.2012.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі, апеляційний суд виходив з вимог пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України, посилаючись на те, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер. Висновки, викладені у акті, не породжують обов'язкових юридичних наслідків. Судження контролюючого органу є висновками тільки контролюючого органу, зазначення яких в акті перевірки не суперечить чинному законодавству. Такі твердження акта можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені висновки акта.

Процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно, а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання, визначає Порядок проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 550 від 20.04.2006 (далі - Порядок № 550).

За змістом пункту 35 Порядку № 550, у редакції на час спірних правовідносин, результати ревізії оформляються актом, який складається на паперовому носії державною мовою і повинен мати наскрізну нумерацію сторінок.

Акт ревізії містить, зокрема, констатуючу частину, в якій наведено інформацію про результати ревізії в розрізі кожного питання програми із зазначенням, за який період, яким способом (вибірковим, суцільним) та за якими документами перевірено ці питання, а також висновок про наявність або відсутність порушень законодавства.

За таких обставин оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо складання акту перевірки, викладення у ньому відповідних висновків, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

За таких обставин у цій частині позовних вимог суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі з огляду на те, що Державна фінансова інспекція в Одеській області, складаючи акт ревізії із відповідним висновком у ньому про наявність порушень законодавства, не реалізовувала у спірних правовідносинах владних управлінських функцій, а тому даний спір не має ознак публічно-правового спору та не підлягає розгляду адміністративним судом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 та частиною 2 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Статтею 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Розгляд таких спорів законом не віднесено до жодної юрисдикції.

Що стосується решти позовних вимог про визнання протиправною та скасування вимоги Державної фінансової інспекції в Одеській області № 15-07-34-14/8036 від 21.08.2012, суд апеляційної інстанції розцінив її як лист з пропозицією опрацювання матеріалів ревізії, притягнення до відповідальності винних осіб та дотримання вимог діючого законодавства, який за своєю суттю не є вимогою щодо усунення виявлених порушень. А тому дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження і у цій частині позовних вимог, оскільки цей лист не породжує прав та обов'язків для позивача, а отже і не може бути предметом спору у адміністративній справі.

Однак з таким висновком суду апеляційної інстанцій колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до абзаців 15, 20, 21 пункту 6 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України № 499/2011 від 23.04.2011 Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право:

в установленому порядку пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства;

порушувати перед керівниками відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у допущених порушеннях;

при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

У пункті 46 Порядку № 550 передбачено, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Зі спірної вимоги слідує, що вона пред'явлена підконтрольній установі з порушенням у ній питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у допущених порушеннях, та визначає розмір збитків, завданих державі.

Тобто за своєю правовою природою вимога породжує права та обов'язки для позивача і має обов'язковий характер, яка прийнята суб'єктом владних повноважень при здійснені ним владних управлінській функцій, а тому вона підлягає оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов необґрунтованого висновку про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування вимоги Державної фінансової інспекції в Одеській області № 15-07-34-14/8036 від 21.08.2012, в зв'язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню у цій частині з направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

За правилами частини 1 статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 227, 230, 231 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Головного управління Держкомзему в Одеській області задовольнити частково.

Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2013 року скасувати в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування вимоги Державної фінансової інспекції в Одеській області № 15-07-34-14/8036 від 21.08.2012, і в цій частині справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

В решті ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: