Справа № 2а/489/226/2014
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 2а/489/226/2014

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Тихонова Н.С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

при секретарі - Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, треті особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_2, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 про визнання рішень протиправними, скасування рішень, розірвання договорів оренди, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2011 року ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом, в остаточній редакції якого просила визнати протиправним та скасувати п.п. 15.1, 15.2, 15.3, 15.4 п. 15 розділу II рішення Миколаївської міської ради від 30.06.2006 року № 2/27;

визнати протиправним та скасувати п. 10 розділу II рішення Миколаївської міської ради від 07.07.2011 року № 7/23;

визнати протиправним та скасувати п. 9 розділу II рішення Миколаївської міської ради від 19.12.2008 року № 31/42;

розірвати договір оренди землі, укладений між ФОП ОСОБА_3 та Миколаївською міською радою від 27.08.2009 року; розірвати договір оренди землі, укладений між ФОП ОСОБА_2 та Миколаївською міською радою від 03.08.2006 року.

В обґрунтування позовних вимог вказувалось на невідповідність прийнятих рішень нормам чинного законодавства та порушення ними прав та інтересів позивача.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 жовтня 2014 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником, на підставі договору купівлі - продажу від 03.03.2006 року, 11/100 часток нежитлових приміщень магазину НОМЕР_1 загальною площею 99,2 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Для обслуговування приміщень магазину між ФОП ОСОБА_1 та Миколаївською міською радою було укладено договір оренди землі від 06.08.2007 року.

19 вересня 2012 року між ФОП ОСОБА_1 та Миколаївською міською радою укладено договір оренди землі № 8989 та від 19 вересня 2013 року № 9535, відповідно до умов якого Миколаївська міська рада на підставі рішення № 28/40 від 16.05.2013 року продовжила позивачу оренду земельної ділянки площею 114 кв.м. для будівництва другої черги двоповерхового торговельного об'єкта, прилеглого до існуючої будівлі по АДРЕСА_1.

Рішенням Миколаївської міської ради № 2/27 від 30.06.2006 року було передано приватному підприємцю ОСОБА_2 в оренду строком на 5 років земельну ділянку площею 18 кв.м. для встановлення та подальшого обслуговування торговельного кіоску по АДРЕСА_2

Рішенням Миколаївської міської ради № 7/23 від 07.07.2011 року ОСОБА_2 було продовжено на три роки термін оренди земельної ділянки загальною площею 18 кв. м., яка була надана рішенням міської ради № 2/27 від 30.06.2006 року для обслуговування торговельного кіоску по АДРЕСА_2

Рішенням Миколаївської міської ради № 31/42 від 19.12.2008 року було передано приватному підприємцю ОСОБА_3 в оренду строком на 3 років земельну ділянку площею 12 кв.м. для встановлення та подальшого обслуговування торговельного кіоску по АДРЕСА_2

03 серпня 2006 року між ФОП ОСОБА_2 та Миколаївською міською радою укладено договір оренди земельної ділянки площею 18 кв.м. по АДРЕСА_3 строком на 5 років.

27 серпня 2009 року між ФОП ОСОБА_3 та Миколаївською міською радою укладено договір оренди земельної ділянки площею 12 кв.м. по АДРЕСА_3 строком на 3 років.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності порушень прав ОСОБА_1 відповідачем та третіми особами щодо здійснення свого права на користування наданої їй, в установленому законом порядку, земельної ділянки, відповідно до її цільового призначення.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України, Земельного Кодексу України, Закону України «Про оренду землі».

За змістом ст. 12 Земельного Кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сел, селищ, міст належить в тому числі розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до вимог Земельного Кодексу України.

У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Обсяг повноважень міських рад щодо розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб, а також надання у користування відповідає правомочностям суб'єкта права власності на землю. Вони мають право володіти, користуватися і розпоряджатися землями комунальної власності у повному обсязі, встановленому для суб'єктів права власності Земельним кодексом, Цивільним кодексом України, Законами «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про основи містобудування» тощо.

Передача в оренду, тобто у тимчасове користування земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування шляхом укладання договору оренди земельної ділянки.

Порядок внесення змін до договору оренди земельної ділянки, продовження договору на новий строк, визначений статтями 30, 33 Закону України «Про оренду землі».

На підставі ст. 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має преважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Водночас суд першої інстанції вірно відхилив посилання позивача на відсутність погодження ОСОБА_1, як сумісного землекористувача, меж орендованої третіми особами земельної ділянки, як підстави для визнання недійсним оскаржуваного рішення міської ради № 7/23 від 07.07.2011 року про продовження строку оренди, та розірвання договорів оренди землі, оскільки такі обставини стосуються надання земельної ділянки в оренду та розроблення (погодження) проекту землеустрою.

Відповідне рішення № 2/27 було прийняте Миколаївською міською радою 30.06.2006 року (договір оренди землі від 14.04.2003 р., Т. 2, а.с. 149) згідно з яким було передано приватному підприємцю ОСОБА_2 в оренду строком на 5 років земельну ділянку площею 18 кв.м. для встановлення та подальшого обслуговування торговельного кіоску по АДРЕСА_3 з укладенням в подальшому договору оренди земельної ділянки.

Крім того, ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2011 року провадження по справі, яка розглядається, в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування п.п. 15.1, 15.2, 15.3, 15.4 п. 15 розділу II рішення Миколаївської міської ради від 30.06.2006 року № 2/27 та визнання протиправним та скасування п. 9 розділу II рішення Миколаївської міської ради від 19.12.2008 року № 31/42 - закрито. Ухвала набрала законної сили.

Таким чином, вказане оскаржуване рішення, прийняте Миколаївською міською радою, не скасоване, не визнано недійсним, тому відсутні правові підстави для визнання недійсним рішення міської ради № 7/23 від 07.07.2011 року про продовження строку оренди, та розірвання договорів оренди землі від 03 серпня 2006 року укладеного між ФОП ОСОБА_2 та Миколаївською міською радою та від 27 серпня 2009 року укладеного між ФОП ОСОБА_3 та Миколаївською міською радою.

За правилами ст. 651 Цивільного Кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути розірвано або змінено за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках встановлених договором або законом.

За змістом ст. 631 Цивільного Кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Строк дії договору оренди земельної ділянки від 03 серпня 2006 року укладеного між ФОП ОСОБА_2 та Миколаївською міською радою та від 27 серпня 2009 року укладеного між ФОП ОСОБА_3 та Миколаївською міською радою з урахуванням строку пролонгації закінчився. Третіми особами земельні ділянки, раніше орендовані, не використовуються, нерухоме майно, належне їм, на земельній ділянці відсутнє.

На підставі 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічна правова норма закріплена у статті 291 Господарського Кодексу України.

Так, оскаржувані договори оренди припинені у в зв'язку із закінченням строку, на які їх було укладено.

Відповідно до ст. 202 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель.

Державний реєстр земель складається з двох частин:

а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок;

б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Згідно ст. 193 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний земельний кадастр - це єдина державна система земельно-кадастрових робіт, яка встановлює процедуру визнання факту виникнення або припинення права власності і права користування земельними ділянками та містить сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим цих ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів.

Державний земельний кадастр є основою для ведення кадастрів інших природних ресурсів.

За змістом ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

В ході судового розгляду встановлено, що 14.04.2003 р. Миколаївська міська рада та ФОП ОСОБА_3 уклали договір оренди землі.

Зміст норм цивільного та земельного законодавства свідчить про те, особа, якій передано право користування земельною ділянкою (в цьому випадку ФОП ОСОБА_3.), на власний розсуд здійснює користування земельною ділянкою.

Таким чином, ОСОБА_1 на момент прийняття рішення Миколаївської міської ради від 30.06.2006 року № 2/27 не було надано державний акт на земельну ділянку, а, отже у відповідача були відсутні підстави щодо зобов'язання ФОП ОСОБА_3 отримати погодження на продовження його терміну договору оренди землі.

Стосовно рішення Миколаївської міської ради від 07.07.2011 року № 7/23, колегія суддів зазначає, що за вказаних обставин продовження договору оренди не потребує погодження, адже за умови виконання законної процедури (надання державного акту) погодження мало місце бути лише на час прийняття рішення Миколаївської міської ради від 30.06.2006 року № 2/27.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність порушень прав ОСОБА_1 відповідачем та третіми особами щодо здійснення свого права на користування наданої їй, в установленому законом порядку, земельної ділянки, відповідно до її цільового призначення.

Щодо позовної вимоги про розірвання договору оренди землі, укладений між ФОП ОСОБА_3 та Миколаївською міською радою від 27.08.2009 року; розірвання договору оренди землі, укладений між ФОП ОСОБА_2 та Миколаївською міською радою від 03.08.2006 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Суб'єкт владних повноважень згідно з пунктом 7 частини 1 вищезгаданої статті КАС України - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 Земельного кодексу України установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 Земельного кодексу України Рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позовна вимога, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянутий за правилами КАС.

Отже, у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

З таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального та процесуального права, а тому, керуючись ст. 202 КАС України, постанова суду першої інстанції в частині вирішення позовної вимоги про розірвання договору оренди землі, укладений між ФОП ОСОБА_3 та Миколаївською міською радою від 27.08.2009 року; розірвання договору оренди землі, укладений між ФОП ОСОБА_2 та Миколаївською міською радою від 03.08.2006 року підлягає скасуванню та закриттю провадження по справі.

Керуючись ст. ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ч. 5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 жовтня 2014 року у справі № 2а/489/226/2014 в частині вирішення позовної вимоги про розірвання договору оренди землі, укладений між ФОП ОСОБА_3 та Миколаївською міською радою від 27.08.2009 року; розірвання договору оренди землі, укладений між ФОП ОСОБА_2 та Миколаївською міською радою від 03.08.2006 року - скасувати та закрити провадження по справі.

В решті постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 жовтня 2014 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Дата складення у повному обсязі і підписання рішення суду - 27 квітня 2015 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян