Справа № 820/3406/15
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

27 квітня 2015 р. № 820/3406/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Лук'яненко М.О.,

за участю секретаря судового засідання Звягіна Я.І.,

представників сторін:

позивача - Кізілова О.В.,

відповідача - Климчука С.М., Капінос А.В., Спіцина В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом приватного підприємства "МП ТРЕЙД" до головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання незаконним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій, просить суд: визнати незаконним та скасувати наказ ГУ ДФС у Харківській області від 18.03.2015 року №30 "Про проведення фактичної перевірки ПП "МП ТРЕЙД"".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області щодо складання спірного наказу суперечать положенням Податкового кодексу України, оскільки, за своїм змістом та правовою суттю не містять інформації, що передбачена положеннями ст. 80 Податкового кодексу України.

У судовому засіданні представник позивача вимоги адміністративного позову підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача проти позову заперечували, надали суду письмові заперечення, позиція яких повністю збігається з викладеною в судовому засіданні, де зазначили, що підставою для проведення фактичної перевірки слугували результати попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3. У зв'язку із чим, контролюючим органом прийнято рішення у формі наказу від 18.03.2015 року №30 "Про організацію проведення фактичних перевірок". Таким чином, наказ на проведення фактичної перевірки ПП "МП ТРЕЙД" від 18.03.2015 року №30 винесений відповідачем в межах чинного податкового законодавства України, а відтак скасуванню не підлягає.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що в.о. начальника головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області складено наказ про проведення фактичної перевірки ПП "МП ТРЕЙД" () №30 від 18.03.2015 року на підставі п.п.80.2.2, 80.2.3, 80.2.4, 80.2.6 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України (а.с. 25).

26.03.2015 року відповідачем складено направлення на проведення перевірки №303, №304 (а.с. 26, 27).

Так, 31 березня 2015 року фахівцями ГУ ДФС у Харківській області, на підставі наказу "Про організацію проведення фактичних перевірок" від 18.03.2015 року №30 та згідно із направленнями на проведення перевірки від 06.03.2015 року №303, №304 здійснено вихід для проведення фактичної перевірки з питань дотримання вимог Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України, за адресою м. Харків, пр. Орджонікідзе 6, де здійснює господарську діяльність позивач.

До початку проведення фактичної перевірки, уповноваженому представнику позивача Роженко Д. В. пред'явлені направлення на проведення фактичної перевірки, копія спірного наказу від 18.03.2015 року № 30.

Однак, уповноважений представник ПП "МП Трейдінг" відмовився від ознайомлення з направленнями про проведення перевірки, від отримання наказу та допуску посадових осіб ГУ ДФС у Харківській області до проведення фактичної перевірки.

Згідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Порядок проведення фактичної перевірки передбачений ст. 80 Податкового кодексу України.

Так, п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема: у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування; неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками; у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3.

Фактична перевірка, що здійснюється за наявності обставини, визначеної у пункті 80.2.6, може бути проведена для контролю щодо припинення порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3, одноразово протягом 12 місяців з дати складання акта за результатами попередньої перевірки (п.80.3 ст. 80 Податкового кодексу України).

Суд не погоджується із твердженнями представника позивача щодо відсутності підстав для винесення спірного наказу про проведення фактичної перевірки, оскільки спірна перевірка проведена для контролю щодо припинення порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3, одноразово протягом 12 місяців з дати складання акта за результатами попередньої перевірки, що підтверджується паспортом перевірки, з якого судом встановлено, що 16.12.2014 року здійснено перевірку ПП "МП Трейд", за наслідками якої складено акт перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу СПД №261/20-40-21-02-10/34952938 (а.с.29).

А отже, у відповідача існували всі підстави для винесення спірного наказу.

Зі змісту п.80.5 ст.80 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

За правилами статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Із наведеної вище норми слідує, що відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу, не допускається.

Відповідно до п.81.2 ст. 81 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Так, на підставі положень п.81.2 ст. 81 Податкового кодексу України, перевіряючими відповідача складено акт №3/223/34952938 від 31.05.2015 року "Про недопуск до проведення фактичної перевірки" (а.с. 24).

Представники відповідача, які безпосередньо приймали участь у проведені фактичної перевірки зазначили, що перед початком проведення фактичної перевірки надали уповноваженій особі позивача направлення на перевірку, посвідчення та спірний наказ, що також не заперечувалось представником позивача, однак уповноважена особа підприємства відмовилась від їх отримання, що і було зафіксовано в акті про недопуск до проведення фактичної перевірки.

У судовому засіданні представник позивача зазначив, що підставою недопуску перевіряючих до фактичної перевірки слугував той факт, що спірний наказ та додаток №2 до нього, що містить перелік суб'єктів, які підлягають фактичним перевіркам підписані різними посадовими особами, які не мають повноважень на видання цих документів. Так, наказ №30 від 18.03.2015 року про проведення фактичної перевірки приватного підприємства "МП ТРЕЙД" підписаний в.о. начальника ГУ ДФС у Харківській області, тоді як додаток №2 підписаний начальником відділу контролю за проведенням розрахункових операцій та проведення фактичних перевірок ОСОБА_6. Однак, суд з даним твердженням не погоджується через наступне:

Як зазначалось вище, нормами Податкового кодексу України передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, тобто підпис в.о. начальника в спірному наказі і є належним підписом.

Щодо підпису начальника відділу контролю за проведенням розрахункових операцій та проведення фактичних перевірок ОСОБА_6 у додатку №2 до спірного наказу, суд зазначає, що дана посадова особа лише завірила витяг із загального переліку суб'єктів господарювання, які підлягають фактичним перевіркам, а сам перелік підписаний відповідним керівником.

А отже, не допускаючи перевіряючих до фактичної перевірки позивачем порушено приписи ст. 81 Податкового кодексу України.

Згідно частини 1 статі 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем не надано жодних доказів того, що дії посадових осіб головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, які виразились у прийнятті спірного наказу на проведення фактичної перевірки приватного підприємства "МП ТРЕЙД" №30 від 18.03.2015 року є протиправними та такими, що порушують його права.

Таким чином, суд приходить до висновку, що наказ №30 від 18.03.2015 року головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про проведення фактичної перевірки приватного підприємства "МП ТРЕЙД" законний і обгрунтований, оскільки він виданий у межах наданих повноважень у встановленому законом порядку, відповідно відсутні підстави для його скасування.

Приймаючи до уваги викладене, та враховуючи те, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому не порушував прав позивача, суд знаходить позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 7-11, ч. 1 ст. 158, ст.159, ч. ч. 1, 2 ст. 160, ст. 161, ч. 1 ст.162, ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов приватного підприємства "МП ТРЕЙД" до головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання незаконним та скасування наказу - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили у порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 29 квітня 2015 року.

Суддя Лук'яненко М.О.