Справа № 804/12898/14
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 квітня 2015 рокусправа № 804/12898/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Ясенової Т.І.

суддів: Головко О.В. Суховарова А.В.

секретар судового засідання: Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року у справі №804/12898/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросільпром» до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агросільпром» звернулось до суду з позовом до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції ГУМ у Дніпропетровській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.05.2014р. № яким ТОВ «Агросільпром» визначено податкове зобов'язання за платежем з податку на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) в сумі 317 500,00 грн., в тому числі за основним платежем - 254 000,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 63 500,00 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі Дніпропетровська ОДПІ ГУМ у Дніпропетровській області посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги представник позивача посилається на безпідставність її доводів та просить залишити без змін постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що на запит податкового органу від 24.03.2014 року №5558/10/04-17-15-01 про надання пояснень та їх документального підтвердження щодо взаємовідносин позивача з контрагентом ТОВ «Протей-Груп» за період січень 2014 року, ТОВ «Агросільпром» була надана відповідь від 31 березня 2014 року за №86 з переліком первинних документів, які отримані відповідачем 01.04.2014 року.

На підставі наказу №260 від 09.04.2014 року Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції ГУМ у Дніпропетровській області, згідно пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, проведено позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Агросільпром». За результатами якої складено акт перевірки від 18.04.2014 року №234/22-04/24239651, відповідно до висновків якого не підтверджено реальність здійснення господарських відносин ТОВ «Агросільпром» із ТОВ «Протей-Груп» за січень 2014 року їх вид, обсяг, якість та розрахунки і, як наслідок, встановлено порушення пп.198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України в результаті чого підприємством завищено податковий кредит на суму 254000,00 грн..

На підставі висновків викладених в акті перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 08.05.2014 року, яким ТОВ «Агросільпром» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податку на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) за основним платежем у розмірі 254000 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 63500 грн.

ТОВ «Агросільпром» подано скаргу до Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 14.05.2014 року, згідно статті 56 Податкового кодексу України.

Рішенням про продовження строку розгляду скарги від 30.05.2014 року №3151/10/04-36-10-08-09, Головним управлінням Міндоходів у Дніпропетровській області доручено Дніпропетровській ОДПІ відповідно до пп.78.1.5 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу провести позапланову документальну перевірку ТОВ «Агросільпром».

На підставі наказу Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції ГУМ у Дніпропетровській області від 10.06.2014 за № 405 та відповідно пп. 78.1.5 п. 78.1, ст. 78 Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросільпром» з питань підтвердження господарських відносин з ТОВ «Протей-Груп» за січень 2014.

За результатами перевірки складено акт від 19.06.2014 року №370/22-04/24239651 за висновками якого встановлено порушення: п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, ТОВ «Агросільпром» занижено податок на додану за січень 2014 року на суму

254 000,00 грн., за рахунок включення до складу податкового кредиту сум ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ «Протей-Груп». Не підтверджено реальність господарських відносин із ТОВ «Протей-Груп» за січень 2014 року їх вид, обсяг, та розрахунки.

Рішенням від 10.07.2014 року №444/10/04-36-10-08-09 про результати розгляду скарги ТОВ «Агросільпром», Головним управлінням Міндоходів у Дніпропетровській області скаргу позивача на податкове повідомлення-рішення було залишено без задоволення.

Рішенням Державної фіскальної служби від 30.07.2014 року №600/6/99-99-10-01-15 також залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 08.05.2014 року № та рішення, прийняте за розглядом первинної скарги.

Судом встановлено, що основним видом діяльності ТОВ «Агросільпром» у перевіряємому періоді була діяльність з виробництва олії та тваринних жирів (КВЕД 10.41).

Між ТОВ «Агросільпром» (Покупець) та ТОВ «Протей-Груп» (Постачальник) укладено договір купівлі-продажу від 15 січня 2014 року за №1501 за умовами якого ТОВ «Протей-Груп» (Постачальник) зобов'язується поставити ТОВ «Агросільпром» (Покупцю) товар в асортименті та в кількості відповідно до видаткових накладних, які є невід'ємною частиною цього Договору, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей товар на умовах, визначених Договором.

Пунктом 2.2. Договору визначено, що загальною сумою Договору є сумарна вартість поставленого товару згідно видаткових накладних, на підставі яких здійснювалась поставка.

Пунктом 2.3. вказаного договору передбачена оплата за поставлений товар на умовах відстрочення платежу - 90 днів з моменту отримання товару.

Відповідно до п.3.1. даного Договору поставка товару здійснюється партіями протягом строку дії Договору.

Протягом січня 2014 року за договором від 15 січня 2014 року за №1501 ТОВ «Агросільпром» придбано у ТОВ «Протей-Груп» товар: суху виноградну кістку, насіння льону та гарбуза, зародки пшениці, грецький горіх, який є сировиною, яка використана в процесі здійснення основного виду діяльності позивача, що підтверджується наданими до суду копіями документів.

Згідно статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

П.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Зауваження до форми і змісту податкових накладних в акті перевірки відсутні.

Згідно з приписами підпункту 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Податкового кодексу України.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Господарські операції ТОВ «Агросільпром» з ТОВ «Протей-Груп» підтверджуються наданими як до перевірки так і до суду первинними документами: договором, видатковими та податковими накладними, банківськими виписками на підтвердження оплати за товар, звітами по складу сировини, протоколами дослідження проб харчових продуктів, лімітно - заборними картами, оборотно-сальдовими відомостями, картками виробництва продукції, товарно-транспортними накладними, вантажно-митними деклараціями, звітами про відвантаження вироблених олій.

Першою подією за операціями з поставки товару було його отримання ТОВ «Агросільпром». Сума ПДВ по податкових накладних січня 2014 року включена до складу податкового кредиту січня 2014 року у розмірі 254000,00 гривень та відображена в реєстрі отриманих податкових накладних в декларації з ПДВ за січень 2014 року.

Оплата за отриманий товар здійснена в квітні-червні 2014 року, що підтверджується платіжними дорученнями та банківськими виписками, які містяться в матеріалах справи. Таким чином, розрахунки між підприємствами здійснені в повному обсязі.

Аргументи податкового органу, що розрахунки між суб'єктами господарювання за відвантажений товар у січні 2014 року не проводились є неспроможними, оскільки оплата підтверджена вказаними документами та можливість відстрочення платежу - 90 днів з моменту отримання товару передбачена пунктом 2.3. Договору № 1501 від 15.01.2014.

Доводи податкового органу щодо відсутності сертифікатів відповідності та/або походження на товар є необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996-ХІV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарською операцію є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Оскільки сертифікати відповідності та/або походження не містять відомостей про господарську операцію (не відображає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі), тому не є безпосереднім первинним документом, що підтверджує господарські відносини позивача із його контрагентом.

При цьому, як встановлено судом, ТОВ «Агросільпром» має власну акредитовану вимірювальну виробничу лабораторію, свідоцтво про атестацію №ПЧ-07-0/170 від 01.04.2013 року, в якій проводиться перевірка сировини про було складено відповідні протоколи.

Щодо доводів відповідача про виявлені недоліки у товарно-транспортних накладних.

Судом встановлено, що перевезення товару за вказаним договором здійснювалось на склад позивача автомобілем Вольво FL6, номерний знак НОМЕР_2, тип ТЗ - фургон ізотермічний - С, повна маса 19000 кг, який позивач орендує на підставі договору оренди від 18.09.2012. Перевезення здійснювалось водієм, який є штатним працівником позивача, що підтверджується матеріалами справи.

При цьому, відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997р. товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, а товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно із пунктами 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних правил основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Отже, ТТН призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом.

Товарно-транспортні накладні, не є визначальною умовою для отримання права на податковий кредит, оскiльки, законодавчi норми не ставлять в залежність вiдсутнiсть транспортних документiв на перевезення вантажу (товару) або їх недоліки з наслідками формування бази оподаткування податком на додану вартiсть. З урахуванням статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облiк та фiнансову звiтнiсть в Українi» товарно-транспортна накладна не може бути первинним документом, який пiдтверджує здiйснення господарської операцiї з поставки товарiв, та вiдповiдно набуття права власностi на нього, оскiльки не вiдображає вiдомостi про господарську операцiю з поставки товару, а вiдображає вiдомостi про господарську операцiю перевезення.

Вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників).

Крім того, помилки допущені при оформленні деяких первинних документів не є підставою для висновків про відсутність господарської операції за умови, що має місце фактичий рух активів чи зміни у власному капіталі або зобов'язаннях підприємства.

Також щодо посилань представника відповідача на договір оренди транспортного засобу, згідно з п.3.1 якого - плату за користування автомобілем встановлено 100 гривень на місяць, що по своїй суті свідчить про умовність договору оренди транспортного засобу та про фактичну безоплатність послуг оренди, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що даний договір не був предметом перевірки та щодо нього не нараховане грошове зобов'язання, а такі зауваження стосуються саме договору оренди транспортного засобу та його умов.

Зважаючи на встановлені обставини справи суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність наданих позивачем, як під час перевірки так і в судовому засіданні, первинних документів в повній мірі підтверджують фактичне здійснення господарської операції. На час укладання та виконання угоди сторони були у належному порядку зареєстровані платниками ПДВ та зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців. Податковим органом не доведено належними та допустимими доказами, що укладення договорів не відповідало дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків та те, що договір укладено без мети настання реальних наслідків, судових рішень щодо визнання угоди недійсною до суду не надано.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1ч.1 ст.198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року у справі №804/12898/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров