Справа № 803/374/15-а
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року Справа № 803/374/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Пухер Л.Р.,

за участю представників позивача Маха В.І., Семенюк О.В.,

представників відповідача Денисюка О.О., Вігірінської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за адміністративним позовом Інспекції з питань захисту прав споживачів у Волинській області до Виконавчої дирекції Волинського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправним та скасування рішення № 188/07000 від 25.12.2014 року,

ВСТАНОВИВ:

Інспекція з питань захисту прав споживачів у Волинській області (далі - Інспекція) звернулась з адміністративним позовом до Виконавчої дирекції Волинського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про скасування рішення від 25.12.2014 року №188/07000 про повернення коштів Фонду та застосування санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд) прийнято рішення №188/07000 від 25.12.2014 року про повернення коштів та застосування фінансових санкцій до Інспекції за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності.

Позивач вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам законодавства та підлягає скасуванню, так як акт перевірки, на основі якого було винесено оскаржуване рішення, складено з порушеннями, а саме: не зазначено номер акта, також в акті вказано, що перевірка є плановою, а у направленні на перевірку визначено, що вона є позаплановою. Крім того, в Акті відповідач посилається на неіснуючу Постанову Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 №126 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням». Також позивач зазначає, що при проведенні перевірки посадовою особою відповідача не було взято до уваги дані табелів обліку робочого часу спеціалістів Інспекції, а лише накази про встановлення тривалості робочого часу для спеціалістів інспекції. Інспектором також не було враховано, що накази про встановлення тривалості робочого часу для працівників на вересень-жовтень 2014 року видані під час перебування працівників у щорічній основній відпустці.

З наведених підстав позивач просить скасувати рішення про повернення коштів та застосування фінансових санкцій №188/07000 від 25.12.2014 року.

Відповідач у поданих письмових запереченнях від 26.03.2015 року позовні вимоги не визнав та зазначив що відповідно до пункту третього частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими поховання» від 18.01.2001 року № 2240 який був чинним на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №2240) Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності мав право проводити перевірку правильності використання страхових коштів на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності. 23.12.2014 року здійснена перевірка позивача щодо дотримання правильності використання страхових коштів на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності. За результатами перевірки було складено акт від 24.12.2014 року в якому було зафіксовано факти порушення законодавства у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а саме при нарахуванні допомоги по тимчасовій непрацездатності невірно визначені дні, що підлягають оплаті за рахунок коштів Фонду без врахування графіку роботи установи. Тобто, позивачем було порушено вимоги ст.ст.35 № 2240 та п.20 Постанови КМУ від 26.09.2001 №1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням» (далі - Постанова № 1266).

У зв'язку із виявленими порушеннями, що відображені в акті перевірки керівником Фонду на підставі ст.ст. 28, 30 Закону № 2240 винесено рішення від 25.12.2014 року про повернення коштів Фонду використаних неправомірно та застосування санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності.

Крім того, зазначили, що перевірка проведена у відповідності до норм чинного законодавства, а акт перевірки складено у відповідності до Інструкції «Про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результатами та процедуру оскарження» від 22.12.2010 року, затвердженої постановою правління Фонду №29 від 22.12.2010 року (далі - Інструкція).

З вищенаведених підстав відповідач вважає позовні вимоги необгрунтованими, та просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Представники позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали із підстав викладених у письмових запереченнях та просили в задоволенні позову відмовити. Крім того, зазначили, що працівником Фонду при проведенні перевірки було враховано всі наявні у позивача документи з приводу графіку роботи установи, листки непрацездатності та табелі обліку робочого часу. Обрахування суми неправомірно використаних коштів здійснено у відповідності до Постанови № 1266.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача, представників відповідача, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю з наступних мотивів і підстав.

Згідно з пунктом 1 статті 2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин), суб'єктами загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, є застрахована особа або інша особа у випадках, передбачених статтями 45, 47 цього Закону, страхувальник та страховик.

Відповідно до пункту 1 статті 20 Закону № 2240 кошти загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, спрямовуються на виплату застрахованим особам допомоги по тимчасовій непрацездатності, вагітності та пологах, на поховання.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 2240 Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, провадить накопичення страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, забезпечує їх надання, і здійснює контроль за використанням цих коштів.

Відповідно до п. 3 ч. І ст. 28 Закону №2240 Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності має право проводити перевірку правильності використання страхових коштів на підприємствах, установах і організаціях незалежно від форми власності та виду діяльності, у фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Судом встановлено, що 24.12.2014 року працівниками виконавчої дирекції Волинського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності проведено позапланову перевірку правильності використання страхових коштів на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності у страхувальника - Інспекції з питань захисту прав споживачів у Волинській області.

За наслідками перевірки складено акт від 24.12.2014 року, яким встановлено порушення допущені позивачем при нарахуванні допомоги по тимчасовій непрацездатності, а саме невірно визначені дні, що підлягають оплаті за рахунок коштів Фонду без врахування графіку роботи установи.

Зокрема, при нарахуванні допомоги по тимчасовій непрацездатності застрахованим особам ОСОБА_5 згідно з листком непрацездатності серії АГІ № 130809, ОСОБА_7. згідно з листком непрацездатності АГВ № 977499, ОСОБА_6 згідно з листком непрацездатності серії АГІ № 049103 не були враховані накази Інспекції від 28.08.2014 №20 та від 11.09.2014 №21, якими було встановлено тривалість робочого часу спеціалістів Інспекції на вересень та жовтень 2014 року, що призвело до переплати допомоги за рахунок коштів Фонду на загальну суму 2269,56 грн., чим було порушено пункт 1 частини 1 статті 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" та абзац 3 пункту 20 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням.

Слід зазначити, що вказаний акт уповноваженою особою Інспекції було підписано без застереження.

Пунктом 1 частини 1 ст.35 Закону № 2240 визначено, що допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків: тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві.

Частиною 2 ст.35 Закону № 2240 визначено, що допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності), незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Тобто за результатами проведеної перевірки працівник Фонду при співставленні зазначених наказів про встановлення тривалості робочого часу, графіку роботи установ, та табелів робочого часу за вересень - жовтень 2014 року, встановив, що Інспекцією невірно визначено дні, що підлягають оплаті за рахунок відповідача особам у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

Вказане було зафіксовано в акті перевірки від 24.12.2014 року та, на думку суду, відповідає фактичним обставинам по справі та доказам які наявні в матеріалах справ (листкам непрацездатності, табелям використання робочого часу, наказам про встановлення графіку роботи установи).

Представник відповідача в судовому засіданні підтвердила ту обставину, що при проведені даної перевірки нею враховувались всі наявні у позивача документи, що беруться до уваги при виплаті Фондом зазначеної допомоги.

Отже, суд вважає, що відповідачем наявними належними та допустимими доказами доведено факт порушення позивачем ст.35 Закону № 2240.

Твердження представників позивача про неповне врахування перевіряючим наявних у нього документів, що впливають на оплату лікарняних були спростовані представниками відповідача в судовому засіданні і не були підтверджені представниками позивача належними та допустимими доказами в судовому засіданні.

Як передбачено частиною першою статті 30 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", страхувальники та інші отримувачі страхових коштів у разі порушення порядку використання страхових коштів відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

За результатами виявлених порушень 25.12.2014 року уповноваженою особою Фонду було прийняте рішення № 188/07000 про повернення коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, використаних неправомірно у сумі 2269,56 грн., та застосування фінансових санкцій в сумі 1134,78 грн.

Суд вважає, що вказане рішення відповідачем прийнято в межах наданих йому повноважень на підставі фактичних даних встановлених актом перевірки від 24.12.2014 року із дотриманням вимог ст.ст.2, 28, 30, 35 Закону № 2240 та є правомірним.

Частиною 2 ст.53 Закону визначено, що порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 3 пункту 20 Постанови № 1266 визначено, що сума страхових виплат застрахованій особі та оплати за перших п'ять днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця розраховується шляхом множення суми денної (годинної) виплати, розмір якої встановлюється у відсотках середньоденної (середньогодинної) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) залежно від страхового стажу, якщо його наявність передбачено законодавством, на кількість: календарних днів (годин), які підлягають оплаті за графіком роботи підприємства, установи, організації (структурного підрозділу підприємства, установи, організації або за індивідуальним графіком роботи), - для допомоги по тимчасовій непрацездатності та оплати за перших п'ять днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця.

Розрахунок коштів використаних неправомірно Інспекцією Фондом здійснено у відповідності до вимог абзацу 1 п.4 Постанови де визначено, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) для застрахованих осіб є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок та п.20 Постанови.

Позивачем в судовому засіданні не представлено жодного доказу того, що цей розрахунок Фондом проведений неправильно та за основу взятий середньоденний заробіток працівників перед настанням страхового випадку не той, що виплачувався працівникам позивача у ці місяці.

На підставі зазначеного нормативного акту, Фондом визначено суму неправомірно використаних позивачем коштів відповідача, від якої і обраховувалась сума штрафу передбачена ст.30 Закону № 2240.

Порушення кримінального провадження відносно головного бухгалтера Інспекції за ознаками складу кримінального правопорушення передбачених ст.ст. 191, 366 КК України на думку суду ніяким чином не впливають на показники, що мають значення для розрахунку коштів використаних Інспекцією неправомірно.

Твердження представників позивача щодо прийняття наказів від 28.08.2014 №20, 11.09.2014 №21 під час перебування працівників у відпустках, та датою коли вони з ним ознайомилися не спростовує факту допущення порушень при нарахуванні допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач як суб'єкт владних повноважень у спірних правовідносинах довів правомірність оскаржуваного в даній адміністративній справі рішення.

Враховуючи вищевикладене та правомірність оскаржуваного рішення прийнятого Фондом в задоволені адміністративного позову Інспекції про визнання протиправним та скасування рішення №188/07000 від 25.12.2014 року слід відмовити повністю.

Суд не бере до уваги доводи представників позивача про те, що відповідачем в акті перевірки допущені певні порушення та посилання на нормативні акти, які не існують, та щодо відсутності номеру акту та неможливості визначення виду перевірки виходячи із наступного.

Допущення певних описок в акті перевірки, яка проведена у відповідності до норм чинного законодавства не може свідчити про те, що рішення яке прийнято на його основі є неправомірним.

Крім того, в рішенні про повернення неправомірно витрачених коштів нормативні акти на основі яких приймалося рішення та за які порушення зазначені вірно.

Також суд звертає увагу на те, що акт перевірки від 24.12.2014 року відповідає вимогам, встановленим «Інструкцією про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результатами та процедуру оскарження».

Керуючись статтями 11, 17, 158, 160 ч. 3, 162, 163, 186 КАС України, на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", Постанови КМУ від 26.09.2001 р. № 1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Інспекції з питань захисту прав споживачів у Волинській області до Виконавчої дирекції Волинського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправним та скасування рішення №188/07000 від 25.12.2014 року відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі до 21 квітня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк