Справа № 826/6122/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 квітня 2015 року № 826/6122/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві
про визнання протиправним та скасування постанови від 13.03.2015 ВП №31665281, зобов'язання вчинити дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови від 13.03.2015 у ВП №31665281, зобов'язання зняти арешт та заборону відчуження на майно ОСОБА_2; визнання протиправними дій щодо вчинення виконавчих дій у ВП №31665281 після смерті боржника ОСОБА_2; зобов'язання зупинити виконавче провадження №31665281.

Позов вмотивовано тим, що відповідачем в порушення норм Закону України «Про виконавче провадження», а саме: не зупинено виконавче провадження у зв'язку зі смертю боржника ОСОБА_2 та винесено постанову про арешт майна померлого боржника.

Відповідач - Відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві - заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні за згодою сторін відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

16.03.2012 головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва №51/159 виданого 16.02.2012 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Київської міської ради 63 452,32 грн.

В подальшому, державним виконавцем прийнято постанову від 23.05.2015 про приєднання до зведеного виконавчого провадження.

22.11.2012 до відповідача надійшла заява про зупинення виконавчого провадження у зв'язку зі смертю боржника.

Постановою від 26.11.2012 зупинено виконавче провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

В подальшому, 23.02.2015 державним виконавцем винесено постанови про звільнення майна з-під арешту.

Також, 25.02.2015 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, постановою начальника від 13.03.2015 скасовано вказані вище постанови про звільнення майна з-під арешту та про закінчення виконавчого провадження.

Також, 13.03.2015 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Оскільки позивач є спадкоємцем ОСОБА_2, який є боржником у спірному виконавчому провадженні, отже вчинення відповідачем дій у такому виконавчому провадженні на думку суду безпосередньо впливає на права, інтереси та обов'язки позивача.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 8 Закону сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

З матеріалів справи вбачається, що боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі: смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво.

Як зазначено вище, постановою від 26.11.2012 зупинено виконавче провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 39 Закону протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться. Накладений державним виконавцем арешт на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, не знімається. У період зупинення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів щодо розшуку боржника (його майна) або перевірки його майнового стану.

Після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або за заявою стягувача. Копії постанови надсилаються сторонам у триденний строк.

З матеріалів справи вбачається та відповідачем не заперечується, що постанова про поновлення виконавчого провадження відповідачем не приймалась.

Враховуючи, що постанова від 26.11.2012 про зупинення виконавчого провадження на час вирішення справи не скасована, виконавче провадження не поновлено, отже спірне виконавче провадження є зупиненим, а відтак суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в частині зобов'язання зупинити виконавче провадження №31665281.

Оскільки постанови від 23.02.2015 та від 25.02.2015 про звільнення майна з-під арешту та про закінчення виконавчого провадження скасовано постановою начальника від 13.03.2015, отже арешт накладений постановою про відкриття виконавчого провадження від 19.03.2010 №18179248 є чинним.

Відповідно до ст. 57 Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Фактично оскарженою постановою в одному повторно накладено арешт на одне й те саме майно в одному й тому ж виконавчому провадженні.

Крім того, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, є вчиненням державним виконавцем виконавчих дій, в даному випадку у виконавчому провадженні, яке є зупиненим, що також вказує на протиправність постанови від 13.03.2015 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та як наслідок на наявність підстав для задоволення позовних вимог у вказаній частині.

Оскільки, виконавчий документи на час вирішення справи не виконаний та правовідносини допускають правонаступництва, отже суд не вбачає підстав для зобов'язання відповідача зняти арешт та заборону відчуження на майно ОСОБА_2.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на вищенаведене, виходячи з наявних матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині визнання протиправною та скасування постанови від 13.03.2015 у ВП №31665281. В решті позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 69, 70, 71, 128, 158-163, 172, 177, 179 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову від 13.03.2015 у виконавчому провадженні №31665281.

3. Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Згідно ст.ст. 185-186 КАС України сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Скарга про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАС України Постанова, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда