Справа № 804/2964/15
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2015 р. Справа № 804/2964/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Юркова Е.О.
при секретарі - Шпота Я.С.
за за участю: представник позивача - Іващенко С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Северсталь Дистрибуція» до відповідача 1 - Київської міської митниці Державної фіскальної служби, відповідача 2 - Головного управління Державної казначейської служби в м. Києві про визнання протиправними рішень їх скасування та стягнення надмірно сплаченого податку,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Северсталь Дистрибуція» до відповідача 1 - Київської міської митниці Державної фіскальної служби, відповідача 2 - Головного управління Державної казначейської служби в м. Києві з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №100260001/2014/200102/1 від 10.10.2014р.;
- стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Северсталь Дистрибуція» надмірно сплачений податок на додану вартість у загальній у розмірі 5880,81 грн. шляхом зарахування на його поточний рахунок;
- стягнути з Київської міської митниці Державної фіскальної служби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Северсталь Дистрибуція» витрати на сплату судового збору в розмірі 255, 78 грн.
Ухвалою суду від 17 березня 2015р року провадження у справі № 804/2964/15 зупинялось до 07 квітня 2015 року за клопотання представника позивача, для надання часу позивачу надати додаткові докази по справі.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.
Представник відповідача та представник третьої особи до судового засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином. Правом на подання письмових пояснень або заперечень не скористались.
Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Відносини, пов'язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 року).
Згідно із частиною 1 статті 7 Митного кодексу України, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності органів доходів і зборів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Згідно частин 1, 2, 3 статті 318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України.
Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Северсталь Дистрибуція» (далі - ТОВ «Северсталь Дистрибуція», або позивач) є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕВЕРСТАЛЬ-УКРАЇНА», про що на підставі ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» державним реєстратором 23 грудня 2014р. були внесені відповідні зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.
Київська міська митниця Державної фіскальної служби (далі - відповідач) була утворена шляхом реорганізації Київської міжрегіональної митниці Міндоходів України на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014р. № 311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України».
Країна виробництва РФ, виробник ВАТ «Северсталь».
09.10.2014р. декларантом позивача були надані на Митний пост «Східний», який на той час входив до складу Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України для здійснення оформлення товару у митному відношенні наступні документи:
- митна декларація (первинна) №100260001/2014/144453 від 09.10.2014р.;
- додаткова угода б/н від 05.05.2014р.;
- додаткова угода до контракту №1 від 02.07.2014р.;
- додаткова угода до контракту №2 від 11.08.2014р.;
- накладна №АУ796808 від 04.10.2014р.;
- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією ГО-4603 від 06.10.2014р.;
- розрахунок ціни (калькуляція виробника) №ССУ-31-22/617 від 29.09.2014р.;
- декларація країни відправлення №10210220/300914/0008503 від 30.09.2014р. Позивач зазначив митну вартість (за основним методом) за ціною контракту: сталь,
Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України (далі за текстом - МКУ) у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.
Відповідно до п.4.1. ст. 54 Митного кодексу України відповідачем було здійснено контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За результатами здійснення такого контролю відповідачем було встановлено, що документи, які підтверджують числові значення митної вартості товару не містять всіх відомостей та містять розбіжності, у зв'язку з чим 10.10.2014р. позивачу від митниці було направлено повідомлення № 123155 про необхідність надати додаткові документи, а саме:
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- виписку з бухгалтерської документації покупця, що стосується відчужена
- оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
- довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними аналогічними оцінюваним товарам.
При цьому необхідно зазначити, що у повідомленні від 10.10.2014р. відповідачем не було визначено, які саме документи надані позивачем до митниці, що підтверджують числові значення митної вартості товару не містять всіх відомостей та містять розбіжності.
Проте, не зважаючи на те, що представником позивача було надано вичерпний перелік документів на підтвердження митної вартості товару за ціною контракту, 10.10.2014р. відповідачем митну вартість визначено із застосуванням другорядного методу 2«б» ч.1 ст. 57 МКУ, на підставі цінової інформації МД від 06.10.2014р. №110100000/2014/227282, МД від 06.10.2014р. №110100000/2014/227219.
Відповідно до ч.1 ст. 59 МКУ у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Частинами 1, 2 статті 55 Митного кодексу України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів , які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Позивач звернувся до відповідача з проханням дозволити випуск товару у вільний обіг під надання фінансових гарантій та 10.10.2014р. подати відповідачу ВМД №100260001/2014/144537 де визначив митну вартість, визначену відповідачем.
Так, п.2 статті 53 Митного кодексу України визначено вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів до якого входить:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Вищезазначені документи та інші було надано позивачем. Однак, в рішенні про коригуванні митної вартості відповідачем вказано, що «Документи, що подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості відповідно до ч.2 ст.53 МКУ, містять розбіжності». Проте, витребовуючи у декларанта інші додаткові документи, митницею не конкретизовано, які документи, надані позивачем разом з електронною МД, містили розбіжності та не пояснено суті цих розбіжностей.
Подані декларантом позивача документи містили всі дані, необхідні для визначення митної вартості.
Крім того, листом №350 від 27.10.2014р. та додатково №124 від 05.11.2014р. митному органу позивачем надавались в порядку п.8 ст.55 МКУ наступні додаткові документи:
2. Виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України, а саме: копія договору поставки №6899 від 05.09.2013р.; копія рахунку №2108 от 02.09.2014р.; копія специфікації №6899/20 від 02.09.2014р. до договору поставки №6899 від 05.09.2013г.; копія банківської виписки від 03.09.2014р.
3. Довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортерові товарів, що є ідентичними та/або подібними аналогічними оцінюваним товарам, а саме: інформація експерту ринку про ціну товарів в країні-експортерові товарів; витяг із сайтів біржових котировок.
4. Копія висновку експерта ТПП №ГО-4603 від 06.10.2014р., що підтверджує заявлену митну вартість.
5. Копію калькуляції № Исх/ССУ-31-22/617 від 29.09.2014р.
6. Виписку з бухгалтерської документації від 05.11.2014р.
Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.
Також суд вважає, що відповідачем були порушені вимоги, щодо послідовності використання методів визначення митної вартості.
Порядок визначення митної вартості товарів, методи визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України передбачено Митним кодексом України та іншими актами законодавства, прийнятими у відповідності до вимог цього Кодексу.
Так, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, в силу приписів статті 49 Митного кодексу України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною першою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
При цьому, згідно з приписами пункту 2 частини другої статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Частиною четвертою статті 52 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.
Відповідно до частини 1 - 3 статті 57 цього Кодексу, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.
Крім того, нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Таким чином, митний орган неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним методом, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів та прийняв рішення про коригування митної вартості товару.
Подані ТОВ «Северсталь Дистрибуція» документи чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту згідно з вимогами статті 58 МК України.
Правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною Контракту, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.
Крім того, застосувавши замість визначеного позивачем основного методу, другорядний метод визначення митної вартості товару, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, відповідач не надав доказів неможливості застосування наступного, після основного методу визначення митної вартості товарів - за ціною договору щодо ідентичних товарів.
З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності.
Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено обов'язок декларанта подавати додаткові документи (за наявності) до визначеного частиною другою цієї статті загального переліку. При цьому такий обов'язок виникає у декларанта виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина друга статті 54 Митного кодексу України).
Послідовність дій посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів під час здійснення їх митного контролю та митного оформлення визначено Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби України від 13.07.2012 № 362 (далі - Методичні рекомендації).
Відповідачем не надано жодних доказів того, що подані ТОВ «Северсталь Дистрибуція» основні та додаткові документи не дозволяли митному органу у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів, відомості щодо їх ціни та використати основний метод визначення митної вартості за ціною контракту.
Документи, подані ТОВ «Северсталь Дистрибуція» до митного органу з метою підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, містять усю необхідну інформацію про вартість товару та транспортних послуг, а також реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
В силу приписів частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).
Таким чином, суд дійшов висновку, що митний орган неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за додатковим методом та прийняв рішення про коригування митної вартості товару і картку відмови у митному оформленні товарів.
Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно п.1 ч.2 ст.162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи його окремих положень.
Відповідно до ст. 301 МК України, повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.
Згідно з приписами частини третьої зазначеної статті, помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Відповідно до приписів частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.
Щодо вимоги позивача стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Северсталь Дистрибуція» надмірно сплачений податок на додану вартість у загальній у розмірі 5880,81 грн. шляхом зарахування на його поточний рахунок - суд зазначає, що вказане питання регулюється Порядком взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого спільним наказом Міністерства доходів і зборів України та Міністерства фінансів України від 30.12.2013 року № 882/1188, а також Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого Наказом Державної митної служби України № 618 від 20.07.2007р.
Відповідно до п. 5 Порядку (№882/1188) передбачено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом Міндоходів на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
Згідно п. 2 Розділу ІІ Порядку (№ 618) - для повернення цих коштів платником податків подається до митного органу заява довільної форми, підписана керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.
Оскільки в судовому засіданні було з'ясовано, що позивач з відповідною заявою до митного органу не звертався, суд вважає вказана вимога ТОВ «Северсталь Дистрибуція» є безпідставною, передчасною та такою, що задоволенню не підлягає.
За викладених обставин, позовні вимоги є обгрунтованими, та підлягають частковому задовленню.
Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову: немайнового характеру - 0,06 розміру мінімальної заробітної плати; майнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.
Відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.
Згідно ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік установлено, що у 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня становить - 1218 гривень.
Таким чином, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору складає - 73 грн. 08 коп., майнового характеру ставка судового збору є не менше 1 827 грн. та не більше 4 872 грн.
Позивачем під час подання адміністративного позову сплачено судовий збір, що підтверджується платіжним дорученням № 131 від 06.02.2015р. на загальну суму 255 грн. 78 коп. як за позовні вимоги немайнового характеру в розмірі 73 грн. 08 коп. щодо оскарження рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, а також за позовні вимоги майнового характеру в розмірі 182 грн. 70 коп. щодо стягнення надмірно сплаченого податку на додану вартість.
Отже у даному випадку, розмір судового збору, що підлягає стягненню з позивача становить 1 827 грн. - 182 грн. 70 коп. - 73 грн. 08 коп. = 1 571 грн. 22 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 70-71, 86, 94, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Северсталь Дистрибуція» до відповідача 1 - Київської міської митниці Державної фіскальної служби, відповідача 2 - Головного управління Державної казначейської служби в м. Києві про визнання протиправними рішень їх скасування та стягнення надмірно сплаченого податку - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №100260001/2014/200102/1 від 10.10.2014р.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Копію постанови направити сторонам по справі.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та в строки, встановленні статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови викладений протягом п'яти днів.

Суддя (підпис) Е.О. Юрков