Справа № 710/671/15-а
Суддя: Кравчук В. М.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 710/671/15-а
провадження № 2-а/710/44/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2015 року Шполянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді: Кравчука В.М.

за участю секретаря: Ткаченко В.Б.

представника відповідача: Масляної Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шпола Черкаської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Шполянської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної компенсації на оздоровлення особі, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який підтримав в судовому засіданні і просив визнати дії Управління соціального захисту населення Шполянської районної державної адміністрації щодо недорахування йому компенсації за втрачене здоров'я як інваліду 2 групи внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС протиправними, стягнути з Управління соціального захисту населення Шполянської районної державної адміністрації на його користь 54810 грн. одноразової компенсації, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи у відповідності до положень ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796 - ХІІ від 28.02.1991 р.

Позовні вимоги позивач мотивував тим, що він є ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та інвалідом 2 групи по хворобі, пов'язаній з наслідками аварії на ЧАЕС з 25 квітня 2014 року. 24 лютого 2015 року він звернувся із заявою до Управління соціального захисту населення Шполянської районної державної адміністрації з проханням нарахувати йому за 2014 рік виплату одноразової компенсації, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи у відповідності до положень ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796 - ХІІ від 28.02.1991 р., тобто в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, що складає 54810 грн. 03 березня 2014 року він отримав відповідь, в якій вказано, що відповідно до Постанови КМУ від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір одноразової компенсації за втрачене здоров'я інвалідам 2 групи становить 284,40 грн., що не відповідає вимогам ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796 - ХІІ від 28.02.1991 р. Виплата йому одноразової компенсації в значному меншому розмірі, ніж передбачено Законом, змусило його звернутися до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права на отримання належної компенсації за втрачене здоров'я як інваліду 2 групи. Враховуючи вказані обставини, просив позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 позов не визнала і пояснила, що у відповідності до ст. 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності. Розмір одноразової компенсації за втрачене здоров'я громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи протягом 2014 року встановлювався відповідно до положень Постанови КМУ «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №836 від 26 липня 1996 року. Позивачу була виплачена одноразова компенсація у відповідності до вказаної Постанови в розмірі 284,40 грн. Крім того, зазначила, що згідно довідки від 14.05.2014 позивачу було встановлено 2 групу інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з виконанням робіт військової служби по ліквідації аварії на ЧАЕС та виписано посвідчення І категорії від 19.05.2014, тобто з 19 травня 2014 року позивач набув права на отримання одноразової компенсації, однак звернувся до суду з вимогами про її стягнення лише 22.03.2015. В зв'язку з цим, вважає, що позивачем пропущений строк для звернення до адміністративного суду. Враховуючи вказані обставини, просила позов ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Вислухавши сторони, вивчивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та інвалідом 2 групи по хворобі, пов'язаній з наслідками ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС з 25 квітня 2014 року, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серія НОМЕР_1.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 24 лютого 2015 року звернувся із заявою до Управління соціального захисту населення Шполянської районної державної адміністрації з проханням нарахувати йому за 2014 рік виплату одноразової компенсації, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи у відповідності до положень ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796 - ХІІ від 28.02.1991 р.

На подану позивачем заяву, Управління соціального захисту населення було надано відповідь за №131 від 03.02.2015, згідно якої позивачу була виплачена одноразова компенсація відповідно до Постанови КМУ від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в липні 2014 року в розмірі 284,40 грн.

Враховуючи, що на звернення позивача по питанню нарахування та виплати одноразової компенсації, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи у відповідності до положень ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796 - ХІІ від 28.02.1991 р., відповідачем було надано відповідь 03 лютого 2015 року, тому позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в межах встановленого законом шестимісячного строку.

Згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796 - ХІІ від 28.02.1991 р., одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується інвалідам II групи в розмірі 45 мінімальних заробітних плат.

Однак, згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності та виплати відповідної доплати, фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету. Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Слід зазначити, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» №1622-VІІ від 31.07.2014 р. встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статей 5 та 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", статей 14, 22, 37 та 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", пункту "ж" частини першої статті 77 Основ законодавства України про охорону здоров'я, статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", статті 43 Гірничого закону України, статей 6-1, 6-2, 6-3 та 6-4 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік. Таким чином, вказаним законом право на визначення розміру соціальних виплат було делеговано Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 16.03.2012 №4 «Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв'язку із застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» судам необхідно звертати увагу на те, що у разі наявності колізій між нормами законів, що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той із них, який прийнято пізніше. Крім того, судам варто враховувати Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012.

Згідно рішення Конституційного Суду України №3-рп/2012 від 25.01.2012 року, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Також в рішенні від 26.12.2011 р. № 20-рп Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Постанова КМУ «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №836 від 26 липня 1996 року передбачає виплату одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи для інвалідів 2 групи в розмірі 284,40 грн. Зазначена постанова КМУ станом на час нарахування допомоги позивачу є діючою та не скасована в установленому законом порядку.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши та оцінивши їх у єдності і сукупності, проаналізувавши вищевикладені норми діючого законодавства, суд вважає, що відповідачем правомірно здійснено нарахування одноразової компенсації позивачу відповідно до Постанови КМУ №836 від 26 липня 1996 року, поскільки соціальні виплати вказаній категорії громадян здійснюються за рахунок державного бюджету, витрати державного бюджету передбачаються в Законі України «Про Державний бюджет України» на кожний певний рік, Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» право визначати порядок та розміри соціальних виплат особам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, делеговано Кабінету Міністрів України і ці виплати встановлюються в залежності від фінансових ресурсів державного бюджету на 2014 рік, зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги визнана Конституційним Судом України в рішенні від 25.01.2012 р. такою, що відповідає принципам справедливості і пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, є конституційно допустимою, вказаний закон прийнятий пізніше, ніж Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тому саме Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» підлягає застосуванню при визначенні порядку та умов здійснення виплат особам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, враховуючи, що Постанова КМУ №836 від 26 липня 1996 року прийнята в межах наданих Кабінету Міністрів України повноважень, відповідає вимогам Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», тому її застосування відповідачем є правомірним, таким, що відповідає принципу законності, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_2 необхідно відмовити.

На підставі викладеного, ст.ст. 48, 62 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. №796-ХІІ із змінами та доповненнями, ЗУ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» №1622-VІІ від 31.07.2014 р., Постанови КМУ «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №836 від 26 липня 1996 року, Рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 р. № 20-рп/2011, Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012, Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 16.03.2012 №4 «Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв'язку із застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», керуючись ст. ст. 6, 17, 18, 71, 158, 160-163, 186 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Шполянської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної компенсації на оздоровлення особі, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС - відмовити.

Повний текст постанови проголошено 28.04.2015 р. о 13-00 год. в приміщенні залу судових засідань №1 Шполянського районного суду Черкаської області.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України.

Суддя В.М. Кравчук