Справа № 816/1203/15-а
Суддя: Ф.Ф. Соколенко
Дата ухвалення: 2015-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/1203/15-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соколенка Ф.Ф.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шулик Н.І.,

представника позивача - Татусь О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Колективного підприємства "Полтавський м"ясокомбінат" до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про зняття арешту з майна боржника, -

В С Т А Н О В И В:

14 квітня 2015 року Колективне підприємство "Полтавський м"ясокомбінат" (надалі - позивач, КП "Полтавський м"ясокомбінат") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області (надалі - відповідач) про зняття арешту з майна боржника, а саме з:

- автомобіля ГАЗ 3307, 1993 р.в., ДНЗ 6982ПОУ;

- самоскида САЗ 4509, 1994 р.в., ДНЗ 9691ПОУ;

- фургона ізотермічного ГАЗ 33021, 2002 р.в., ДНЗ ВІ 8706 ВС;

- фургона ізотермічного ГАЗ 33021, 1997 р.в., ДНЗ 03098 СН;

- вакуумної ГАЗ 3307, 1991 р.в., ДНЗ ВІ 7560 ВС;

- фургона ізотермічного Зіл 47110, 2003 р.в., ДНЗ 14368 СН;

- автомобіля ГАЗ 5314, 1992 р.в., ДНЗ 1514ПОУ;

- навантажувача ковшового Т-156, 1995 р.в.;

- фургона ізотермічного ГАЗ 3302, 2002 р.в., ДНЗ 08028 СН;

- фургона ізотермічного ГАЗ 33021, 2001 р.в.,ДНЗ 11493 СН;

- екскаватора ЕО 2621, 1993 р.в., ДНЗ 06174 НО;

- тягача 5410, 1989 р.в., ДНЗ 08268 СН;

- напівпричіпа ОдАЗ-9958, 1993 р.в., ДНЗ 9358 ХТ;

- автомобіля ГАЗ 3307, 1993 р.в., ДНЗ ВІ 2126 АН;

- електровізка Т 2516 ПЛ, 1994 р.в.;

- електронавантажувача ЕП 08-06, 1994 р.в.;

- електровізка ЕС-301 Т2522ПЛ, 1997 р.в.;

- ДУК-1 ГАЗ 5204, 1981 р.в., ДНЗ 7299 ПОУ;

- автомобіля ГАЗ 3307, 1994 р.в., ДНЗ 03607СН;

- автомобіля ГАЗ 3307-1012, 2002 р.в., ДНЗ 14207 СН;

- автомобіля ГАЗ 3307-1012, 2002 р.в., ДНЗ 14206 СН;

- автомобіля ИЖ 27175, 2006 р.в., ДНЗ ВІ 3986 АЕ;

- автомобіля ЗИЛ 130, 1993 р.в., ДНЗ 5886 ПОУ;

- трактора ЮТЗ6АКЛ, 1993 р.в., ДНЗ 0204ПЛ;

- автомобіля УАЗ 3303, 2002 р.в., ДНЗ 07109 СН.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що не має можливості виконати судові рішення та сплатити борг підприємства щомісячно рівними частками, оскільки відповідачем накладений арешт на майно КП "Полтавський м'ясокомбінат", а тому просить зняти арешт з вищевказаного майна.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. У письмових поясненнях, що надійшли на адресу суду 23.04.2015, просив розглянути справу за його відсутності, при вирішенні питання про зняття арешту покладався на розсуд суду. Посилався на те, що на виконанні у відділу перебуває зведене виконавче провадження № 39615914 щодо стягнення з КП "Полтавський м'ясокомбінат" заборгованості. Зазначав, що заборгованість по деяким виконавчим провадженням, які входили до складу зведеного, погашена в повному обсязі, проте ще 9 виконавчих проваджень перебуваєть на виконанні та по ним судом надано розстрочку виконання рішкення суду.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступних висновків.

У провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області Міністерства юстиції України перебуває зведене виконавче провадження №39615914 від 09.09.2013, яке об'єднує виконавчі провадження щодо стягнення з КП "Полтавський м'ясокомбінат" заборгованості на користь юридичних осіб та держави.

Постановами державного виконавця від 15.09.2013 року та від 16.12.2013 року накладено арешт на майно боржника КП "Полтавський м'ясокомбінат" та оголошено заборону на його відчуження (а.с. 47-48).

Державним виконавцем 26.12.2013 року та 15.04.2014 року складено акти опису й арешту майна позивача (а.с. 10-17).

КП "Полтавський м'ясокомбінат" звернулося до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області з проханням зняти арешт із майна, але листом № 2911 від 26.03.2015 року йому було відмовлено.

У зв'язку з цим позивач звернувся до суду з позовними вимогами щодо зняття арешту з майна боржника в судовому порядку.

Оцінюючи обгрунтованість позовних вимог, суд виходить з наступного.

За приписами статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 11 Закону до державний виконавець має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Частинами 1 та 2 статті 57 Закону встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Судом встановлено, що для забезпечення реального виконання рішень постановами державного виконавця від від 15.09.2013 року та від 16.12.2013 року накладено арешт на майно боржника.

Відповідно до статті 32 Закону заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням

Частиною 1 статті 52 Закону визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно з частиною 3 статті 57 Закону постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Статтею 60 Закону закріплено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Судом встановлено, що станом на 22.04.2015 на виконанні у відповідача у складі зведеного провадження перебувають ще 9 виконавчих проваджень про стягнення з КП "Полтавський м'ясокомбінат" заборгованості.

Згідно із п.3.11 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 зупинення виконавчого провадження, відкладення провадження виконавчих дій, відстрочка або розстрочка виконання рішення не є підставою для скасування раніше вжитих заходів до примусового виконання рішення.

Таким чином, розстрочка виконання судового рішення не є підставою для скасування вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення, яким є накладення арешту на майно, у зв'язку з цим суд не приймає посилання представника позивача про наявність судових рішень про розстрочення виконання рішень суду як на підставу для скасування арешту майна.

Інших доказів на підтвердження обгрунтованості своїх вимог позивачем не надано.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зняття арешту з майна позивача та задоволення позовних вимог.

З огляду на приписи статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Колективного підприємства "Полтавський м"ясокомбінат" до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про зняття арешту з майна боржника відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 28 квітня 2015 року.

Суддя Ф.Ф. Соколенко