Справа № 820/20793/14
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

09 квітня 2015 р. № 820/20793/14

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бадюков Ю.В., суддів:Панченко О.В., Тітов О.М.,

при секретарі судового засідання - Кікоян Г.О.,

за участю представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача -1 - Жегуліна Ю.М.,

представника відповідача -2 - Лічман О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом

ОСОБА_6
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "КБ "УФС" Гончарова Сергія Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
про визнання протиправними рішень, скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_6.), звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "КБ "УФС" Гончарова Сергія Івановича (далі по тексту - відповідач-1 Уповноважена особа, Гончаров С.І.), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - відповідач -2, Фонд), в якому, з урахуванням змінених позовних вимог, просить суд:

визнати протиправною відмову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Гончарова Сергія Івановича у включенні даних ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1; паспорт НОМЕР_2, виданий Баришівським РВ ГУ МВС України в Київській області 10.08.2011 р., адреса проживання: АДРЕСА_1) до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «УФС» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором №43690 від 03.07.2014 року банківського вкладу (депозиту) «Планер»;

визнати протиправним рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Гончарова Сергія Івановича про визнання нікчемним Договору №43690 від 03.07.2014 року банківського вкладу (депозиту) «Планер», укладеного між ОСОБА_6 та ПАТ «КБ «УФС», оформлене наказом №6 від 18.11.2014 р. «Про визнання нікчемними транзакцій та правочинів» (згідно Переліку до наказу);

скасувати наказ №6 від 18.11.2014 р. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Гончарова Сергія Івановича «Про визнання нікчемними транзакцій та правочинів» в частині визнання нікчемним Договору №43690 від 03.07.2014 року банківського вкладу (депозиту) «Планер», укладеного між ОСОБА_6 та ПАТ «КБ «УФС»;

зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Гончарова Сергія Івановича (АДРЕСА_2) включити дані ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1; паспорт НОМЕР_2, виданий Баришівським РВ ГУ МВС України в Київській області 10.08.2011 р., адреса проживання: АДРЕСА_1) до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «УФС» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором №43690 від 03.07.2014 року банківського вкладу (депозиту) «Планер»;

зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Гончарова Сергія Івановича (АДРЕСА_2) надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1; паспорт НОМЕР_2, виданий Баришівським РВ ГУ МВС України в Київській області 10.08.2011 р., адреса проживання: АДРЕСА_1), яким необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «УФС» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (, м. Київ, бульв. Т. Шевченка, 33-Б) здійснити відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1; паспорт НОМЕР_2, виданий Баришівським РВ ГУ МВС України в Київській області 10.08.2011 р., адреса проживання: АДРЕСА_1) згідно до Договору №43690 від 03.07.2014 року банківського вкладу (депозиту) «Планер» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем - 1 протиправно прийнято рішення про відмову у включенні даних ОСОБА_6 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, що порушує права позивача.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив їх задовольнити.

Відповідачі до суду подали письмові заперечення в яких, посилаючись на те, що уповноважена особа Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ "КБ "УФС" правомірно та обґрунтовано не включила позивача в Перелік вкладників, визнавши Депозитний договір нікчемним, оскільки даний договір порушує публічний порядок відшкодування грошових коштів вкладникам неплатоспроможних банків, встановлений Законом про СГВФО, і суперечать інтересам держави і суспільства.

В судовому засіданні представники відповідачів проти позову заперечили в повному обсязі та просили його задовольнити з підстав, зазначених у письмових запереченнях.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

03.07.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ» (далі за текстом - ПАТ «КБ «УФС») та ОСОБА_6 був укладений договір №43690 банківського вкладу (депозиту) «Планер» (далі за текстом - Договір №43690). Відповідно до умов п.1.1. зазначеного договору ПАТ «КБ «УФС», в особі начальника відділення №2 у м. Донецьку Зарочинцевої Олени Василівни, приймає від вкладника грошові кошти в сумі 16724,17 доларів США у тимчасове строкове користування на строк до 08.08.2014 р. Згідно до п.1.2. Договору процентна ставка за вкладом встановлюється у розмірі 8.00 процентів річних.

Датою внесення грошових коштів Вкладником є лата надходження грошових коштів на вкладний (депозитний) рахунок в Банку №0007.388 (п. 1.3. договору).

Підпунктом 2.3.1 договору, зокрема встановлено, що вкладник зобов'язується протягом трьох днів з лати укладання цього договору внести готівкою або безготівковим шляхом суму вкладу на вкладний (депозитний) рахунок. Внесення суми вкладу оформлюється відповідним розрахунково-касовим документом, який підтверджує внесення (перерахунок) грошових коштів та зберігається у вкладника.

Іншого порядку внесення суми вкладу зазначеним договором не передбачено, додаткові угоди щодо вказаного договору відсутні.

Всупереч п. 1.1. та п.п. 2.3.1 зазначеного договору, згідно платіжного доручення № ТR.57988.1104.85 від 03.07.2014 р. банк перевів грошові кошти з депозитного рахунку громадянина ОСОБА_9 № НОМЕР_3, який був відкритий у ПАТ «КБ «УФС» на користь ОСОБА_6, грошові кошти в сумі 16724,17 доларів США (198032, 72 грн.) на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_4, з призначенням платежу "Перерахування грошових коштів на депозитний договір № 43690 від 03.07.2014 р. ОСОБА_6».

Також судом встановлено, що на підставі постанови Правління НБУ № 491 від 14.08.2014 р. та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування № 69 від 14.08.2014 р. ПАТ «КБ «УФС» було визнано неплатоспроможним та з 15.08.2014 р. в ньому було запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено Уповноважену особу Фонду гарантування на тимчасову адміністрацію ПАТ "КБ "УФС" - Гончарова С.І.

Відповідно до постанови Правління НБУ № 717 від 10.11.2014 р. та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування № 119 від 13.11.2014 р. з 13.11.2014 р. у ПАТ "КБ "УФС" відкликано банківську ліцензію, розпочато процедуру ліквідації банку, Уповноваженою особою Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ "КБ "УФС" призначено Гончарова C.І.

У відповідності до ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" № 4452-VI від 23.02.2012 (надалі також Закон № 4452-VI) протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Зокрема, Уповноваженою особою Фонду було вжито заходів щодо виявлення правочинів, які мають ознаки нікчемних (недійсних). Для чого наказом від 30.10.2014 р. №34 було створено Комісію щодо визнання нікчемними правочинів (договорів) банківських вкладів (депозитів). За результатами роботи вказаної Комісії 10.11.2014 було складено протокол, яким запропоновано Уповноваженій особі Фонду на ліквідацію визнати нікчемними правочини (договори) вкладів (депозитів), перелік яких наведено в Додатку № 1, який є невід'ємною частиною Протоколу. З урахуванням висновків Комісії та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 237/14 від 18.11.2014, Уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ "КБ "УФС" наказом від 18.11.2014 № 6 було визнано нікчемними правочини (договори), згідно переліку.

Таким чином, під час перевірки було встановлено, що кошти на рахунок, відкритий на ім'я позивача, надійшли внаслідок так званого "дроблення" (розподілу) грошових коштів, що зберігалися на рахунку іншого клієнта, який володів значними коштами. Зокрема, в платіжному дорученні платником вказаний ОСОБА_9.

Проте, така операція прямо суперечить пункту 10.19 «Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» № 492 від 12.11.2003 р.

Згідно п. 10.19. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 р. N 492, на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті фізичної особи - резидента зараховуються:

готівкова валюта внесена/переказана власником рахунку;

валюта, перерахована з власного поточного або власного вкладного (депозитного) рахунку в іноземній валюті;

валюта від здійснення уповноваженим банком за дорученням власника рахунку операцій з обміну валюти відповідно до нормативно-правових актів Національного банку з питань торгівлі іноземною валютою та умов договору банківського вкладу;

кошти, перераховані з поточного рахунку іншої фізичної особи, якщо це передбачено договором банківського вкладу;

нараховані проценти (дохід в іншій формі) за вкладом (депозитом), якщо це передбачено договором.

Згідно п. 10.20. цієї ж Інструкції, з вкладного (депозитного) рахунку фізичної особи - резидента в іноземній валюті за розпорядженням вкладника або за його дорученням кошти повертаються шляхом:

виплати готівкою;

виплати платіжними документами;

перерахування на власний поточний або власний вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті.

Таким чином, при здійсненні вищезгаданої банківської операції було порушено приписи нормативно-правових актів НБУ, а сама операція є незаконною. ОСОБА_6 не могла отримати на свій вкладний (депозитний) рахунок переказ з іншого вкладного (депозитного) рахунку, який їй не належить. Так само і ОСОБА_9 не міг отримати кошти зі свого вкладного (депозитного) рахунку шляхом перерахування суми вкладу на інший вкладний (депозитний) рахунок, який йому не належить.

Як встановлено під час судового розгляд справи у ОСОБА_9 було декілька рахунків (зокрема вкладних), загальний розмір коштів на яких перевищують обмежену гарантовану державою суму відшкодування 200000,00 грн. Інформація про стан рахунку ОСОБА_9 становить банківську таємницю в розумінні ст. ст. 60-62 Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Положеннями Закону № 4452-VI не визначено чітко визначеного порядку дій, згідно якого уповноважена особа має дотримуватись процедури щодо визнання правочинів нікчемними. Правочин є нікчемним сам по собі в силу своєї правової природи та норми закону, а не через те, що його необхідно визнавати таким. Нікчемність правочину достатньо лише встановити. Саме тому, у Законі і зазначено, що Уповноважена особа забезпечує перевірку правочинів на предмет виявлення таких, які є нікчемними.

У зв'язку з цим, представника позивача листом від 17.12.20014 року №001/1304 було поінформовано, що договір банківського вкладу між ПАТ "КБ "УФС" від 03.07.2014 № 43690 є нікчемним відповідно до положень ст. 38 Закону № 4452-VI та в силу ст. 228 Цивільного кодексу України.

Суд зазначає, що нормативно-правовим актом, яким встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків є Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 р. № 4452 (надалі Закон №4442).

Порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами фізичних осіб, а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми, гарантованої Фондом, за рахунок цільової позики Фонду, визначено в Положенні про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням №14 Виконавчої дирекції Фонду (надалі - Положення №14).

Відповідно до 4.1 та ч.2 ст.4 Закону №4452 (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Так частиною 1 ст.26 Закону №4452 передбачено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не, мас права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Зокрема, відповідно до положень ч. 4 ст. 38 Закону № 4452 Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, назначеними частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

В той же час суд зазначає, що даними нормами Закону не передбачено ніяких дій, які необхідно вчинити уповноваженій особі, для визнання правочинів нікчемними. Правочин є нікчемним сам по собі, а не через те. що його необхідно визнавати таким. Нікчемність правочину достатньо лише виявити, У Законі зазначено, що уповноважена особа лише забезпечує перевірку правочинів на предмет виявлення таких, які вже є нікчемними. Інакше кажучи, уповноважена особа не визнає правочин нікчемним, а лише виявляє або забезпечую таке виявлення га фіксує даний факт.

Вказана позиція щодо нікчемності правочину повністю узгоджуються з вимогами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою га шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені статтею 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочнн, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин мас бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до положень ст. 215 Цивільного кодекс України недійсним б правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Також як вбачається з матеріалів справи, підписи ОСОБА_6, які містяться у договорі № 43690 банківського вкладу (депозиту) «Планер» від 03.07.2014 року, паспорту ОСОБА_6 та угоді про надання правової допомоги від 02.12.2014 року є різними.

Виходячи з вище викладеного суд приходить до висновку, що вказані обставини свідчать про те, що позивач не вносив готівки до каси, операції виконувались за домовленістю іншого вкладника цього банку, який подрібнював свій вклад з працівниками банку.

В свою чергу і робоча комісія прийшла до висновку, що вказані дії відбувались з мстою отримати кошти не від банку і не за рахунок банку, який в той момент вже не міг виконувати свої зобов'язання перед вкладниками щодо повернення належних їм коштів, а отримати кошти від Фонду, тобто за рахунок державних коштів. За таких обставин витрати Фонду значно збільшуються без будь яких законних на те підстав.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає обґрунтованими доводи Уповноваженої особи Фонду, що оскільки реальних коштів позивачем не вносилось, про що було відомо працівникам банку, то укладання договору та проведення фінансових операцій щодо зарахування коштів на рахунок, відкритий на ім'я позивача, погіршувало фінансове становище банку і сприяло приведенню банку до неплатоспроможності.

До того ж. проведення вище описаних дій надавало можливість власнику вкладу, розмір якого значно перевищує суму 200 000 гривень, отримати суму повністю, без будь яких обмежень, що є наданням переваг цьому вкладнику перед іншими кредиторами.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону №4452 правочнни (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв па себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій. відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата па 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала, вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договорю, умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку ;

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що Уповноваженою особою Фонду правомірно винесено оскаржувані рішення, визнано договір нікчемним, не включено позивача до переліку вкладників, і як наслідок Фондом не включено позивача до загального реєстру вкладників і не відшкодовано кошти за рахунок Фонду, а отже позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Матеріалами справи підтверджується правомірність дій відповідачів, а відтак відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_6 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "КБ "УФС" Гончарова Сергія Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними рішень, скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий Суддя Бадюков Ю.В.

Судді Панченко О.В.

Тітов О.М.