Справа № 826/779/15
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/779/15 Головуючий у 1-й інстанції: Мазур А.С.
Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Борисюк Л.П.,

Петрика І.Й.

при секретарі Шевчук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом адвоката ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо ненадання копії висновку від 18.12.2014, який зареєстрований за № 203/26-58-17-01- на адвокатський запит № 318/14-К від 24.12.2014 та зобов'язати ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві надати копію вказаного висновку.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з'ясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивачем 24.12.2014 було надіслано на ім'я виконуючого обов'язки начальника ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві адвокатський запит № 318/14-К щодо направлення висновку від 18.12.2014, зареєстрованого за № 203/26-58-17-01-, за результатами розгляду заперечень платника податку до акта перевірки ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві на адресу: 01030 АДРЕСА_1.

Листом від 30.12.2014 № 12692/Н/26-58-17-01-11 ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві повідомила позивача про те, що висновок, який було складено за результатами розгляду заперечень ОСОБА_5 (особа, якій адвокат ОСОБА_3 надає правову допомогу) 18.12.2014 зареєстрований за № 203/26-58-17-01-. Відповідачем у даному листі було зазначено, що запитуваний позивачем висновок є складовою частиною (додатком) матеріалів перевірки, який залишається в контролюючому органі та враховується керівником (заступником керівника) при розгляді звернень. На підставі вищезазначеного висновку ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві складено обґрунтовану письмову відповідь щодо результатів розгляду заперечень, яка підписана заступником керівника контролюючого органу та надіслана платнику податків ОСОБА_5 згідно чинного законодавства України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо ненадання копії висновку від 18.12.2014, зареєстрованого за № 203/26-58-17-01-, є правомірними і відповідають вимогам чинного законодавства, а висновок, складений за результатами розгляду заперечень платника податку до акта перевірки ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві, є складовою частиною (додатком) матеріалів перевірки, який залишається в органі державної податкової служби та враховується керівником (заступником керівника) органу державної податкової служби при їх розгляді і прийнятті податкового повідомлення-рішення. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем було надано обґрунтовану письмову відповідь на адвокатський запит.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду не погоджується з такими висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 вищевказаного Закону, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, а документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги є ордер.

Частина 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачає, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Таким чином, з моменту укладення договору про надання правової допомоги у адвоката виникає підстава для здійснення адвокатської діяльності з надання правової допомоги клієнту, у тому числі шляхом звернення з адвокатськими запитами.

Як вбачається з матеріалів справи, запитувана позивачем інформація стосувалася, насамперед, здійснення належного захисту прав та інтересів ОСОБА_5 з метою надання правової допомоги за умовами договору про надання правової допомоги №18/14 від 27.03.2014.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об'єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов'язані не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст..21 Закону України «Про інформацію», інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 7 конфіденційна інформація - це інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону. Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» до службової може належати така інформація:

1) що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень;

2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування". Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб'єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі.

Наказом Державної фіскальної служби України від 28.08.2014 №88 «Про затвердження Переліку відомостей, які містять службову інформацію в органах ДФС» затверджено перелік відомостей, які містять службову інформацію в органах ДФС. Даний наказ був на прийнятий на виконання п. 9 ст. 2 Указу Президента України від 05 травня 2011 року N 547 "Питання забезпечення органами виконавчої влади доступу до публічної інформації".

Так, відповідно до вищезазначеного наказу, до Переліку відомостей, які містять службову інформацію в органах ДФС не відноситься інформація та відомості, які містяться у висновку про результати розгляду заперечень до акту перевірки.

У ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено вичерпний перелік підстав до відмовити в задоволенні інформаційного запиту:

1)розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2)інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19цього Закону.

Як вбачається з листа 30.12.2014 № 12692/Н/26-58-17-01-11, надаючи відповідь на адвокатський запит від 27.10.2014 відповідачем не зазначено, що витребуваний документ містить інформацію з обмеженим доступом (або конфіденційну інформацію, або таємну інформацію, або службову інформацію), що, в свою чергу, могло призвести до неможливості надання витребуваної адвокатським запитом копії документа.

Згідно з підпунктом 21.1.6. пункту 21.1. статті 21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані не допускати розголошення інформації з обмеженим доступом, що одержується, використовується, зберігається під час реалізації функцій, покладених на контролюючі органи.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання вимог ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» надав відповідачу завірену копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №630 від 10.02.2012 та завірену копію договору про надання правової допомоги від 27.03.2014.

Таким чином, зважаючи на дотримання позивачем законодавчо визначеної процедури звернення із адвокатським запитом, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку не виконаний.

Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, що на думку колегії апеляційного адміністративного суду, не дотримано судом першої інстанції.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2015 року слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов адвоката ОСОБА_3 задовольнити повністю:

Керуючись ст. ст. 41, 160, 196, 198, 202, 207 КАС України, суд ,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2015 року - скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов адвоката ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними дій - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо ненадання копії висновку від 18.12.2014, який зареєстрований за № 203/26-58-17-01- на адвокатський запит № 318/14-К від 24.12.2014.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві надати копію висновку від 18.12.2014, який зареєстрований за № 203/26-58-17-01- на адвокатський запит № 318/14-К від 24.12.2014.

Постанова відповідно до п. 10 ст. 183-2 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено та підписано 29.04.2015.

Головуючий суддя: В.Ю. Ключкович

Судді: Л.П. Борисюк

І.Й. Петрик

Головуючий суддя Ключкович В.Ю.

Судді: Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.