Справа № 2а-138
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2011-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Справа № 2а-138
Головуючий у 1-й інстанції: Прищепа Т.П.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"30" листопада 2011 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Ємільчинської райдержадміністрації Житомирської області на постанову Ємільчинського районного суду від "10" березня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Ємільчинської райдержадміністрації Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ємільчинського районного суду від 10.03.2011р. позовні вимоги задоволено частково. Визнано бездіяльність ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області, щодо відмови в нарахуванні та виплаті позивачу щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та доплати до заробітної плати особі, яка працює в зоні посиленого радіоекологічного контролю відповідно до ст. ст. 37, 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправною. Зобов'язано ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області здійснити перерахунок та виплатити позивачу щомісячну грошову допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва в розмірі 30% від мінімальної заробітної плати та щомісячну доплату до заробітної плати в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, передбачені ст. ст. 37, 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі яка проживає та працює в зоні посиленого радіоекологічного контролю з 28 серпня 2010 року (шестимісячний термін звернення до суду) по 28 лютого 2011 року (час звернення до суду), за виключенням сум фактично проведених виплат щомісячної грошової допомоги, з урахуванням зміни розміру мінімальної заробітної плати протягом вказаного періоду. В частині стягнення 7057,30 грн. відмовлено позивачці.

Не погоджуючись з зазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив відповідно скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у позові повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Позивач звернулася до суду із позовом у лютому 2011 року, як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії, проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю. Позивач отримує допомогу у зв'язку із обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, передбачену ст.37 Закону №796-ХІІ, та доплату до заробітної плати відповідно до ст.39 Закону №796-ХІІ , але у розмірах, встановлених постановою КМУ (а.с. 4).

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом № 796-XII.

Відповідно до ст. 37 Закону №796-ХІІ громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 30 процентів від мінімальної заробітної плати.

Статтею 39 вказаного Закону передбачено, що громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Водночас суми, з яких здійснювався розрахунок виплат позивачу, передбачених Законом №796-XII, визначалися згідно постанови КМУ від 26.07.1996р. №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи". Зазначеною постановою, всупереч вимогам Закону №796-ХІІ, який встановлює розмір доплат як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати, установлено конкретні розміри таких доплат в твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру доплат застосуванню підлягають саме ст.ст.37,39 Закону №796-ХІІ, а не постанова КМУ від 26.07.1996 р. за №836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав. Щодо періоду, за який має бути нараховано та виплачено доплату до пенсії, то суд правильно визначив його відповідно до ч.2 ст.99 КАС України - в межах строку звернення до суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого рішення. Воно постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 197,198,200,205,206,212,254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Ємільчинської райдержадміністрації Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Ємільчинського районного суду від "10" березня 2011 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: ОСОБА_5

ОСОБА_2

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 ОСОБА_6, 5,смт.Ємільчине,Ємільчинський район, Житомирська область,11200

3- відповідачу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Ємільчинської райдержадміністрації Житомирської області вул.Шевченка, 2,смт. Ємільчине,Ємільчинський район, Житомирська область,11202