Справа № 810/1611/14
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1611/14 Головуючий у 1-й інстанції: Головань О.В.
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Борисюк Л.П., Ключковича В.Ю.,

при секретарі: Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві в особі Дніпровського районного відділу про визнання дій неправомірними, стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві в особі Дніпровського районного відділу, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо стягнення з нього 120 грн. та 87,15 грн. в якості адміністративного збору за оформлення та видачу паспорта для виїзду за кордон та стягнути з відповідача на його користь вищевказані суми адміністративного збору.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позов в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_2 02.10.13 р. отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 у Дніпровському районному відділі Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві.

Для отримання паспорта позивач сплатив державне мито у розмірі 170 грн. згідно Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито", а також вартість адміністративних послуг в розмірі 87,15 грн. та вартість бланка в розмірі 120 грн. згідно Порядку надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ України та Державної міграційної служби України платних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.11 р. №1098.

Звертаючись з даним позовом позивач посилається на незаконність дій відповідача стосовно стягнення з нього грошових коштів у розмірі 87,15 грн. та 120 грн. відповідно та зауважує в своїх доводах на тому, що Верховний Суд України в своїй постанові від 03.12.13 р. у справі №21-416а13 зазначив, що сплата установленого державного мита покриває вартість витрат, пов'язаних із учиненням відповідних дій щодо видачі громадянам України закордонного паспорта на право виїзду за кордон (у тому числі й вартість бланка), тому відповідач не вправі вимагати повторної оплати тих самих дій (послуг) на підставі іншого нормативно-правового акту.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи колегія суддів зважає на наступне.

Порядок оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №231 від 31.03.1995 року.

Так Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» № 3857-XII (далі Закон) врегульовано порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок.

Статтею 7 вказаного Закону передбачено, що правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію вищевказаного Закону Кабінет Міністрів України постановою від 31.03.1995 року № 231 прийняв Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення (далі по тексту- Правила), пунктом 10 яких затверджено вичерпний перелік документів, необхідних для оформлення паспорта у разі тимчасового виїзду за кордон, а саме: заява-анкета встановленого зразка; паспорт громадянина України, свідоцтво про народження (для осіб віком до 16 років) (після прийняття документів повертається); копія виданої податковим органом довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, крім осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи; дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра; квитанція про сплату державного мита або документ, що підтверджує право на звільнення від його сплати.

Згідно з ст. 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року № 7-93 «Про державне мито» (далі по тексту - Декрет), платниками державного мита на території України є фізичні та юридичні особи за вчинення в їхніх інтересах дій та видачу документів, що мають юридичне значення, уповноваженими на те органами.

До об'єктів справляння державного мита належить, зокрема, державне мито за видачу громадянам України закордонного паспорта на право виїзду за кордон або продовження строку його дії у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 10 х 17 грн. (статті 2, 3 Декрету).

Натомість пунктом 27 розділу І Переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби, і розмір плати за їх надання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2007 року № 795 (далі - Перелік) визначено розмір плати за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що становить 87,15 грн.

Таким чином, сплата установленого Декретом державного мита покриває вартість витрат, пов'язаних із учиненням відповідачем дій щодо видачі громадянам України закордонного паспорта на право виїзду за кордон (у тому числі й вартість бланка). Тому відповідач не вправі вимагати повторної оплати тих самих дій (послуг) на підставі іншого нормативно-правового акта.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача щодо необхідності сплати вартості бланка паспорта, оскільки Порядком оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон та Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231, не встановлено розміру такого відшкодування.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 03.12.2013 року у справі № 21-416а13.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, а тому вбачаються підстави для скасування постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2014 року та ухвалення нового рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві в особі Дніпровського районного відділу про визнання дій неправомірними, стягнення коштів, слід задовольнити частково.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову є помилковими та спростовуються викладеними нормами права та установленими обставинами даної справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2014 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві в особі Дніпровського районного відділу про визнання дій неправомірними, стягнення коштів - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві в особі Дніпровського районного відділу щодо вимог оплати додаткових послуг за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон в сумі 87 (вісімдесят сім) гривень 15 копійок та за бланк паспорта громадянина України для виїзду за кордон в сумі 120 (сто двадцять) гривень 00 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Я.М. Собків Л.П. Борисюк В.Ю. Ключкович

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Борисюк Л.П.

Ключкович В.Ю.