Справа № 752/4355/15-а
Суддя: Антонова Н. В.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/4355/15-а
Провадження №: 2-а/752/153/15
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

21.04.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Антонової Н.В., при секретарі Ляліній А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню виплат про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню виплат про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Просив визнати неправомірною бездіяльність та зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації здійснити нарахування позивачу щорічної допомоги на оздоровлення, у розмірі 4 мінімальних заробітних плати на момент виплати, в порядку та на умовах, визначених положенням ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2014 рік, а також надати відповідних список-розпорядження на проведення виплати допомоги Київському міському центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. Також просив зобов'язати відповідача Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню виплат на підставі вищезазначеного списку-розпорядження здійснити виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік.

Свої вимоги мотивував тим, що є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії та має встановлену ІІІ групу інвалідності. Вказав, що відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, розмір якої визначається на момент виплати, водночас, при звернення до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації для отримання допомоги за 2014 рік, остання йому нарахована в розмірі, меншому ніж передбачений законодавством, що стало підставою для звернення до суду з вказаними вимогами.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що виплату щорічної допомоги на оздоровлення отримав в розмірі 90,00 грн., в той час, як остання повинна становити 4872,00 грн., оскільки підлягає обрахуванню виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати. Вказав, що при прийнятті рішення про здійснення виплати в такому розмірі відповідач Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації керувався постановою, яка наразі відмінена. За таких обставин, посилаючись на відповідні норми законодавства, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, в судовому засіданні проти позову заперечував. Зазначив, що при призначенні щорічної допомоги на оздоровлення позивачу в 2014 році відповідач діяв в межах законодавства, зокрема, посилався на відповідні норми Постанови Кабінету Міністрів №562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Представник відповідача, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, в судовому засіданні проти позову заперечував. Зазначив, що виплата допомоги на оздоровлення позивачу відбулася у відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів №562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка є обов'язковою до виконання, в передбаченій сумі 90 грн.. Крім того, наголосив, що виплати здійснюються з видатків бюджету, передбачених відповідною статтею ЗУ «Про державний бюджет» на відповідний рік, у розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України, виходячи з фінансових можливостей держави.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії та має встановлену ІІІ групу інвалідності, з 12.03.2009 року перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено виплату щорічної допомоги на оздоровлення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії ІІІ групи інвалідності у розмірі 4 мінімальних заробітних плати, визначених на мом6т здійснення виплати. Як вбачається з листа Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 12.12.2014 року за вих. №8842, позивачу нараховано щорічну допомогу на оздоровлення за 2014 рік відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 90 грн..

Згідно ст.22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при вирішенні цього спору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при розрахунку допомоги на оздоровлення мають враховуватися вимоги Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У Рішенні №3-рп від 25 січня 2012 року Конституційний суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

За змістом статті 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виплати, передбачені статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Метою і особливістю закону про Державний бюджет України є забезпечення належних умов для реалізації положень інших законів України, які передбачають фінансові зобов'язання держави перед громадянами, спрямовані на їх соціальний захист, у тому числі й надання пільг, компенсацій і гарантій (пункт 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року N 6-рп/2007 у справі про соціальні гарантії громадян).

Таким чином, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, що кореспондується з положеннями статті 95 Конституції України.

Так, з 1 січня 2014 року набрав чинності Закон України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", яким і визначено, зокрема, доходи і видатки Державного бюджету України у 2014 році.

Проте, положеннями Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" не передбачено інших умов для реалізації положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ніж ті, які визначені останнім. Зміни, зокрема, до статті 48 Закону в частині визначення розмірів виплат одноразової допомоги на оздоровлення особам не вносилися, не делеговано права на встановлення розмірів таких виплат і Кабінету Міністрів України.

Застосування відповідачем у 2014 році положень постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 при нарахуванні одноразової допомоги на оздоровлення суперечить положенням Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", та не може бути віднесено до реалізації права Кабінету Міністрів України на встановлення розмірів соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, як таке, що передбачено законом.

Таким чином, враховуючи, що станом на час виникненні спірних правовідносин дія статті 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не призупинялась та жодним нормативно-правовим актом не було встановлено інших розмірів виплат одноразової допомоги на оздоровлення, ніж ті, що визначені статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд приходить до висновку, що у 2014 році нарахування та виплата одноразової допомоги на оздоровлення повинна була здійснюватися у відповідності до статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Отже, відповідач, здійснивши призначення та виплату позивачу допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", порушив права позивача на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі, встановленому Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", положення якого мають пріоритет, були чинними на момент призначення позивачу допомоги на оздоровлення за вказаний у позові період, а тому позовні вимоги позивача до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації підлягають задоволенню.

Враховуючи, що Положенням про управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 16.12.2010 року визначено, що Управління приймає заяви та інші дані одержувачів виплат, а функції по здійсненню виплат покладено на Київській міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, суд вважає за потрібне також задовольнити вимоги позивача до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню виплат щодо зобов'язання здійснити виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі 4 мінімальних заробітних плат, із визначенням їх розміру на момент стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, судовий збір суд відносить на рахунок держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. ст. 17, 158-162, 183-2 КАС України, ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню виплат про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню виплат, яка полягає у непризначенні, ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 щорічної разової допомоги на оздоровлення за 2014 рік у визначеному законодавством розмірі - неправомірною.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації нарахувати ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2014 рік у розмірі 4 мінімальних заробітних плат, із визначенням їх розміру на момент виплати допомоги, та надати список-розпорядження на виплату такої допомоги Київському міському центру по нарахуванню та здійсненню виплат.

Зобов'язати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, на підставі списку-розпорядження Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, здійснити виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі 4 мінімальних заробітних плат, із визначенням їх розміру на момент стягнення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського адміністративного апеляційного суду, через суд першої інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Суддя