Справа № 2-а-283/2009 6-а/455/1/2015
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 р. Справа № 876/1639/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

за участю секретаря судового засідання: Дутка І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області та ОСОБА_1 на ухвалу Старосамбірського районного суду Львівської області від 13.01.2015 року у справі за поданням державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Слесарчук Р.С. про зміну способу і порядку виконання рішення суду,-

ВСТАНОВИЛА:

26.12.2014 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Львівській області Слесарчук Р.С. звернувся до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення, посилаючись на те, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Львівській області перебуває виконавчий лист № 2-а-283/2009, виданий 12.12.2013 року Старосамбірським районним судом Львівської області про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоплаченої допомоги по догляду за дитиною (сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.) до досягнення нею трирічного віку за період із січня 2009 року у розмірі, визначеному ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 13.01.2015 року у задоволенні подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про зміну способу і порядку виконання постанови суду у справі за позовом ОСОБА_1 від 15.10.2013 року, - відмовлено.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржили відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області та ОСОБА_1. Вважають, що оскаржувана ухвала прийнята з помилковим застосуванням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційних скаргах. Просять скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову, якою змінити спосіб і порядок виконання рішення суду.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги апелянтів слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Вищого адміністративного суду України від 15.10.2013 року постанова Старосамбірського районного суду від 23.12.2009 року та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2011 року скасовані та постановлено нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації щодо виплати ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоплаченої допомоги по догляду за дитиною (сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.) до досягнення нею трирічного віку за період із січня 2009 року у розмірі, визначеному ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Судова колегія апеляційного суду погоджуючись з висновком суду першої інстанції покликаючись на наступне.

Статтею 14 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами п.2 ч.4 ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналізуючи наведені приписи та обставини справи необхідно вказати, що начальник відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Львівській області просив змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цієї постанови.

Частиною 1 ст. 263 КАС України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Відтак, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

Як вбачається з матеріалів справи, , що виконання постанови суду першої інстанції неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Таким чином, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду.

Посилання апелянтів на неможливість виконання рішення суду зобов'язального характеру щодо проведення соціальних виплат у зв'язку з відсутністю такого виду рішень у визначеному статтею 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» переліку рішень, виконання яких гарантовано державою, не заслуговують на увагу, оскільки з огляду на положення статті 124 Конституції України та статті 14 КАС постанови в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов'язання відповідача вчинити певні дії чи стягнення з нього коштів).

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що "захист порушеного права у судовому рішенні" і "спосіб виконання судового рішення" не є тотожними поняттями (процесуальними інститутами).

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішенням Верховного Суду України, зокрема, з постановою від 11.11.2014р. у справі №21-394а14.

Відповідно до вимог ч.1 ст.244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційних скарг слід відмовити.

Керуючись ст. ст.160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області та ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Старосамбірського районного суду Львівської області від 13.01.2015 року у справі №2-а-283/2009 - без змін.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: Р. Гулид

С. Кузьмич

повний текст ухвали виготовлено та підписано 24.04.2015 року