Справа № 2а-3634/12/2670
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року м. Київ К/800/43666/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Карася О.В., Рибченка А.О.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Київської міжрегіональної митниці про скасування наказів, поновлення на роботі та зобов'язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Київської міжрегіональної митниці на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції із позовом в якому просив:

- скасувати наказ Державної митної служби України «Про припинення державної служби»від 01.08.2011 року № 1677-к в частині припинення перебування на державній службі позивача.

- скасувати наказ Київської регіональної митниці «По особовому складу»від 02 серпня 2011 року №718-к.

- поновити його на посаді інспектора відділу митного оформлення дипломатичних представництв та виставок митного поста «Спеціалізований»Київської регіональної митниці.

- зобов'язати Київську регіональну митницю нарахувати й виплатити йому середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 03.08.2011 року

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що відповідач не довів вчинення позивачем таких порушень, які могли б бути підставою для застосування до нього такої найсуворішої санкції відповідальності державного службовця, як звільнення за порушення присяги державного службовця.

У поданій касаційній скарзі відповідач заявив вимоги про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції, як таких, що постановлені із порушенням норм матеріального і процесуального права, ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У доводах касаційної скарги, скаржник зазначає, що підставою для видання оскаржуваних наказів слугувало подання Київської регіональної митниці із повідомленням про затримання позивача в межах кримінальної справи, порушеної за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 201 Кримінального кодексу України від 05 квітня 2001 року №2341-ІІІ (КК України) «Контрабанда»за результатом митного оформлення транспортних засобів, що надходили на адресу посольства Китайської народної республіки у серпні та жовтні 2005 року, а тому при винесенні оскаржуваних наказів відповідачем дотримано вимоги чинного законодавства.

Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

Відповідно до наказу Київської регіональної митниці від 19.06.2003 року № 348-к ОСОБА_4 прийнято на посаду інспектора групи супроводження № 2 сектора супроводження товарів №2 сектора організації супроводження товарів відділу охорони та супроводження товарів митної варти з 19.06.2003 року.

19.06.2003 року позивачем складено присягу державного службовця.

На виконання наказу ДМС України «Про створення митних постів Київської регіональної митниці» від 31.12.2010 року № 1565, наказу Київської регіональної митниці «Про введення в дію Структури й Переліку змін до штатного розпису митниці» від 04.01.2011 року № 06, на підставі листа ДМС України «Про погодження переведення» від 27.01.2011 року №11/1-10.13/1330-ЕП, - наказом Київської регіональної митниці від 27.01.2011 року № 43-к з 27.01.2011 року ОСОБА_4, інспектора відділу митного оформлення дипломатичних представництв та виставок переведено на посаду інспектора відділу митного оформлення дипломатичних представництв та виставок митного поста «Спеціалізований».

09.03.2011 року постановою першою заступника прокурора міста Києва порушено кримінальну справу щодо ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 364 КК України. Копію постанови вручено позивачу 28.03.2011 року і цього ж дня в порядку, передбаченому статтями 130, 145 КПК України йому пред'явлено обвинувачення за частиною третьою статті 364 КК України. 28.03.2011 року о 12 годині 30 хвилин ОСОБА_4 затримано, а постановою Печерського районного суду міста Києва від 01.04.2011 року обрано йому запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

При цьому, в ході досудового слідства встановлено, що ОСОБА_4 будучи інспектором сектору по оформленню вантажів виставкового майна відділу по контролю за вантажем та багажем дипломатичного корпусу виставкового майна та гуманітарної допомоги Київської регіональної митниці, діючи в інтересах третіх осіб, використав своє службове становище всупереч інтересам служби, будучи обізнаним про те, що своїми діями він порушує вимоги Технологічної схеми (пункти 2.2 та 2.3 розділу ІІ) здійснив митне оформлення автомобілю марки «Toyota Land Cruizer», кузов № НОМЕР_1 на підставі наданих йому невстановленою досудовим слідством особою підроблених документів від імені Посольства Китайської народної Республіки в Україні.

Київська регіональна митниця листом від 29.03.2011 року № 15-64/382-ЕП про обставини порушення кримінальної справи повідомила ДМС України.

В подальшому, на підставі повідомлення слідчого відділу управління Служби безпеки України в місті Києві від 22.07.2011 року № 51/12/5565 про утримання ОСОБА_4 в Київському СІЗО УДДУ ПВП, Київською регіональною митницею оформлено та 28.07.2011 року голові ДМС України Калєтніку І.Г. направлено подання про припинення перебування позивача на державній службі в митних органах України.

На підставі розгляду подання, ДМС України прийнято наказ від 01 .08.2011 року № 1877-к по припинення з 01.08.2011 року перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_4 відповідно до пункту 6 частини першої статті 30 Закону України «Про державну службу», - за порушення Присяги державних службовців.

У зв'язку з цим, наказом Київської регіональної митниці «По особовому складу» від 02.08.2011 року № 718-к проведено з позивачем відповідно до статті 166 Кодексу законів про працю України, затвердженого Законом Української Радянської Соціалістичної Республіки від 10.12.1971 року № 322-VІІІ (КЗпП України) повний розрахунок та наказано позивачу здати на склад митниці особисту печатку № 098, штамп «Під митним контролем» № 086, спеціальний пломбір з пуансоном № 150 та особисту металеву печатку № 098.

У зв'язку з утриманням ОСОБА_4 в Київському СІЗО УДДУ ПВП 03.08.2011 року рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення позивачу на домашню адресу направлено лист №40/2-15/9423 із повідомленням про прийняті накази та із проханням прибути до відділу кадрової роботи Київської регіональної митниці для здачі службового посвідчення та отримання трудової книжки. Лист отриманий матір'ю позивача 06.08.2011 року.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до статті 413 Митного кодексу України (чинного на час виникнення спірних відносин; далі - МК) посадові особи митної служби України, вперше прийняті на службу до митних органів, приймають Присягу.

Пунктом 6 частини першої статті 30 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII) передбачено, що державна служба припиняється у разі відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої у статті 17 цього Закону.

Текст Присяги наведено у частині другій статті 17 Закону № 3723-XII: «Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки».

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Тобто, як порушення Присяги, так і інше дисциплінарне правопорушення можуть бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем правових, етичних (моральних) норм. Водночас дисциплінарне правопорушення пов'язується лише з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону № 3723-XII за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює, до державного службовця застосовуються дисциплінарні стягнення.

Частиною другою цієї статті передбачено, що до службовців крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу, як попередження про неповну службову відповідність і затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону № 3723-XII регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів митного контролю, здійснюється згідно з цим Законом, якщо інше не передбачено законами України.

Згідно зі статтею 408 МК правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом і лише в частині, що ним не регулюється, - Законом № 3723-XII.

Відповідно до частини другої статті 410 зазначеного Кодексу у митній службі України діє Дисциплінарний статут, який затверджується законом.

В абзаці першому преамбули Дисциплінарного статуту митної служби України, затвердженого Законом України від 6 вересня 2005 року № 2805-ІV (чинного на час виникнення спірних відносин; далі - Статут) зазначено, що цей Статут визначає суть службової дисципліни, права та обов'язки посадових осіб митної служби України, яким присвоєно спеціальні звання, у тому числі керівників митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, щодо забезпечення та додержання дисципліни, а також види та порядок застосування заохочень і дисциплінарних стягнень.

При цьому в абзаці другому преамбули Статуту зазначено, що регулювання правового становища державних службовців, що працюють у митних органах, здійснюється з урахуванням вимог Закону № 3723-XII.

Відповідно до статті 21 Статуту порушення службової дисципліни - це протиправне, винне (умисне чи необережне) діяння (дія чи бездіяльність) посадової особи митної служби, тобто невиконання урочистого зобов'язання посадових осіб митної служби, зокрема, невиконання або неналежне виконання нею своїх службових обов'язків, перевищення повноважень, порушення обмежень і заборон, установлених законодавством з питань проходження служби в митних органах, або вчинення інших дій, які дискредитують не тільки посадову особу митної служби, а й митну службу України.

Згідно зі статтею 22 Статуту до діянь, які є порушеннями службової дисципліни, належать: 1) порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів України з питань митної справи, державної служби, а також наказів та розпоряджень безпосередніх та/або прямих керівників; 2) порушення порядку здійснення митного контролю та митного оформлення предметів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до статті 31 Статуту з метою з'ясування всіх обставин вчинення посадовою особою митної служби дисциплінарного правопорушення керівник митного органу має право призначити службове розслідування. Порядок проведення службового розслідування визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи. Застосуванню дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення передує обов'язкове службове розслідування.

Наказом ДМС України від 13.08.2010 року № 918 затверджено Інструкцію про порядок організації та проведення службового розслідування і службової перевірки в митній службі України (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 4 лютого 2011 року за № 154/18892; далі - Інструкція). Пунктом 1.1 Інструкції визначено приводи, підстави, мету, порядок призначення і проведення службового розслідування, прийняття за ним рішень, виконання цих рішень, формування матеріалів службового розслідування у справі, а також права та обов'язки посадових осіб митної служби України під час їх проведення.

Згідно з абзацом дев'ятим пункту 1.2 Інструкції службове розслідування - це комплекс заходів, що здійснюються в межах компетенції відповідно до цієї Інструкції з метою повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин вчинення посадовою особою дисциплінарного або іншого правопорушення, пов'язаного зі здійсненням службової діяльності, виявлення причин і умов, що сприяли його вчиненню, встановлення наявності (відсутності) вини, її ступеня, а також установлення інших подій, обставин, що потребують з'ясування під час проведення таких заходів. З'ясування обставин порушення трудової дисципліни посадовими особами митної служби здійснюється відповідно до вимог Кодексу законів про працю України, Закону № 3723-XII, Статуту та правил внутрішнього трудового розпорядку митного органу (пункт 1.4 Інструкції).

Системний аналіз спеціальних і загальних норм, наведених у статті 21, частині першій статті 22, статті 31 Статуту, статтях 14, 17, 30 Закону № 3723-XII, свідчить, що за вчинення посадовими особами митної служби України порушень службової дисципліни, дисциплінарних правопорушень допускається застосування дисциплінарних стягнень, визначених у частині другій статті 22 Статуту, частині другій статті 9 Закону № 3723-XII, найбільш суворим з яких є звільнення. У пункті 6 частини першої статті 30 Закону № 3723-XII визначено не окремий вид відповідальності державних службовців за порушення Присяги, а спеціальну підставу для припинення державної служби. Саме ж припинення державної служби відбувається у формі звільнення.

Отже, і порушення Присяги, і дисциплінарне правопорушення можуть бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) засад проходження публічної служби. Таким чином, припинення державної служби у зв'язку з порушенням Присяги та дисциплінарна відповідальність державних службовців можуть бути наслідком існування схожих фактичних підстав у разі вчинення державним службовцем достатньо близьких за характером одне до одного дисциплінарного або іншого правопорушень.

Припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності має бути не меншим, ніж під час звільнення з митного органу за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанцій приходить до висновку, що правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, МК, а в частині, що ним не регулюється, - Законом № 3723-XII. Тобто дисциплінарна відповідальність посадових осіб митної служби врегульована спеціальним законодавством, у тому числі й нормами Статуту. Норми Закону № 3723-XII можуть застосовуватися щодо посадових осіб митної служби у тій частині, що не врегульована спеціальним митним законодавством, у тому числі й нормами Статуту, оскільки припинення державної служби на підставі пункту 6 частини першої статті 30 Закону № 3723-XII є крайнім заходом відповідальності державного службовця за порушення службової дисципліни, який виходить за межі дисциплінарної відповідальності, тому неможливість застосування до посадової особи митної служби України дисциплінарних стягнень аж до звільнення з митного органу має бути мотивовано. Розділом 4 Статуту визначено види дисциплінарних стягнень та порядок їх застосування, чітко врегульована процедура їх застосування, завдяки чому забезпечується належний захист законних прав та інтересів працівників при вирішенні питань їх дисциплінарної відповідальності.

Передумовою звільнення державного службовця за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов'язаного зі здійсненням службової діяльності, з підстави припинення державної служби за порушення Присяги мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування, порядок проведення якого регулюється Інструкцією. При цьому необхідно враховувати, що наслідком вчинення дисциплінарного правопорушення можуть бути припинення державної служби за порушення Присяги або звільнення з митного органу, які є санкціями різних рівнів відповідальності і не можуть застосовуватись як альтернативні. Звільнення за порушення Присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 травня, 4 червня, 17 вересня, 3 грудня 2013 року, 22 квітня та 24 червня 2014 року (справи №№ 21-403а12, 21-167а13, 21-231а13, 21-379а13, 21-90а14, 21-107а14 відповідно).

Станом на момент видання оскаржуваних наказів та розгляду справи у суді першої інстанції, порушення позивачем закону, встановлення допущення державним службовцем дій та вчинків, які тягнуть чи потягли негативні наслідки відповідачем не встановлено та не доведено. Висновок про порушення позивачем присяги державного службовця відповідачами сформовано виключно на підставі факту порушення кримінальної справи, в той час, коли сам по собі факт порушення кримінальної справи не свідчить про вчинення особою протиправного діяння.

Враховуючи вищевикладене, суд касаційної інстанції вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій, що сам факт порушення кримінальної справи відносно позивача (що став підставою для звільнення останнього із займаної посади) не є безумовною підставою для звільнення, адже вищенаведені положення Закону України «Про державну службу», Загальні правила поведінки, присяга державного службовця у випадку порушення передбачають необхідність встановлення порушення особою закону, встановлення допущення державним службовцем дій та вчинків, які тягнуть чи потягли негативні наслідки.

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в

адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 220-1, 230, 231 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2014 року у справі № 2а-3634/12/2670 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді: І.Я. Олендер О.В. Карась

А.О. Рибченко