Справа № 804/4922/13-а
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2015 рокусправа № 804/4922/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Проценко О.А.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві

на постанову: Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2013 у справі № 804/4922/13-а

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет"

до: Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві

про: визнання протиправним та скасування рішення, -

Встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ - маркет" звернулося до суду із адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування рішення № 260849/21-129/0084 від 28.02.2013 року про застосування фінансових санкцій в сумі 8500 грн., винесеного Регіональним управлінням Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів Державної податкової служби України у м. Києві. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що спірне рішення винесено неправомірно та в порушення ч. 2 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", оскільки приміщення, зазначене в акті перевірки, не може бути віднесене до місць зберігання алкогольних напоїв. Крім того, в акті не наведено доказів того, що зазначені алкогольні напої зберігались з метою їх подальшої реалізації.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2013 року адміністративний позов задоволено. Рішення суду обґрунтоване посиланнями на акт позивача від 09.01.2013 року, згідно якого алкогольні напої з пошкодженими марками акцизного збору підлягають поверненню виробнику. Отже, суд дійшов висновку, що позивачем надано докази, які спростовують факт зберігання вищезазначених алкогольних виробів з метою їх реалізації.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Головне управління Державної фіскальної служби у м.Києві звернулося із апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2013 року та прийняти нову постанову, якою в задоволені позивних вимог відмовити.

У апеляційній скарзі Управління посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та вказує наступне.

Як зазначив суд першої інстанції, підставою для визнання рішення про застосування фінансових санкцій недійсним є відсутність доказів того, що виявлені алкогольні напої зберігалися з метою реалізації.

Однак, законодавством не прописані вимоги щодо встановлення мети реалізації при зберіганні товарів. Крім того, під час проведення перевірки позивач не надав жодних доказів, щодо приймання товарів, повернення товарів.

Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" №481 визначені основні засади державної політики у сфері виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом: етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікована виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом - сирцем: виноградним, спиртом - сирцем плодовим, алкогольними напоями - тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігу алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Порядок маркування алкогольних напоїв, які реалізуються в Україні передбачений ст. 11 Закону №481.

Стаття 1 Закону №481 визначає, що місце зберігання алкогольних напоїв - це приміщення , яке використовується для зберігання.

Відповідальність передбачена за зберігання, а не за місце зберігання. Розміщення в об'єкті (склад, підсобне приміщення) алкогольних напоїв є їх зберігання, (ст.1 «Основні терміни, поняття та їх визначення» Закону України від 30.06.1995року №255/95 - ВР „Про поводження з радіоактивними відходами", Закон України від 05.03.1998року №187/95-ВР „Про відходи"). Не внесення місця зберігання до Єдиного реєстру не виключає самого факту зберігання товару в приміщенні.

Підставою застосування фінансових санкцій є виключно правопорушення, якого допустився позивач, яке не спростоване ні позивачем ні судом.

У судовому засіданні представник Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві доводи, викладені у апеляційній скарзі, підтримав та заявив клопотання про процесуальну заміну відповідача у зв'язку із переходом функцій Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів Державної податкової служби України у м. Києві до Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві.

Клопотання задоволено судом.

Представник позивача до суду не прибув, про час, місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено судом, у період з 09.01.2013 року по 18.01.2013 року працівниками Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів Державної податкової служби України у м. Києві проведена перевірка магазину "Продукти -501", який належить позивачу та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Солом'янська, 39 на предмет дотримання порядку здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, визначеного чинним законодавством. Під час проведення перевірки були встановлені факти порушення вимог чинного законодавства, а саме: зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного збору встановленого зразка, що є порушенням ч. 4 ст. 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

За результатами розгляду акту перевірки Регіональним управлінням Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів у Державної податкової служби України у м. Києві прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 28.02.2013 року № 260894/21-129/0084 на суму 8500 грн. за зберігання алкогольних напоїв без марок встановленого зразка.

Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 р. № 481/95-BP визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Відповідно до абзацу третього частини 4 статті 11 вказаного Закону алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

Стаття 1 Закону України "Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби" від 15.09.1995 р. № 329/95-ВР під "маркою акцизного збору" визначає спеціальний знак, яким маркуються алкогольні напої та тютюнові вироби. Її наявність на цих товарах підтверджує сплату акцизного збору, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Отже, марка акцизного збору є спеціальним знаком, яким підтверджується, в тому числі легальність реалізації на території України алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до абзацу другого частини 2 статті 7 Закону України "Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби" забороняється ввезення, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та реалізація на території України алкогольних напоїв та тютюнових виробів, на яких немає марок акцизного збору встановленого зразка.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби" від 15.09.1995 р. № 329/95-ВР відповідальність за недодержання порядку маркування, реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів, несвоєчасну сплату акцизного збору несуть виробники, імпортери, продавці цих товарів та їх посадові особи у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Оскільки обов'язок щодо маркування та сплати акцизного збору покладено на виробників та імпортерів, системний аналіз ст.ст.7,8 названого закону дає підстави вважати, що особи, які є виключно продавцями алкогольних напоїв та тютюнових виробів у порядку, передбаченому чинним законодавством України, мають нести відповідальність за недодержання порядку реалізації цих товарів, зокрема зберігання з метою реалізації.

Відповідно до абзацу тринадцятого частини 2 статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 р. №481/95-BP до суб'єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв та тютюнових виробів, алкогольних напоїв та тютюнових виробів без марок акцизного збору встановленого зразка або з підробленими марками акцизного збору - 100 відсотків вартості товару, але не менше 1700 гривень.

Виходячи з викладеного, а також приймаючи до уваги, що факт виявлення під час перевірки алкогольної продукції без належних марок акцизного збору позивачем не спростовується, слід дійти висновку, що застосування до позивача штрафних санкцій відповідало чинному законодавству та було обґрунтованим, що виключає підстави для задоволення позову.

Згідно пояснень позивача, вказані у акті перевірки напої підлягали поверненню постачальнику в зв'язку з виявленням пошкодження упаковок та марок акцизного збору на товарі, про що складено відповідні акти, які містяться в матеріалах справи.

Проте, судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги посилання позивача на акт від 09.01.2013 року про виявлення пошкодження упаковок та марок акцизного збору на товарі та повернення товару постачальнику, оскільки вказаний документ не був наданий податковому органу під час проведення перевірки, що ставить під сумнів його існування на час проведення вказаної перевірки. Слід також зазначити, що підписуючи акт перевірки, посадова особа позивача (районний керуючий Ліпницька І.В), про наявність акту підприємства від 09.01.2013 року не зазначала

Таким чином, рішення суду першої інстанції винесено без врахування тієї обставини, що позивачем під час проведення перевірки не були надані докази, що виявлені напої без марок акцизного збору підлягали поверненню постачальнику, а не зберігалися для подальшого продажу та без додержання норм ч.3 ч. ст..156 КАС України, що згідно ст.. 202 КАС України є підставою для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, апеляційна скарга Головного управління ДФС у м.Києві підлягає задоволенню, а постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2013 року - скасуванню.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2013 року у справі № 804/4922/13-а - скасувати.

У задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко