Справа № 335/15164/14-а
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"22" квітня 2015 р.справа № 335/15164/14-а (2-а/335/23/2015)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2015 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, оформлене протоколом від 03 грудня 2014 року №5834, про відмову у зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 04 лютого 1991 року по 01 вересня 1999 року та призначенні пенсії; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 період його роботи з 04 лютого 1991 року по 01 вересня 1999 року, у зв'язку з чим призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 17 жовтня 2014 року.

Не погодившись з постановою суду, Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах оскарження та доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Управління ПФУ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Заяву позивача відповідачем було розглянуто саме як заяву про призначення пенсії, але пенсію не призначено з підстав відсутності, на думку відповідача, необхідної кількості пільгового стажу з причин того, що довідка від 01 лютого 2006 року №3 видана ліквідатором ВАТ „Поршень", не відповідає встановленій законодавством формі, тому управління позбавлено можливості зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 04 лютого 1991 року по 01 вересня 1999 року.

Правомірність та обґрунтованість прийнятого відповідачем рішення (протокол №5834 від 03 грудня 2014 року) щодо відмови в призначенні позивачу пенсії, у зв'язку із відмовою у повному зарахуванні періоду його роботи з 04 лютого 1991 року по 01 вересня 1999 року до пільгового стажу за Списком №1 є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги позивача у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, відмовляючи позивачу у зарахуванні до його пільгового стажу за Списком №1 спірного періоду роботи та вчиняючи бездіяльність щодо призначення пенсії позивачу, діяв усупереч вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України, згідно з якою органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено умови призначення пенсій за віком, зокрема необхідний вік для чоловіків - 60 років.

Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам.

Виходячи з аналізу вказаних норм законодавства, можна зробити висновок про те, що підставами для призначення та виплати пенсії позивачу з моменту досягнення 52 років є саме наявність стажу роботи не менше 20 років, з них не менше 8 років роботи повний робочий день за професією, передбаченою Списком №1.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 йому виповнилось 52 роки, що підтверджується копією паспорта позивача.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12 серпня 1993 року №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно із записами трудової книжки позивача (№№15-16 ) з 04 лютого 1991 року по 01 вересня 1999 року ОСОБА_1 працював за професією ливарник кольорових металів 5 розряду.

Відповідно до списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, посада ливарника віднесена до Списку №1, ця посада залишилися у Списку №1, затвердженого постановою КМУ від 11 березня 1994 року №162 та від 16 січня 2003 року №36.

Відповідно до діючої на той час постанови КМУ від 11 березня 1994 року №162, вказана посада віднесена до Списку №1, р. ХІ, п. Іа, 1110100а-13392 ливарники металів і сплавів, що співпадає з характеристикою робочих місць по підприємству „Поршень" станом на 01 січня 1995 року.

Крім того, довідкою ліквідатора ВАТ „Поршень" №3 від 01 лютого 2006 року підтверджується факт роботи повного робочого дня позивача у спірний період.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженому Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що у разі підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та результатами проведеної атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року до пільгового стажу має бути зараховано весь період роботи особи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків.

Пунктом 4.3 Порядку застосування Списків встановлено, що у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації робочих місць, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками.

Як свідчать матеріали справи, атестація робочого місця позивача за Списком №1 була проведена до 21 серпня 1997 року, а саме за наказом про атестацію робочих місць від 10 квітня 1995 року №24, а тому, враховуючи вищенаведені норми законодавства, весь період його роботи з 04 лютого 1991 року по 01 вересня 1999 року має бути зараховано до стажу за Списком №1.

Отже, виходячи зі встановлених судом обставин справи та норм законодавства викладених вище, колегія суддів зазначає, що відповідач протиправно не визнає період роботи позивача з 04 лютого 1991 року по 01 вересня 1999 року, як пільговий стаж за Списком №1.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідачем не надано суду доказів правомірності своїх дій та доказів повного і обґрунтованого розгляду звернення позивача за призначенням пенсії.

З урахуванням викладених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірною відмову у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах, зобов'язання відповідача призначити та виплачувати йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя - залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та відповідно до ч.10 ст.183-2 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко