Справа № 804/19781/14
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н. В.
при секретаріЧудновській А.С.
представника позивача представника відповідача Шапарькова Д. Є. Станчевої О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Корса» до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем безпідставно складений акт, оскільки, ТОВ «Корса» правомірно сформований податковий кредит. Також, позивачем, на момент проведення господарської операції, не могли бути відомі порушення податкового законодавства контрагентами. Висновки про нереальність господарських операцій зроблені податковим органом без жодних підтверджуючих документів та з перевищенням наданих законом повноважень. Податкове повідомлення-рішення прийнято незаконно із нарахуванням «заниженого», на думку відповідача, податку на прибуток, при цьому обґрунтовуючи таке своє рішення правильним декларуванням ТОВ «Корса» податку на прибуток. Також, зазначено, що порушені права та інтереси позивача при самостійній зміні відповідачем в автоматизованих інформаційних системах ДПС показників податкового кредиту та податкових зобов'язань на підставі акту перевірки та без змін цих показників самим Позивачем шляхом уточнюючих декларацій. Винесені податкові повідомлення-рішення вважає незаконними а дії з їх винесення та складання акту вважає протиправними.
Від представника відповідача надійшло заперечення в яких він посилається на те, що у позивача відсутні правові підстави для задоволення позову та зазначає, що в ході проведення перевірки встановлено що ТОВ «Корса» до складу податкового кредиту віднесено податковий кредит по кліринговим послугам, проте фактичне здійснення постачання, приймання-передачі та оприбуткування товарно-матеріальних цінностей від вищевказаного підприємства не підтверджено. ТОВ «Корса» не має права на формування податкового кредиту та податкових зобов'язань, а також, що контролюючі органи не змінюють / не коригують даних податкової звітності платників податків. Такі дані містяться в інформаційних базах в обсягах, що самостійно відображені платниками податків в податковій звітності.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві.
Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи викладені в запереченнях.
Заслухавши представників сторін, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Корса» зареєстровано Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради м. Дніпропетровська 15.06.2004 року № Ю0120456 та взято на податковий облік ДПІ в АНД районі м. Дніпропетровська 16.06.2004 року за № 5226.
Відповідно до постанови про призначення позапланової документальної перевірки від 17.06.2014р. старшого слідчого управління фінансових розслідувань ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області за результатами розгляду матеріалів досудового розслідування кримінального провадження про вчинення кримінальних правопорушень за ст.212 ч.3, ст.205 4.2, ст.209 ч.3 КК України встановлено організовану злочинну групу на території Дніпропетровської, Запорізької та Луганської області, яка діючи умисно, з корисливих мотивів протягом 2012-2014 років проводили незаконну діяльність спрямовану на здійснення тяжких злочинів економічної спрямованості, шляхом сприяння підприємствам в мінімізації ними податкових зобов'язань, які підлягають сплаті до бюджету та заволодіння бюджетними коштами.
За результатом проведеного аналізу фінансово-господарської діяльності підприємствё які входили до складу «конвертаційного» центру встановлено, що в період 2013-2014 років підприємство ТОВ «Корса» мало взаємовідносини з рядом підприємств зареєстрованих на території Дніпропетровської, Запорізької, Луганської та інших областей та м.Києва.
В ході проведення перевірки не здійснювалось вилучення копій (оригіналів) фінансово-господарських документів.
При отриманні матеріалів, які не підтверджують дані обліку суб'єкта господарювання, який перевіряється керівником податкового органу можуть бути вжиті заходи щодо проведення документальної невиїзної або позапланової виїзної перевірки відповідно до Закону України «Про державну податкову службу в Україні».
Не погодившись з висновками вказаними в акті перевірки позивачем подано до податкового органу заперечення, за результатами розгляду яких ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області змінено висновки до Акту позапланової виїзної перевірки від 20.10.2014 року № 2883/04-61-22-4/33005110, а саме: в порушення п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України в результаті чого ТОВ «Корса» занижено податок на прибуток за 2013 року в сумі 50 924 грн.; в порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України в результаті чого ТОВ «Корса» занижено податок на додану вартість за січень 2013 року на суму 53 604 грн.
Відповідь на подані заперечення до Акту позапланової перевірки від 20.10.2014 року № 2883/04-61-22-4/33005110 є невід'ємною частиною акту. Також зазначено, що висновки за результатами розгляду заперечення будуть враховані при винесені податкових повідомлень-рішень за актом від 20.10.2014 року № 2883/04-61-22-4/33005110.
Також податковим органом здійснений аналіз фінансово-господарської діяльності підприємства ТОВ «Корса» та здійснено опрацювання встановлених ризикових операцій про що складена Довідка про результати проведення аналізу фінансово-господарської діяльності підприємства ТОВ «Корса» та опрацювання встановлених ризикових операцій, яка є додатком 1 до акта перевірки.
Відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог податкового законодавства, виходячи із наступного.
Перевіркою встановлено, що ТОВ «Корса» укладено із ТОВ «Укрконсалт - 2012» договір від 26.06.2012 року № 120626 з проведення послуг з прибирання промислових (складських) приміщень на складському комплексі, який знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, Запорожське шосе,37; м. Дніпропетровськ, вул. Кринична,30.
Додатковою угодою № 2 до договору про надання клінінгових послуг від 26.06.2012 року № 120626 прийнято доповнення до п.1.4 договору, яких зазначено, що замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання по наданню послуг (виконанню робіт) з очищення території від снігу та льоду на слідуючих об'єктах: м. Дніпропетровськ, Запорожське шосе, 37; м. Дніпропетровськ, вул. Берегова, 204 ; - м. Дніпропетровськ, Кринична, 30.
ТОВ «Укрконсалт-2012» відповідно реєстрів отриманих податкових накладних та даних декларацій з ПДВ включено суми ПДВ до складу податкового кредиту, але на момент перевірки податкові накладні не надані.
До ДПІ в АНД районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області з ДПІ у Києво-Святошинському районі м.Києва ГУ Міндоходів у Київській області надійшли матеріали перевірки акт від 25.07.2014р. № 383/10-13-22-03/38098037 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Укрконсалт-2012р. при фінансово-господарських взаємовідносинах з контрагентами -постачальниками та контрагентами-покупцями за період січень 2013р.».
Господарські операції між ТОВ «Корса» та контрагентами-постачальниками не підтверджуються виходячи з врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, засобів для транспортування та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій у зазначених обсягах, що свідчить про відсутність необхідних умов для реального настання результатів відповідної господарської діяльності, що в свою чергу порушують ст.185 ПК в частині оподаткування податком на додану вартість безтоварних операцій по ланцюгу постачання.
Судом досліджений Договір на надання клінінгових послуг № 120626 від 26.06.2012р., між ТОВ «Корса» та ТОВ «Укрконсалт-2012р.» предметом якого згідно п.1.1 вказаного договору є проведення послуг по прибиранню виробничих (складських) приміщень на складському комплексі, додаткові угоди до нього № 1 від 28.09.2012р. та № 2 від 06.12.2012р., протокол узгодження вартості послуг від 26.06.2012р., протокол узгодження вартості сезонних робіт в зимовий період від 06.12.2012р., Акти здачі-приймання робіт (надання послуг) № 310152 від 31.01.2013р. та № 310153 від 31.01.2013р., податкові накладні.
За клопотанням представника позивача у судове засідання викликані свідки ОСОБА_5 - завідуючу господарством адміністративно-господарської частини підприємства ТОВ «Корса» та ОСОБА_6 - спеціаліст по адміністративно-господарській діяльності підприємства, які у спірний період працювали в ТОВ «Корса» на вищевказаних посадах та пояснили, що в період червень 2012р. січень 2013р. підприємству надавались послуги з прибирання приміщень, в наданні вказаних послуг приймало участь від 10 до 30 осіб підприємства контрагента ТОВ «Укрконсалт-2012». Прибирались приміщення складів, вікна, санвузли, душові, кімната для прийняття їжі.
Також судом були до витребувані від відповідача і досліджені в судовому засіданні Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку ТОВ «Укрконсалт-2012» надані до ДПІ у Києво-Святошинському районі Київської області за 2-ий, 3-ій, 4-ий квартал 2012р. (уточнюючі) подані 15.04.2013р., та за 1-ий квартал 2013р. (звітний) Форми № 1ДФ, поданий 16.04.2013р.
Згідно вказаних розрахунків Форми № 1ДФ на підприємстві ТОВ «Укрконсалт-2012» у 1-ому кварталі 2013року працювало у штаті - 1 особа, за цивільно-правовими договорами 1 особа, кількість фізичних осіб -7.
За періоди 2-ий, 3-ій, 4-ий квартали 2012р. працювало у штаті - 9 осіб, кількість фізичних осіб - 10, та 6 відповідно, за цивільно-правовим договором 1 особа в 4-ому кварталі 2012р.
Відповідно до ч.1 ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно п.п.16.1.12 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний забезпечувати збереження документів, пов'язаних з виконанням податкового обов'язку, протягом строків, установлених цим Кодексом.
Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового Кодексу України (надалі -ПК України), органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно п.п.20.1.6 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов'язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
Пунктом 44.1 ст.44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.
Відповідно до п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України, платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.
Згідно п.44.6 вказаної статті, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Відповідно до п.61.1 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
П.71.1. ПК України передбачено, що інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.
Згідно ст. 74 Податкового кодексу України зазначено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.
Ст.78 Податкового кодексу України регламентує порядок проведення документальних позапланових перевірок п.78.1 якої передбачено, що документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: п.п.78.1.1 за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту; п.п.78.4 про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Аналогічні норми містить п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України яким передбачено, що документальна позапланова перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.ст.11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Як вбачається з прохальної частини позову позивач просить суд, крім іншого визнати протиправними дії відповідача по проведенню перевірки оформленої актом, дії по встановленню факту відсутності реального здійснення господарських операцій, дії по встановленню факту порушень ТОВ «Корса» згідно висновків спірного акта, тобто позивач вважає безпідставними дії та висновки відповідача під час проведеної перевірки за наслідками якої складено Акт № 2883/04-61-22-4/33002110 від 20.10.2014 року.
Так згідно матеріалів справи встановлено, що відповідно до постанови про призначення позапланової документальної перевірки від 17.06.2014р. старшого слідчого управління фінансових розслідувань ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області за результатами розгляду матеріалів досудового розслідування кримінального провадження про вчинення кримінальних правопорушень за ст.212 ч.3, ст.205 4.2, ст.209 ч.3 КК України встановлено організовану злочинну групу на території Дніпропетровської, Запорізької та Луганської області, яка діючи умисно, з корисливих мотивів протягом 2012-2014 років проводили незаконну діяльність спрямовану на здійснення тяжких злочинів економічної спрямованості, шляхом сприяння підприємствам в мінімізації ними податкових зобов'язань, які підлягають сплаті до бюджету та заволодіння бюджетними коштами.
За результатом проведеного аналізу фінансово-господарської діяльності підприємств ё які входили до складу «конвертаційного» центру встановлено, що в період 2013-2014 років підприємство ТОВ «Корса» мало взаємовідносини з рядом підприємств зареєстрованих на території Дніпропетровської, Запорізької, Луганської та інших областей та м.Києва.
Зі змісту ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України та визначення понять "позивач" та "адміністративний позов", наведених у ст. 3 даного Кодексу, випливає, що судовому захисту підлягають лише порушене право або інтерес особи, при чому такі порушення мають полягати у відповідних правових наслідках у вигляді зміни стану прав та обов'язків позивача або створення об'єктивних перешкод у реалізації законного інтересу відповідної особи, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов'язаної особи. .
Також, суд зазначає, що акт перевірки та викладені в ньому висновки чи дії відповідача в процесі його складання не можна розглядати як рішення суб'єкта владних повноважень, що породжує для суб'єкта господарювання певні правові наслідки. Акт є виключно формою фіксації податкової інформації про виявлені податковим органом факти та обставини і не містить в собі будь-яких владних приписів і вимог, а тому не підпадає під ознаки рішення (акта індивідуальної дії) суб'єкта владних повноважень у розумінні доктрини Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 10.09.2013 року по справі № 21-237а13, акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.
Наказом ДПА України від 11.08.2008 року № 584 «Про підтвердження зразків форм актів перевірок та Методичних рекомендацій щодо їх оформлення» встановлені зразки форм актів (довідок) документальних перевірок та їх додатків.
Відповідно до Додатку № 7 Методичних рекомендацій щодо оформлення документальних перевірок суб'єктів господарювання - юридичних осіб, а також їх філій, відділень та інших відокремлених підрозділів та документування виявлених порушень передбачено: аналіз фінансово-господарської діяльності та виявлені ризики в діяльності суб'єктів господарювання наводяться у Довідці про результати проведеного аналізу фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання та опрацювання встановлених ризикових операцій.
Довідка про результати проведеного аналізу складається за довільною формою але з обов'язковим відображенням результатів проведеного опрацювання інформації, наведеної в довідці про загальну інформацію, а також іншої інформації, отриманої як внутрішніх так і з зовнішніх джерел при підготовці та проведенні перевірки суб'єкта господарювання.
Таким чином, ні у позовній заяві, ні у судовому засіданні позивачем не наведено конкретних доказів, а матеріалами справи не підтверджено того, що на момент звернення до суду висновки зазначеної Довідки № 2 до Акту від 20.10.2014 року безпосередньо порушили права та інтереси підприємства позивача, що є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині.
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо видалення з баз податкової звітності та автоматизованої інформаційної системи співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів, задекларованих ТОВ «Корса» згідно декларації з податку на додану вартість за січень 2013 року, значень податкового зобов'язання та податкового кредиту та зобов'язання здійснити дії з відновлення в базах податкової звітності та автоматизованій інформаційній системі співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів, задекларованих ТОВ «Корса», то суд зазначає, що докази здійснення коригування вказаних показників, в матеріалах справи відсутні.
Разом з тим зберігання та опрацювання в інформаційних базах контролюючих органів податкової інформації в контексті ст.71-74 Податкового кодексу України в рамках здійснення інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів є лише заходами з метою виконання покладених на контролюючі органи функцій, та не може свідчити про вчинення вказаних дій.
Так ч. 2 ст. 71 КАС України, покладаючи обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності на відповідача - суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову, разом з тим, не звільняє позивача від встановленого частиною 1 цієї ж статті обов'язку довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Відповідно до частини першої статті 2, пунктів 6, 8 частини першої статті 3, частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України предметом захисту в адміністративному судочинстві є, зокрема, порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, їхніх посадових чи службових осіб права та інтереси юридичних осіб.
Так як зазначено вище згідно п.71.1. ПК України, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.
За змістом ст. 74 Податкового кодексу України зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань (п.74.2), а таке зберігання та опрацювання може здійснюватись в інформаційних базах контролюючих органів. При цьому, згідно з п.74.1 ст.74 Міністерство доходів і зборів України самостійно визначає перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації. В територіальних органах Міндоходів збереження зібраної податкової інформації та її опрацювання здійснюється за допомогою Інтегрованої автоматизованої Інформаційної системи «Податковий блок» (1С «Податковий блок»), яка введена в експлуатацію з 01.01.2013р. наказом ДПС України від 24.12.2012р. № 1197.
Враховуючи вищевикладене позовні вимоги в цій частині також задоволенню не підлягають.
Статтею 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99р. за № 996-ХІУ (із змінами та доповненнями) зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.
Виходячи з вимог п.2 ст.3 цього Закону бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995р. за № 168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозоли адміністрації на їх проведення.
Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактично здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх оформлених реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Відсутність доказів реального вчинення господарських операцій виключає правомірність визначення платником податкового кредиту за такими операціями, незважаючи на наявність у нього податкових накладних, що за формою відповідають вимогам чинного законодавства, а також доказів сплати продавцю вартості товару з ПДВ.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість та податку на прибуток має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Порядок надання платниками податків документів врегульовано статтею 85 ПК України.
Згідно п.85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Відповідно п.п.138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України (станом на час виникнення спірних правовідносин) витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.
Так перевіркою встановлено, що ТОВ «Корса» укладено із ТОВ «Укрконсалт - 2012» договір від 26.06.2012 року № 120626 з проведення послуг з прибирання промислових (складських) приміщень на складському комплексі, який знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, Запорожське шосе,37; м. Дніпропетровськ, вул. Кринична,30.
Досліджуючи реальність вказаних господарських операцій суд зазначає, що ТОВ «Укрконсалт-2012» відповідно реєстрів отриманих податкових накладних та даних декларацій з ПДВ включено суми ПДВ до складу податкового кредиту, але на момент перевірки податкові накладні не надані.
При цьому до ДПІ в АНД районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області з ДПІ у Києво-Святошинському районі м.Києва ГУ Міндоходів у Київській області надійшли матеріали перевірки акт від 25.07.2014р. № 383/10-13-22-03/38098037 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Укрконсалт-2012р. при фінансово-господарських взаємовідносинах з контрагентами -постачальниками та контрагентами-покупцями за період січень 2013р.».
Проте згідно пояснень свідків опитаних в судовому засіданні за клопотанням представника позивача, ОСОБА_5 - завідуюча господарством адміністративно-господарської частини підприємства «Корса» та ОСОБА_6 - спеціаліста по адміністративно-господарській діяльності підприємства, які у спірний період працювали в ТОВ «Корса» на вищевказаних посадах, останні пояснили, що в наданні клінінгових послуг приймало участь від 10 до 30 осіб підприємства контрагента ТОВ «Укрконсалт-2012». Прибирались приміщення складів, вікна, санвузли, душові, кімната для прийняття їжі.
Вказане не відповідає, як інформації зазначеній в акті щодо кількості працюючих у контрагента, так і інформації зазначеній в Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку ТОВ «Укрконсалт-2012» надані до ДПІ у Києво-Святошинському районі Київської області за 1-ий квартал 2013р. (звітний) Форми № 1ДФ, поданий 16.04.2013р., згідно якого на підприємстві ТОВ «Укрконсалт-2012» у 1-ому кварталі 2013року працювало у штаті - 1 особа, за цивільно-правовими договорами 1 особа, кількість фізичних осіб -7.
При наданні оцінки вказаним документам суд зазначає, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Так згідно із п.14.1.231 статті 14 Податкового кодексу України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Відповідно до п.44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Крім того суд зазначає що оцінці на предмет правомірності підлягають дії та рішення відповідача вчинені станом на час їх вчинення, відповідно надані позивачем до матеріалів справи податкові накладні, акти здачі-прийняття робіт, витяги з журналів допуску до виконання робіт, копії наказів, службових записок та інших документів судом оцінюються критично, оскільки доказів надання вказаних документів станом на час проведення перевірки та винесення спірного повідомлення-рішення останнім не надано.
Натомість позивачем не спростовано, що на момент перевірки навіть податкові накладні не надані.
При цьому згідно абзац 2 п.198.6 ст.198 ПК України визначено, що у разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, зокрема, тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Враховуючи вищевказані положення норм процесуального та матеріального права, докази наявні в матеріалах справи станом на час розгляду справи, обґрунтування позову в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження, відповідачем правомірність своїх дій доведена, а в задоволенні поданого адміністративного позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Корса» до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Н.В. Турлакова