Справа № 2-а-281/11
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2011-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"21" вересня 2011 р. Справа № 2-а-281/11

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Житомирі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі, управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації на постанову Олевського районного суду від "04" березня 2011 р. у справі № 2-а-281/11 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації, Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Олевського районного суду від 04 березня 2011 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Олевської РДА (далі УПСЗН) та Управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі (далі УПФУ) щодо недонарахування та недовиплати ОСОБА_2 допомоги та доплати, передбачених ст.ст. 37, 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон №796-ХІІ). Зобовязано УПСЗН провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 допомоги як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до ст.37 Закону №796-ХІІ, встановивши її на рівні 40 % від розміру мінімальної заробітної плати визначеної законодавством щомісячно, за період з 01.07.2010р. по 01.10.2010р. Зобовязано УПФУ провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 доплати до пенсії як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до ст. 39 Закону №796-ХІІ, встановивши її на рівні двох мінімальних заробітних плат визначених законодавством щомісячно, за період з 01.07.2010р. по 01.10.2010р. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною постановою, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просили відповідно скасувати постанову суду першої інстанції і відмовити у позові повністю.

Позивач та представники відповідачів в судове засідання не з"явились, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

За таких підстав, з врахуванням приписів ч.4 ст.196 КАС України, п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд апеляційних скарг здійснюється судовою колегією, в даному судовому засіданні, за відсутності позивача та представників відповідачів в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши за матеріалами справи наведені у скаргах доводи та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Позивач звернулася до суду із позовом у січні 2011 року, як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії, проживає у зоні гарантованого добровільного відселення. ОСОБА_2 отримує допомогу у зв'язку із обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, передбачену ст.37 Закону №796-ХІІ, та доплату до заробітної плати відповідно до ст.39 Закону №796-ХІІ , але у розмірах, встановлених постановою КМУ (а.с. 6,7).

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом № 796-XII.

Відповідно до ст. 37 Закону № 796-XII громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати.

Статтею 39 вказаного Закону передбачено, що громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати. Непрацюючі пенсіонери отримують доплату до пенсії в цих же розмірах.

Водночас суми, з яких здійснювався розрахунок виплат позивачу, передбачених Законом № 796-XII, визначалися згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996р. №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи". Зазначеною постановою, всупереч вимогам Закону № 796-ХІІ, який встановлює розмір доплат як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати, установлено конкретні розміри таких доплат в твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру доплат застосуванню підлягають саме ст.ст.37,39 Закону №796-ХІІ, а не постанова КМУ від 26.07.1996 р. за №836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Щодо періоду, за який має бути нараховано та виплачено доплату до пенсії, то суд правильно визначив його відповідно до ч.2 ст.99 КАС України - в межах строку звернення до суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого рішення. Воно постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області, управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Олевського районного суду від "04" березня 2011 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: І.Ф.Бондарчук

ОСОБА_1