Справа № 826/3718/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 квітня 2015 року № 826/3718/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Гарник К.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
до Управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Начальника управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Глущенко Світлани Володимирівни Державної судової адміністрації України
про визнання протиправним рішення, дій та зобов'язати вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

03 березня 2015 року (відповідно до відмітки служби діловодства суду) ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (далі по тексту - позивачі) звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі по тексту - відповідач-1), Начальника управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Глущенко Світлани Володимирівни (далі по тексту - відповідач-2), Державної судової адміністрації України (далі по тексту - відповідач-3) якому просять:

- визнати дії Управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ і начальника Управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Глущенко Світлани Володимирівни щодо відмови надати ОСОБА_2 доступ до конкретної інформації (провадження № 6-17641ск14) та її матеріальних носіїв незаконними;

- визнати рішення у формі листа від 20 лютого 2015 року № 19112175/0/1915 Начальника управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Глущенко Світлани Володимирівни про відмову надати ОСОБА_2 доступ до конкретної інформації (провадження № 6-17641ск14) та її матеріальних носіїв, незаконними;

- зобов'язати Управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ і Начальника управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Глущенко Світлану Володимирівну надати ОСОБА_2, ОСОБА_1 і ОСОБА_3 доступ до конкретної інформації (провадження № 6-17641ск14) та її матеріальних носіїв;

- зобов'язати Державну судову адміністрацію України внести зімни у зміст і найменування розділу 13 «Порядок видачі (надсилання) справ (матеріалів кримінального провадження) для ознайомлення та копій судових документів» в Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ , затвердженої наказом ДСА України від 17 грудня 2013 року № 173, погодженого Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ 17 грудня 2013 року № 11-2038/0/4-13, зокрема, вказати, що « і провадження (матеріали за касаційною скаргою) вилаються для ознайомлення апаратом суду за резолюцією голови суду, судді (судді доповідача), секретаря відповідної судової падати на підставі письмової вимоги»;

- визнати рішення Державної судової адміністрації сформоване у розділі 13 «Порядок видачі (надсилання) справ (матеріалів кримінального провадження) для ознайомлення та копій судових документів» в Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ , затвердженої наказом ДСА України від 17 грудня 2013 року № 173, погодженого Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ 17 грудня 2013 року № 11-2038/0/4-13, а саме, що тільки «справи видаються для ознайомлення апаратом суду за резолюцією голови суду, судді (судді доповідача), секретаря відповідної судової палати на підставі письмової вимоги…» незаконними та такими, що порушує конституційне право позивачів знайомитись в органах державної влади, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею;

- зобов'язати відповідачів подати звіт про виконання рішення суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишено без руху, надано п'ятиденний строк з моменту отримання ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

18 березня 2015 року позивача усунено недоліки позовної заяви.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/3718/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 06 квітня 2015 року, яке відкладалось на 14 квітня 2015 року та на 22 квітня 2015 року.

У судовому засіданні 22 квітня 2015 року позивачі підтримали адміністративний позов в повному обсязі, просили суд задовольнити його. Представники відповідача-1 та відповідача-3 заперечили проти позову. Представник відповідача-2 у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Враховуючи неявку представника відповідача-2, керуючись приписами та частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

06 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із заявою про надання справи № 6-17641ск14 для ознайомлення.

Листом Начальника управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Глущенко Світлани Володимирівни від 20 лютого 2015 року вих. № 19112175/0/1915 заявниці повідомлено, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2014 року відмолено у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, Садове товариство «Бучанка», ОСОБА_9, про визнання недійсним правочинів, вчинених внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 27 березня 2014 року. Листом ВССУ від 14 липня 2014 року за вих. 52757/0/19-14 копію вказаної ухвали надіслано заявниці та ОСОБА_1

Також, листом повідомлено, що у зв'язку з відмовою у відкритті касаційного провадження, матеріали справи № 6-17641ск14 не витребовувались та звернено увагу заявниці на статтю 27 Цивільного процесуального кодексу України, якою не передбачено можливості ознайомлення осіб, які беруть участь у справі, з матеріалами касаційного провадження.

Така відповідь та дії відповідачів, на думку позивачів, порушують їх права, свободи та інтереси, відтак рішення підлягає скасуванню, а дії - визнанню незаконними. Також, позивачі просять визнати рішення Державної судової адміністрації сформоване у розділі 13 «Порядок видачі (надсилання) справ (матеріалів кримінального провадження) для ознайомлення та копій судових документів» в Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом ДСА України від 17 грудня 2013 року № 173, погодженого Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ 17 грудня 2013 року № 11-2038/0/4-13, а саме, що тільки «справи видаються для ознайомлення апаратом суду за резолюцією голови суду, судді (судді доповідача), секретаря відповідної судової палати на підставі письмової вимоги…» незаконними та такими, що порушує конституційне право позивачів знайомитись в органах державної влади, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею та зобов'язати Державну судову адміністрацію України внести зімни у зміст і найменування розділу 13 «Порядок видачі (надсилання) скрап (матеріалів кримінального провадження) для ознайомлення та копій судових документів» в Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ , затвердженої наказом ДСА України від 17 грудня 2013 року № 173, погодженого Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ 17 грудня 2013 року № 11-2038/0/4-13, зокрема, вказати, що « і провадження (матеріали за касаційною скаргою) вилаються для ознайомлення апаратом суду за резолюцією голови суду, судді (судді доповідача), секретаря відповідної судової падати на підставі письмової вимоги».

Заперечення відповідачів обґрунтовані тим, ані 27 Цивільного процесуального кодексу України, ані Інструкцією з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом ДСА України від 17 грудня 2013 року № 173, погодженого Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ 17 грудня 2013 року № 11-2038/0/4-13 не передбачено можливості ознайомлення осіб, які беруть участь у справі матеріалами касаційного провадження, оскільки терміни «касаційне провадження» і «справа» є різними за змістом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

Спірні правовідносини регулюються положеннями Цивільного процесуального кодексу України та Інструкцією з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженою наказом ДСА України від 17 грудня 2013 року № 173 (далі по тексту - Інструкція).

Зокрема, стаття 1 Цивільного процесуального кодексу України визначає завданнями цивільного судочинства - справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; в свою чергу, Інструкція з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ розроблена відповідно до положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що визначають порядок організації та діяльності органів судової влади, та встановлює правила ведення діловодства в МС, АС, ВССУ і регламентує порядок роботи з документами з моменту їх надходження чи створення в суді до знищення в установленому порядку або передачі до державної архівної установи.

Відповідно до статті 27 Цивільного процесуального кодексу України особи, які беруть участь у справі, мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи, одержувати копії рішень, ухвал, брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення судові, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб, користуватися правовою допомогою, знайомитися з журналом судового засідання, знімати з нього копії та подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, прослуховувати запис фіксування судового засідання технічними засобами, робити з нього копії, подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, оскаржувати рішення і ухвали суду, користуватися іншими процесуальними правами, встановленими законом.

Особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Таким чином, стаття 27 Цивільного процесуального кодексу України встановлює цивільні процесуальні права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі, які має суб'єкт цивільних процесуальних правовідносин і які визначають його правові та фактичні можливості у справі.

Стаття 27 Цивільного процесуального кодексу України, серед іншого, встановлює право сторони у справі знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів.

В свою чергу, пунктом 13 Інструкції встановлено порядок видачі (надсилання) справ (матеріалів кримінального провадження) для ознайомлення та копій судових документів, відповідно до якого справи (матеріали кримінального провадження) видаються для ознайомлення апаратом суду за резолюцією голови суду, судді (судді-доповідача), секретаря відповідної судової палати на підставі письмової вимоги (заяви) таким особам: прокуророві, який має право на участь у розгляді справи, - після пред'явлення службового посвідчення; адвокатам, які беруть участь у розгляді справ (після пред'явлення документа, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги, зокрема: посвідчення адвоката, договору про надання правової допомоги; довіреності; ордера; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги); іншим учасникам кримінального провадження, адміністративного або цивільного процесу, а також особам, які не брали участі в справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки (після пред'явлення документа, що посвідчує особу: паспорта, службового посвідчення, пенсійного посвідчення тощо, та в необхідних випадках - доручення представника).

Таким чином, як стаття 27 Цивільного процесуального кодексу України так і пункт 13 Інструкції встановлюють право сторони у справі лише на ознайомлення із матеріалами справи.

Згідно наявної в матеріалах справи заяви ОСОБА_2 від 06 лютого 2015 року, остання звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із заявою про ознайомлення із матеріалами справи № 6-17641ск14.

Листом Начальника управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Глущенко Світлани Володимирівни від 20 лютого 2015 року вих. № 19112175/0/1915 позивача повідомлено, що у зв'язку з відмовою у відкритті касаційного провадження, матеріали справи № 6-17641ск14 не витребовувались, відтак надати справу для ознайомлення не вбачається можливим.

Судом встановлено, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2014 року відмолено у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, Садове товариство «Бучанка», ОСОБА_9, про визнання недійсним правочинів, вчинених внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 27 березня 2014 року.

Статтею 328 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 326 цього Кодексу, суддя-доповідач протягом трьох днів вирішує питання про відкриття касаційного провадження, про що постановляє відповідну ухвалу, витребовує справу, надсилає копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів особам, які беруть участь у справі, і встановлює строк, протягом якого можуть бути подані заперечення на касаційну скаргу. За наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суддя-доповідач у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду.

Суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі також у випадках, якщо: справа не підлягає касаційному розгляду у порядку цивільного судочинства; справа не переглядалася в апеляційному порядку; є ухвала про закриття касаційного провадження у зв'язку з відмовою цієї особи від касаційної скарги на це саме рішення чи ухвалу; є ухвала про відхилення касаційної скарги цієї особи або про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме рішення чи ухвалу; касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи. Неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права є підставою для відкриття касаційного провадження незалежно від обґрунтованості касаційної скарги.

Копія ухвали про повернення касаційної скарги або про відмову у відкритті касаційного провадження разом з доданими до скарги матеріалами направляються особі, яка подавала касаційну скаргу, а касаційна скарга залишається в суді касаційної інстанції.

Аналіз вищезазначеної статті дає підстави для висновку, що в разі вирішення питання про відкриття касаційного провадження, суддя доповідач постановляє відповідну ухвалу, витребовує справу, надсилає копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів особам, які беруть участь у справі, і встановлює строк, протягом якого можуть бути подані заперечення на касаційну скаргу. В разі відмови у відкритті касаційного провадження - справа не витребовується, а відповідна ухвала - про відмову у відкритті касаційного провадження разом з доданими до скарги матеріалами направляються особі, яка подавала касаційну скаргу, а касаційна скарга залишається в суді касаційної інстанції.

Таким чином, враховуючи, що справа №6-17641ск14 не витребовувались, оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2014 року відмолено у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, Садове товариство «Бучанка», ОСОБА_9, про визнання недійсним правочинів, вчинених внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 27 березня 2014 року, позивачу ОСОБА_2 правомірно повідомлено про неможливість надання справи № 6-17641ск14 для ознайомлення.

Судом враховано, що ані 27 Цивільного процесуального кодексу України, ані Інструкцією з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом ДСА України від 17 грудня 2013 року № 173, погодженого Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ 17 грудня 2013 року № 11-2038/0/4-13 не передбачено можливості ознайомлення осіб, які беруть участь у справі матеріалами касаційного провадження, оскільки терміни «касаційне провадження» і «справа» є різними за змістом.

Відтак, позовна вимога про визнання дії Управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ і начальника Управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Глущенко Світлани Володимирівни щодо відмови надати ОСОБА_2 доступ до конкретної інформації (провадження № 6-17641ск14) та її матеріальних носіїв незаконними не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про визнання рішення у формі листа від 20 лютого 2015 року № 19112175/0/1915 Начальника управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Глущенко Світлани Володимирівни про відмову надати ОСОБА_2 доступ до конкретної інформації (провадження № 6-17641ск14) та її матеріальних носіїв, незаконними суд зазначає наступне.

Спірним правовідносинам, що можуть бути предметом розгляду в адміністративному суді, повинні бути притаманні такі ознаки як порушення прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, що вчинені обов'язково у сфері публічно-правових відносин.

Слід зазначити, що право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантується кожному (в тому числі юридичним особам) статтею 55 Конституції України.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму (частина 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України).

Пунктом 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України конкретизовано, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За загальновизначеним поняттям в адміністративному праві, рішення суб'єктів владних повноважень спричиняють виникнення будь-яких прав і обов'язків осіб чи суб'єктів владних повноважень, а отже, породжують правовідносин, створюють юридичні наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин.

В даному випадку, лист від 20 лютого 2015 року № 19112175/0/1915 Начальника управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Глущенко Світлани Володимирівни про відмову надати ОСОБА_2 доступ до конкретної інформації (провадження № 6-17641ск14) та її матеріальних носіїв не спричиняє виникнення будь-яких прав і обов'язків для позивача та не створює для останнього юридичних наслідків, а отже за правовою природою не носить характер рішення суб'єкта владних повноважень.

При цьому, вирішуючи питання про необхідність закриття провадження у справі суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Зазначений принцип полягає у захисті порушеного права від порушення, що вже відбулося, тобто в наявності матеріально - правового інтересу позивача відносно дій (бездіяльності) суб'єкта владних повноважень.

Виключення з такої передумови для оскарження рішень (дій, бездіяльності), як наявність порушеного права, нормами Кодексу адміністративного судочинства України передбачена для справ щодо оскарження нормативно - правових актів, які можуть оскаржувати ті особи, щодо яких можливе застосування акту.

Однією з Конституційних засад судочинства є поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, згідно з частиною другою статті 124 Конституції України.

Закриття провадження судом вбачається можливим тільки у випадку відсутності владних повноважень відповідача, або у випадку прямого визначення Законом іншої юрисдикції заявлених вимог.

За таких обставин, суд доходить висновків про відсутність підстав для закриття провадження у справі в цій частині.

Відповідно до пункту 9 Інструкції звернення громадян, що не підлягають розгляду відповідно до процесуального законодавства України, розглядаються в порядку, визначеному Законом України "Про звернення громадян", а після реєстрації в АСДС діловодство за ними ведеться згідно з Інструкцією з діловодства за зверненнями громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, об'єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, в засобах масової інформації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.97 р. N 348.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян» термін розгляду звернень громадян, зокрема, зазначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Матеріали справи свідчать, що спірна заява про надання справи для ознайомлення подана 06 лютого 2015 року (відповідно до відмітки вхідної кореспонденції), відповідь на сказану заяву надана листом від 20 лютого 2015 року № 19112175/0/1915, тобто в порядку та межах строків, встановлених Законом України «Про звернення громадян».

Таким чином, вимоги про визнання рішення у формі листа від 20 лютого 2015 року № 19112175/0/19 15 Начальника управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Глущенко Світлани Володимирівни про відмову надати ОСОБА_2 доступ до конкретної інформації (провадження № 6-17641ск14) та її матеріальних носіїв є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

При цьому, враховуючи встановленому в даному провадженні правомірність дії відповідачів щодо розгляду та надання відповіді на заяву позивача про надання справи для ознайомлення вимога про зобов'язання Управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ і Начальника управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Глущенко Світлану Володимирівну надати ОСОБА_2, ОСОБА_1 і ОСОБА_3 доступ до конкретної інформації (провадження № 6-17641ск14) та її матеріальних носіїв не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивачів про визнання рішення Державної судової адміністрації сформоване у розділі 13 «Порядок видачі (надсилання) справ (матеріалів кримінального провадження) для ознайомлення та копій судових документів» в Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ , затвердженої наказом ДСА України від 17 грудня 2013 року № 173, погодженого Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ 17 грудня 2013 року № 11-2038/0/4-13, а саме, що тільки «справи видаються для ознайомлення апаратом суду за резолюцією голови суду, судді (судді доповідача), секретаря відповідної судової палати на підставі письмової вимоги…» незаконними та такими, що порушує конституційне право позивачів знайомитись в органах державної влади, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею суд зазначає наступне.

Як встановлено частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Тобто, спірним правовідносинам, що можуть бути предметом розгляду в адміністративних справах, повинні бути притаманні такі ознаки як порушення прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, що вчинені обов'язково у сфері публічно-правових відносин.

Пунктом 6 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України під поняттям адміністративний позов визначено - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

З огляду на приписи пункту 6 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, що відносяться до сфери публічно-правових відносин та порушують права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Слід зазначити, що право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантується кожному (в тому числі юридичним особам) статтею 55 Конституції України.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Зазначений принцип полягає у захисті порушеного права від порушення, що вже відбулося, тобто в наявності матеріально - правового інтересу позивача відносно дій (бездіяльності) суб'єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що позивачами не надано належних обґрунтувань наявності порушення їх прав чи інтересів у сфері публічно-правових відносин шляхом прийняття рішення Державною судовою адміністрацією сформованого у розділі 13 «Порядок видачі (надсилання) скрап (матеріалів кримінального провадження) для ознайомлення та копій судових документів» в Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом ДСА України від 17 грудня 2013 року № 173, погодженого Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ 17 грудня 2013 року № 11-2038/0/4-13, оскільки саме оскаржуваний пункт Інструкції встановлює порядок видачі (надсилання) справ (матеріалів кримінального провадження) для ознайомлення та копій судових документів.

Слід зазначити, що ОСОБА_2 не надано справу для ознайомлення у зв'язку з фактичною відсутністю справи у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ з одночасним посиланням на статтю 27 Цивільного процесуального кодексу України.

Також, зміст пункту 13 Інструкції повністю кореспондується та відповідає приписам Цивільного процесуального кодексу України, а саме статті 27 Цивільного процесуального кодексу України, яка є чинною.

На думку позивачів, і справа, і провадження є набір (коло) процесуальних документів чи матеріалів з інформацією, ідо зафіксована на папері, на які поширюються вимоги процесуального закону, які звісно можуть бути надані для ознайомлення учаснику процесу, оскільки відповідно до ст. 32 Конституції України кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею.

Разом з тим, як вбачається із спірної заяви ОСОБА_2, остання просила надати саме справу для ознайомлення, а не касаційні матеріали. При цьому, Цивільний процесуальний кодекс України не встановлює порядку надання для ознайомлення касаційних матеріалів, а тому таки доводи позивача є необґрунтованими.

З огляду на викладене, адміністративній позов в цій частині не підлягає задоволенню.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача-3 щодо здійснення організаційного забезпечення діяльності органів судової влади з метою створення належних умов функціонування судів і діяльності суддів, представлення судів у зносинах з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування в межах повноважень, установлених законом, затвердження Інструкцій є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу, в даному випадку - Державної судової адміністрації України.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого є здійснення правосуддя, а тому позовна вимога про зобов'язання Державної судової адміністрації України внести зімни у зміст і найменування розділу 13 «Порядок видачі (надсилання) скрап (матеріалів кримінального провадження) для ознайомлення та копій судових документів» в Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ , затвердженої наказом ДСА України від 17 грудня 2013 року № 173, погодженого Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ 17 грудня 2013 року № 11-2038/0/4-13, зокрема, вказати, що « і провадження (матеріали за касаційною скаргою) вилаються для ознайомлення апаратом суду за резолюцією голови суду, судді (судді доповідача), секретаря відповідної судової падати на підставі письмової вимоги» розцінюється Окружним адміністративним судом м. Києва саме як втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому, на думку суду, задоволена бути не може.

З огляду на відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, вимога про зобов'язання відповідачів подати звіт про виконання рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з аналізу положень чинного законодавства та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає адміністративний позов таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статями 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник