Справа № 802/618/15-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 квітня 2015 р. Справа № 802/618/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Комара П.А.,

за участю:

секретаря судового засідання: Мошняги В. І.

представника позивача: Карпенка М.Б.,

представників відповідача: Вольвенко Р.О., Зорі І.А., Прокопюк О.В., Урлапової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: самозайнятої особи - приватного нотаріуса Білозарецької Олени Юріївни

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування вимоги № Ф- від 18.02.2015р., рішення № від 18.02.2015р.

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася самозайнята особа - приватний нотаріус Білозарецька Олена Юріївна ( далі - позивач, Білозарецька О. Ю.) із позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - відповідач, Вінницька ОДПІ) про визнання протиправними та скасування вимоги № Ф- від 18.02.2015р., рішення № від 18.02.2015р.

В подальшому 06.04.2015р. позивачем подано заяву про зміну позовних вимог, згідно якої просить суд:

"Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вінницької ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області № від 10.03.2015 року про донарахування грошових зобов'язань зі сплати податку на доходи фізичних осіб у розмірі 91355,01 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Вінницької ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 18.02.2015 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області № від 18.02.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску."

Відповідно до ч.1 ст. 137 КАС України позивач може протягом всього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. До початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. Заява про зміну позовних вимог повинна відповідати вимогам, які встановлені цим Кодексом для позовних заяв.

Виходячи з викладено, суд бере до розгляду дану заяву, як таку, що відповідає статті 106 КАС України.

Позовні вимоги з урахуванням заяви від 06.04.2015р. мотивовані тим, що у період з 23.01.2015р. по 12.02.2015р. Вінницькою ОДПІ проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності самозайнятої особи - приватного нотаріуса Білозарецької Олени Юріївни за результатами якої 18.02.2015р. складений Акт №404/1701/НОМЕР_3 про виявлення наступних порушень:

- п. 178.3 с. 178 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 73 084, 01 грн.;

- абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого донараховано єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове соціальне страхування на загальну суму 149 438, 50 грн.

На підставі Акту №404/1701/НОМЕР_3 Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією ДФС Вінницької області винесені: вимога Вінницької ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 18.02.2015р., рішення Вінницької ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області № від 18.02.2015р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та податкове повідомлення-рішення № від 10.03.2015р. про донарахування грошових зобов'язань зі сплати податку на доходи фізичних осіб у розмірі 91355,01 грн.

На думку позивача, у неї наявні усі документи, що спростовують висновки Акту №404/1701/НОМЕР_3 від 18.02.2015р., а тому зазначені вимога, рішення та податкове повідомлення - рішення є протиправними та підлягають скасуванню, що і стало підставою для звернення до суду із такими позовними вимогами.

У судовому засіданні представник позивача надав пояснення в обґрунтування зайнятої позивачем правової позиції, позовні вимоги з урахуванням заявb про зміну таких від 06.04.2015р. підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти позову. Додатково пояснили суду, що встановлені перевіркою порушення діючого законодавства в дійсності мали місце. Таким чином, відповідач, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, діяв згідно із нормами чинного законодавства, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А тому, на його думку, адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, судом встановлено наступне.

Самозайнята особа Білозарецька О.Ю. зареєстрована Вінницьким обласним управлінням юстиції про що отримала свідоцтво по право зайняття нотаріальною діяльністю №3485 від 30.09.1999р., реєстраційне посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності №94 від 11.06.2012р.

На підставі п. 77.4 с. 77, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України та ч. 3, п.1 ст. 14 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", відповідно до наказу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області "Про проведення документальної планової перевірки" №3 від 05.01.2015р. згідно плану - графіка проведення документальних планових перевірок на 1 квартал 2015 року, головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно - перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб Вінницької ОДПІ Вольвенко Р. О. проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності самозайнятої особи - приватного нотаріуса Білозарецької Олени Юріївни.

На підставі викладених в акті перевірки даних видно, що позивачем до витратної частини за 2011 - 2013 роки включено витрати на придбання паперу А4 у розмірі 445 397, 87 грн. та витрати на оплату комунальних платежів у розмірі 8402,87 грн. На думку перевіряючого, віднесення вказаних витрат до витратної частини за 2011 - 2013 роки є заниженням чистого оподаткованого доходу на який нараховується єдиний внесок.

За результатами проведеної перевірки Вінницькою ОДПІ складено Акт перевірки №404/1701/НОМЕР_3 від 18.02.2015р., в якому зафіксовані порушення позивачем:

- п. 178.3 с. 178 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 73 084, 01 грн.;

- абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого донараховано єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове соціальне страхування на загальну суму 149 438, 50 грн.

18.02.2015р. відповідачем винесені Вимога №Ф- про зобов'язання позивача сплатити 149 438, 50 грн. недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та Рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 19 802,93 грн.

В подальшому, Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області прийнято податкове повідомлення - рішення №№ від 10.03.2015р. про донарахування грошових зобов'язань зі сплати податку на доходи фізичних осіб у розмірі 91355,01 грн.

Суд, визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача та наданих у справу доказів, виходив з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що спір виник з приводу правомірності віднесення позивачем протягом 2011-2013 року витрат на придбання паперу А4 та витрат на оплату комунальних платежів до складу витрат, необхідних для провадження незалежної професійної діяльності приватного нотаріуса, та визначення з урахуванням цих витрат оподатковуваного доходу, а також сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Перевіркою правильності визначення витрат, відображених у деклараціях про доходи встановлено завищення витрат на суму 445397,87 грн.: за жовтень 2011р. - 2418,44 грн., за 2012р. - 139026,05 грн. та за 2013 р. - 303953,38 грн., а саме до складу витрат включено витрати не пов'язані із здійсненням нотаріальної діяльності:

- витрат на оплату комунальних платежів за 2011р. на суму 2418,44 грн., за 2012р. на суму 2426,05 та за 2013р. на суму 3558, 38 грн. за готівкові кошти згідно наданих до перевірки квитанцій;

- витрат на придбання паперу А4 2010х297 у ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_9 за 2012 рік на суму 136600 грн. та за 2013 рік на суму 300395 грн.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про нотаріат" нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно зі ст. 32 цього Закону приватний нотаріус сплачує податки, встановлені Податковим кодексом України.

Відповідно до п. п. 178.1. - 178.3 ст. 178 Податкового кодексу України особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов'язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Самозайнятою особою, відповідно до пп. 14.1.226. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, є платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (тут і далі в редакції, що діяла з 01.01.2012р. по 31.12.2013р., якщо не зазначено інше) передбачено, що особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, в тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями, є платниками єдиного внеску.

Згідно з п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", для осіб, які займаються незалежною професійною діяльністю (у т.ч. нотаріальною діяльністю) єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону (у т.ч. для осіб, які займаються незалежною професійною діяльністю), встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Отже, приватний нотаріус є самозайнятою особою, яка здійснює незалежну професійну нотаріальну діяльність, яка оподатковується за ставками податку, визначеними для оподаткування доходів фізичних осіб, а база оподаткування визначається як різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження незалежної професійної діяльності приватного нотаріуса. Розмір єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування осіб, які займаються незалежною професійною діяльністю залежить від доходу (прибутку), отриманого від професійної діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, який є базою нарахування єдиного внеску.

Суд встановив, що висновки відповідача стосовно правомірності формування позивачем витрат, які враховуються при обчисленні оподатковуваного доходу за період 2012-2013 років, ґрунтуються лише на основі роз'яснень, які містяться в Узагальнюючій податковій консультації щодо деяких питань оподаткування фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність (приватних нотаріусів, адвокатів), затверджену наказом ДПС України №1185 від 24.12.2012 року. У цій консультації серед іншого зазначено про те, що з метою забезпечення дотримання загальних принципів оподаткування, передбачених статтею 4 Податкового кодексу України при визначенні сукупного чистого доходу доцільно враховувати витрати приватних нотаріусів, які пов'язані з організацією нотаріальної діяльності та обумовлені вимогами Закону України "Про нотаріат". У зв'язку з цим в Узагальнюючій консультації наведено невичерпний орієнтовний перелік витрат, які можуть бути віднесені до витрат, які враховуються при визначенні оподатковуваного доходу.

Разом з тим, у переліку цих витрат передбачено витрати на придбання канцелярського приладдя серед яких, зокрема, канцелярський папір.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем придбано папір А4 2010х297 у ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_9 за 2012 рік на суму 136600 грн. та за 2013 рік на суму 300395 грн., що підтверджується належним чином оформленими видатковими накладними та платіжними дорученнями.

Крім того суд вважає за необхідне зазначити, що нотаріальна діяльність передбачає кропітку та відповідальну роботу з документами, які виготовляються на паперових носіях.

Таким чином, нотаріус несе витрати при здійсненні нотаріальної діяльності, зокрема, на придбання паперу.

Із Акту перевірки вбачається, що перевіряючим не ставилися під сумнів факт придбання паперу та належність документів, що підтверджують таке придбання.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про безпідставність посилання у Акті перевірки відповідачем щодо завищення витрат самозайнятої особи - приватного нотаріуса Білозарецької Олени Юріївни шляхом віднесення витрат на придбання паперу А4.

Щодо посилань відповідача у Акті перевірки стосовно включення до витрат в процесі діяльності нотаріуса витрат на оплату комунальних платежів за 2011р. на суму 2418,44 грн., за 2012р. на суму 2426,05 та за 2013р. на суму 3558, 38 грн. за готівкові кошти згідно наданих до перевірки квитанцій, суд зазначає таке.

Чинне у період 2011-2013 років законодавство України, встановлюючи можливість зменшення оподаткованого доходу особи, що провадить незалежну професійну діяльність, на витрати, які є необхідними для її провадження, не передбачає вичерпного переліку таких витрат.

Відповідно до п. 3.1. ст. 3 Податкового кодексу України податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв'язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

У цьому контексті слід також зазначити, що за приписами ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, згідно з яким, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суд при вирішенні спору керується саме нормами закону та прийнятих на його виконання підзаконних нормативно-правових актів, а не листів чи роз'яснень державних органів, які за своїм змістом є трактуванням окремих норм чинного законодавства.

Податкова консультація, за змістом ст. 52 Податкового кодексу України, надається контролюючим органом безоплатно за зверненням платників податків з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства, має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Таким чином, податкова консультація не є нормативно-правовим актом, який регулює відносини у сфері справляння податків і зборів, зокрема не встановлює і не може встановлювати порядку їх нарахування, утримання та сплати. Суд вважає, що зазначена консультація контролюючого органу має рекомендаційних характер, тобто не виключеним є віднесення до необхідних витрат незалежної професійної діяльності й інших витрат, якщо вони відповідають вимогам п.178.3 ст.178 Податкового кодексу України. При цьому, зважаючи на загальне описове визначення таких витрат, яке наведене в п.178.3 Податкового кодексу України, суд вважає необхідним у кожному окремому випадку аналізувати здійснені витрати за критеріями можливості використання придбаних товарів (робіт, послуг) у незалежній професійній діяльності, ділової мети їх придбання, впливу цих витрат на отримання доходу, й за умови відповідності таким критеріям придбані товари (роботи, послуги) й здійснені витрати слід вважати такими, що необхідні для провадження незалежної професійної діяльності.

Суд встановив, що протягом 2011-2013 років позивач понесла витрати на оплату комунальних послуг, про які зазначено вище.

З огляду на наведене вище, суд погоджується з позивачем, що такі витрати були необхідними для провадження нотаріальної діяльності, тому вони були враховані при обчисленні оподатковуваного доходу за період 2011-2013 років.

Відповідно до частини першої статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Також, суд відмічає, що відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

З обставин адміністративної справи вбачається, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних рішень, відтак позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду адміністративної справи.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 94 КАС України, у зв'язку із задоволенням позову, підлягають відшкодуванню із Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вінницької ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області № від 10.03.2015 року про донарахування грошових зобов'язань зі сплати податку на доходи фізичних осіб у розмірі 91355,01 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Вінницької ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 18.02.2015 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області № від 18.02.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Білозарецької Олени Юріївни судовий збір у розмірі 481 (чотириста вісімдесят одна) грн. 88 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Комар Павло Анатолійович