Справа № 810/7199/14
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/7199/14 Головуючий у 1-й інстанції: Терлецька О.О. Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

22 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Петрика І.Й.

Суддів: Борисюк Л.П.,

Собківа Я.М.,

При секретарі: Валяєвій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Богуславський кар'єр» на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2015 року у справі позовом Публічного акціонерного товариства «Богуславський кар'єр» до Богуславської районної державної адміністрації Київської області, т.о. - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 за участю Прокуратури Київської області, про визнання недійсним розпорядження та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Богуславський кар'єр» пред'явило позов до Богуславської районної державної адміністрації Київської області, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, за участю в інтересах держави Прокуратури Київської області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить: визнати недійсним розпорядження відповідача «Про затвердження технічної документації та передачу земельних ділянок у власність громадян - власникам сертифікатів на земельну ділянку (пай) на території Тетіївської сільської ради» від 3.02.2006 №44 (далі - оскаржуване рішення); зобов'язати відповідача розробити та затвердити нову технічну документацію на передачу земельних ділянок у власність з виділенням земельних ділянок поза межами гірничого відводу; зобов'язати відповідача укласти з позивачем договір оренди частини земельної ділянки в розмірі 4,62 га, що знаходиться над гірничим відводом відповідно до «Акту про надання гірничого відводу ПАТ «Богуславський кар'єр», виданого 19.05.1997 року Київською обласною радою народних депутатів та не була передана в оренду відповідно до договору Оренди від 26.05.2006 року.

В даній справі судом першої інстанції було винесене рішення по суті позовних вимог, яке, однак, було предметом перегляду судами апеляційної та касаційної інстанції.

Відповідно до Ухвали Вищого адміністративного суду України від 19.11.2014, дана адміністративна справа була направлена до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2015 року провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Рішенням Конституційного суду України від 01.04.2010 № 10-рп/2010, до змісту якого апелює представник позивача, визначено, що - положення пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням дій чи бездіяльності.

Отже зі змісту зазначеного в рішенні Конституційного суду України слідує, що до адміністративної юрисдикції належать лише ті земельні спори, в яких орган державної влади чи орган місцевого самоврядування виступає як суб'єкт владних повноважень.

Відповідно до пункту 7 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 17 Земельного кодексу України, до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених Земельним кодексом України.

Розпорядження земельними ділянками, є участю державного органу від імені Держави у відносинах власності і користування землями державної власності, і на ці відносини поширюються норми земельного і цивільного права щодо відносин власності.

В таких відносинах відсутній принцип «влади-підпорядкування», притаманний, відносинам фізичних і юридичних осіб з державним органом в сфері державного управління.

Земельні ж відносини в сфері управління, справи з приводу яких можуть бути розглянуті адміністративними судами, - передбачені розділом VII Земельного кодексу України, а саме це відносини з приводу: визначення меж населених пунктів, землеустрою, контролю за використанням і охороною земель, моніторингу, державного земельного кадастру, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Колегія суддів зазначає, що спір у даній справі стосується повноважень державного органу як розпорядника земель і не стосується владних управлінських функцій відповідача, що не спростовується і представником позивача, і підтверджується листом відповідача від 26.01.2015 №07-16/207.

Відповідно до статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Тобто, у випадках щодо розпорядження землями державної власності, які мають місце і в цій справі, орган державної влади, яким є відповідач - Богуславська районна державна адміністрація Київської області, - виступає саме як власник земель, а не як суб'єкт владних повноважень.

Таким чином спір у даній справі стосується повноважень Богуславської районної державної адміністрації Київської області як розпорядника земель і не стосується її владних управлінських функцій.

У разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в Постанові від 09 грудня 2014 року у справі № 21-308а14 та в Постанові від 11 листопада 2014 року у справі № 21-493а14.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили, що предмет позову становлять відносини між сторонами у зв'язку з виконанням відповідачем саме управлінських функцій.

Відповідно до статті 12 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Позивачем у даній справі є суб'єкт господарської діяльності.

Таким чином, даний позов не підлягає розгляду в адміністративному суді в порядку адміністративного судочинства, а повинен розглядатися відповідним господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін, оскільки ухвала прийнята з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 196, 199, 200, 261 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Богуславський кар'єр» на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2015 року залишити без задоволення.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Борисюк Л.П.

Собків Я.М.

.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Собків Я.М.

Борисюк Л.П.