Справа № 816/160/15-а
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 р.Справа № 816/160/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Старостіна В.В. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2015р. по справі № 816/160/15-а

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі за текстом - ФОП ОСОБА_2, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі за текстом - Кременчуцька ОДПІ, відповідач), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд визнати протиправним та скасувати прийняте Кременчуцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Полтавській області податкове повідомлення-рішення від 08.09.2014 року № /11194, яким визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 35953,5 грн. (за основним платежем - 23969,0 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 11984,5 грн.).

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 08.09.2014 року № /11194.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме: п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, 198.4 ст. 198 Податкового кодексу України, ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Кременчуцька ОДПІ зазначає, що позивачем подано розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації за березень 2013 року, яким безпідставно зменшено зобов'язання з цього податку по взаємовідносинам з ПП "ІНФОРМАЦІЯ_1" з повернення товару, та обґрунтовує це відсутністю реальності його здійснення.

Позивач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду першої інстанції, просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Представники сторін в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрована як фізична особа-підприємець 20.02.1998 року, перебуває на обліку в органах державної податкової служби з 26.02.1998 року.

Кременчуцькою ОДПІ була проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року.

За результатами перевірки складено акт № 2048/16-03-17-01-10/НОМЕР_1 від 20.08.2014 року, в якому зафіксовано порушення п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, 198.4 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість на суму 23969,0 грн.

На підставі вказаних висновків Акту перевірки Кременчуцькою ОДПІ 08.09.2014 року було винесено податкове повідомлення-рішення № /11194, яким визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 35953,5 грн. (за основним платежем - 23969,0 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 11984,5 грн.).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з безпідставності та необґрунтованості висновків податкового органу про заниження зобов'язань з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ПП "ІНФОРМАЦІЯ_1" з повернення товару, з огляду на наявність всіх належним чином складених первинних документів, які свідчать про реальне здійснення цієї операції.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Відповідно п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України визначено, що якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

Згідно з п.п. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку; б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів/послуг.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з вимогами ст. 4 цього Закону одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання суті над формою, тобто операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З матеріалів справи вбачається, що між ФОП ОСОБА_2 (постачальник) та ПП "ІНФОРМАЦІЯ_1" (покупець) був укладений договір постачання від 09.11.2012 року № 9/11-Ц.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору постачальник зобов'язаний поставити та передати у власність покупця продукцію (цеглу керамічну), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар. Доставка товару за цим Договором здійснюється силами та за рахунок продавця (п. 4.5 Договору). Оплата товару здійснюється шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок постачальника належних до сплати сум (п. 6.2 Договору). З усіх питань, що неврегульовані цим Договором, сторони керуються чинним законодавством України (п. 11.3 Договору).

Виконання договору постачання підтверджується наступними документами складеними сторонами, копії яких наявні в матеріалах справи, а саме: рахунками-фактур, накладними, актами прийняття-передачі, податковими накладними.

Якість придбаної продукції була підтверджена сертифікатом відповідності, що вбачається з рішення про результати розгляду скарги позивача Головним управлінням Міндоходів у Полтавській області.

Транспортування цегли керамічної здійснювалось автонавантажувачем Балканкара, що підтверджується дорожнім листом-рапортом про роботу автонавантажувача.

В подальшому, з огляду на невиконання ПП "ІНФОРМАЦІЯ_1" умов п. 6.1 договору № 9/11-Ц від 09.11.2012 (оплата товару здійснюється покупцем на умовах розстрочки платежу, але на пізніше 6 місяців з дати поставки), за усною домовленістю сторін товар 30.03.2014 року було повернуто продавцю ФОП ОСОБА_2, що підтверджується накладною, актом приймання-передавання та подорожнім листом-рапортом про роботу автонавантажувача Балканкара.

Враховуючи повернення позивачу товару, ним було подано до Кременчуцької ОДПІ розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) за березень 2013 року № від 19.04.2013, яким зменшено податкові зобов'язання ФОП ОСОБА_2 по взаємовідносинам з ПП "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Колегія суддів зазначає, що наявні в матеріалах справи первинні документи містять всі обов'язкові реквізити передбачені положеннями ст.ст. 201, 138 Податкового кодексу України, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності та необґрунтованості нарахування грошових зобов'язань ФОП ОСОБА_2, з огляду на наявність належного документального підтвердження правомірності коригування (зменшення) сум податку на додану вартість, внаслідок повернення позивачу раніше поставленого Приватному підприємству "ІНФОРМАЦІЯ_1" товару.

Відповідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів відхиляє доводи Кременчуцької ОДПІ, що договором № 9/11-Ц від 09.11.2012 не передбачено повернення товару, як доказу відсутності реальності такого повернення, з огляду на наступне.

Пунктом 11.3 Договору № 9/11-Ц від 09.11.2012 визначено, що з усіх питань, які неврегульовані цим Договором, сторони керуються чинним законодавством України.

Згідно із ст. 695 Цивільного кодексу України якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару.

Таким чином, позивач мав право на повернення товару та, відповідно, на зменшення податкових зобов'язань на суму податку на додану вартість, що входила в ціну цього товару.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено факт порушення ФОП ОСОБА_2 вимог податкового законодавства та правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 08.09.2014 року № /11194.

Таким чином, переглянувши постанову суду першої інстанції, колегія суддів підтверджує, що при її прийнятті суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2015р. по справі № 816/160/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Старостін В.В. Рєзнікова С.С.

Повний текст ухвали виготовлений 24.04.2015 р.