Справа № 806/7907/13-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2015р. м. Київ К/800/38765/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
секретаря судового засідання Кальненко О. І.,

за участю: представника позивача - Лебідя О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Житомирської митниці Міндоходів на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 13 березня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрполіскорм" до Житомирської митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області про визнання протиправними і скасування рішень та картки відмови, стягнення митних платежів,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрполіскорм" звернулось з позовом до Житомирської митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області, в якому просило: визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці Міндоходів від 19 червня 2013 року № 13/2/13/363 в частині залишення чинним рішення про коригування митної вартості товарів від 29 березня 2013 року № 101060000/2013/300283/1; рішення про коригування митної вартості товарів від 29 березня 2013 року № 101060000/2013/300283/1; картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 29 березня 2013 року № 101060000/2013/00337; стягнути з Державного бюджету України митні платежі в загальному розмірі 4 690 грн 68 коп., в т.ч.: ввізне мито - 1 330 грн 55 коп. та податок на додану вартість - 4 360 грн 13 коп.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 13 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2014 року, позов задоволено частково: визнано протиправними та скасовано рішення Житомирської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 29 березня 2013 року № 101060000/2013/300283/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 29 березня 2013 року № 101060000/2013/00337; в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів, митниця звернулася з касаційною скаргою, в якій просила їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові повністю.

В запереченнях на скаргу позивач просив залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи касаційної скарги в межах ч. 2 ст. 220 КАС України, матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що 21 грудня 2012 року між ТОВ "Укрполіскорм" Україна (покупцем) та компанією Evonik Industriеs AG Німеччина (постачальником) укладено прямий контракт № 00006 від 21 грудня 2012 року (далі - Контракт), відповідно до умов якого постачальник продає, а покупець купує TreaAMINO L-Threonine кормовий в кількості та за цінами, зазначеними у інвойсах на кожну окрему партію товару. Крім того, на кожну поставку товару Контракт має доповнюватись специфікацією, яка визначає кількість та вартість товару, погодженого постачальником з покупцем, відповідно до п. 2.1 Контракту.

Відповідно до п. 2.3 Контракту доставка товару здійснюється вантажівкою в мішках по 25 кг на умовах СІР, Україна (Інкотермс 2010) або у відповідності з іншими умовами, погодженими сторонами.

Відповідно до розділу 4 Контракту "ціна і оплата" інвойс на оплату з відстрочкою або 100% передоплата за товари виставляється в Євро, і оплата здійснюється покупцем в Євро, ціна погоджується між постачальником і покупцем на кожну поставку товару і фіксується в кожному інвойсі на кожну окрему партію товару та є невід'ємною частиною Контракту. Передоплата здійснюється щонайменше за 10 календарних днів до підтвердженої дати поставки товару.

29 березня 2013 року ТОВ "Укрполіскорм" подано до митного органу митну декларацію (далі - МД) № 101060000/2013/005118 на митне оформлення товару аміносполука з вмістом функціональної кисневої групи: L-Threonine кормовий (TreaAMINO Feed Grade) 98,5 кормової якості, у вигляді білого кристалічного порошку як кормова добавка для сільськогосподарських тварин та птиці, вагою нетто 20000 кг, з загальною митною вартістю товарів, визначеною позивачем, - 39 000 євро.

До декларації на підтвердження митної вартості товару позивачем подані наступні документи: контракт № 00006 від 21 грудня 2013 року, специфікацію № 3 від 06 березня 2013 року, інвойс від 19 березня 20143 року № 72243870, товаро-транспортну накладну (CMR) від 26 березня 2013 року № SK 8983984, прайс-лист, експортну митну декларацію країни відправлення від 26 березня 2013 року № 13SK5164EX30083106 із заявленою митною вартістю зазначеного товару за основним методом її визначення, тобто за ціною договору (контракту).

Крім наданих до декларації документів, на вимогу митного органу декларантом додатково надано для підтвердження заявленої митної вартості товару, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, наступні документи: виписку з бухгалтерської документації (попередня проплата); каталоги, специфікацію, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновку про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

За результатами здійснення аналізу супровідних документів, поданих разом з МД № 101060000/2013/005118, Житомирською митницею винесено рішення про коригування митної вартості товарів № 101060000/2013/300283/1 від 29 березня 2013 року.

Згідно рішення про коригування митної вартості товару № 101060000/2013/300283/1 від 29 березня 2013 року митним органом скориговано ціну товару в сторону її завищення з 39 000 євро (1,95 євро за кг) до 41 000 Євро (2,05 євро за кг) та надано картку відмови в митному оформленні випуску товару № 10106000/2013/0337 від 29 березня 2013 року.

Не погоджуючись з рішеннями митниці про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, позивач заявив цей позов.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що під час проведення митного контролю, одночасно з поданням МД, для підтвердження заявленої митної вартості товарів митному органу надано всі необхідні документи, які підтверджують ціну товару. Окрім того, зазначив, що інформація у Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної митної служби України, яка стала підставою для коригування митної вартості товару, носить інформаційний характер і не є виключною підставою відмови визнання задекларованої митної вартості декларантом.

Колегія суддів погоджується з висновками судів.

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України до переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз наведених статей свідчить, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнiвiв у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбiжностi, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхiднiсть перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовiрностi наданої iнформацiї, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Частиною 4 ст. 54 МК України передбачено обов'язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», зареєстрованого Міністерством юстиції України 01 червня 2012 року за № 883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної митної вартості, митниця послалась на те, що митна вартість, яка визначена за методом 2а, ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях товарів з врахуванням обсягів партії (МД № 101060000/13/03766 від 07 березня 2013 року). Джерело інформації: Митний кодекс України, інформація цінової бази щодо товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Проте колегія суддів касаційної інстанції не погоджується з такими доводами, оскільки коригування митної вартості товару, що ґрунтується на раніше визначених митними органами митних вартостях МД, не узгоджується з приписами ст. 53 Митного кодексу України.

Окрім того, судами правильно встановлено, що позивачем при подані ВМД для підтвердження заявленої митної вартості товарів митному органу надано всі необхідні документи, які підтверджують ціну товару.

Щодо посилання на розбіжності в інвойсі 72243870 від 19 березня 2013 року. які полягають у зазначенні в ньому різних реквізитів контрактів, колегія суддів зазначає, що позивачем подано до відповідача лист, в якому він зазначив про допущену помилку в номерІ та даті контракту на другому аркуші інвойсу. У зв'язку з цим просив вважати вірним контракт за № 00006 від 21 грудня 2012 року.

Розбіжності в прайс-листі не можуть вважатися обґрунтованими сумнівами, оскільки вказаний документ не зазначених у частині 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що визначення відповідачем митної вартості товару та коригування її за другорядним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення.

Водночас, митниця може витребувати, а декларант зобов'язаний надати лише ті документи, які здатні такі сумніви усунути. При цьому законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Однак всупереч вищевказаним вимогам Закону, витребувавши додаткові документи, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Отже, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду України від 29 травня 2012 року у справі № 21-91а12.

Оскільки висновки судів ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права, то скаргу митниці слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу Житомирської митниці Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 13 березня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: