Справа № 816/23/15-а
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 р.Справа № 816/23/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 19.02.2015р. по справі № 816/23/15-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ейкорн Груп"

до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

05.01.2015 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ейкорн Груп", звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.11.2014 року № Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про сплату 1020 грн. 00 коп. штрафних (фінансових) санкцій, застосованих за порушення ст. 286 п.286.2, ст.287 п.287.6 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-IV (зі змінами та доповненнями).

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.02.2015 року по справі № 816/23/15-а адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ейкорн Груп" до Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області № від 10 листопада 2014 року.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 19.02.2015 року по справі № 816/23/15-а та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Ейкорн Груп" до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області скасування податкового повідомлення - рішення від 10.11.2014 року № відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції невірно визначив зміст ч.2 п. 120.1 ст 120 Податкового кодексу України та виніс рішення, яке ґрунтується виключно на узагальнюючій податковій консультації.

Колегія суддів відповідно ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Ейкон Груп" зареєстроване в якості юридичної особи, що підтверджується відомостями Довідки АА № 823252 з ЄДРПОУ та Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, посвідчені копії які залучені позивачем до матеріалів справи.

Державною податковою інспекцією у м. Полтаві 13 жовтня 2014 року проведено камеральну перевірку податкової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю "Ейкорн Груп", за результатами якої складено акт № 5582/16-01-15-04-361195612.

Вказаним актом зафіксовано порушення позивачем вимог пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України, а саме неподання податкової звітності по земельному податку.

Відповідно до Акту № 5582/16-01-15-04-361195612 перевіркою встановлено, що позивачем не подано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за податковий період 2013 рік з граничним строком подання - 20.08.2013 року.

На підставі вказаного акту відповідно до пункту 120.1. статті 120 Податкового кодексу України винесено податкове повідомлення-рішення від 23 жовтня 2014 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - земельний податок з юридичних осіб у розмірі 170 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ейкорн Груп", погодившись із висновками акту перевірки від 13 жовтня 2014 року № 5582/16-01-15-04-361195612 та податковим повідомленням-рішенням, сплатило у добровільному порядку грошове зобов'язання, визначене податковим повідомленням-рішенням від 23 жовтня 2014 року № у розмірі 170 грн.

Державною податковою інспекцією у м. Полтаві 03 листопада 2014 року проведено камеральну перевірку податкової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю "Ейкорн Груп", за результатами якої складено акт № 6064/16-01-15-04-36195612.

Вказаним актом зафіксовано порушення позивачем вимог пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України, а саме неподання податкової звітності по земельному податку.

Зокрема, перевіркою, результати якої оформлені Актом № 6064/16-01-15-04-36195612 від 03.11.2014 року, встановлено, що позивачем не подано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за податковий період 2014 рік з граничним строком подання - 20.02.2014 року.

На підставі вказаного акту перевірки Державною податковою інспекцією у м. Полтаві ГУ Міндоходів у Полтавській області, відповідно до пункту 120.1. статті 120 Податкового кодексу України винесено податкове повідомлення-рішення № від 10 листопада 2014 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Ейкон Груп" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - земельний податок з юридичних осіб у розмірі 1020 грн.

За наслідками адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення від 10.11.2014 року № залишено без змін, а скарга без задоволення.

Не погодившись із вищезазначеним податковим повідомленням-рішенням відповідача, позивач для захисту своїх прав звернувся до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення, та одночасно визначивши у якості підстави для відповідальності позивача саме неподання останнім податкових декларацій з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2013-2014 роки помилково розцінив останнє як повторне податкове правопорушення, за яке передбачено штраф у розмірі 1020 гривень згідно із п. 120.1 ст. 120 Кодексу, оскільки таким правопорушенням буде несвоєчасне подання податкової декларації.

Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність захисту прав позивача та у задоволенні адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

За приписами підпункту 16.1.3. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно підпунктів 49.1., 49.2. Податкового кодексу України, в редакцій чинній на момент існування спірних правовідносин, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків; платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Пунктом 287.6. статті 287 Податкового кодексу України передбачено, що при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Згідно п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Нормою пункту 110.1. статті 110 Податкового кодексу України встановлено, що платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Як вбачається з матеріалів справи, перевірками проведеними податковим органом за наслідками яких складені Акти про результати камеральної перевірки податкової звітності від 13.10.2014 року № 5582/16-01-15-04-361195612 та від 03.11.2014 року № 6064/16-01-15-04-36195612 встановлено, що позивачем неподані податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за податковий період 2013 рік з граничним строком подання - 20.08.2013 року та за податковий період 2014 рік з граничним строком подання - 20.02.2014 року. Відповідно до пункту 120.1. статті 120 Податкового кодексу України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Таким чином частина друга пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України визначає кваліфікований склад порушення, передбаченого частиною першою цього пункту. Такою кваліфікуючою ознакою є вчинення тих самих дій, протягом року особою, до якої були застосовані штрафи за таке порушення. При цьому об'єктивна сторона кваліфікованого складу цього порушення полягає у вчиненні тих саме дій, а не бездіяльності.

Отже, за неподання або несвоєчасне подання платником податків податкової звітності передбачена фінансова відповідальність у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, а саме:

- в розмірі 170 гривень, за кожне неподання (несвоєчасне подання) декларації (розрахунку), зазначеної(ого) в одному акті;

- в розмірі 1020 гривень при повторному порушенні за несвоєчасне подання податкової декларації (розрахунку) платником податків незалежно від виду податку, за яке до такого платника протягом року вже було застосовано штраф за неподання (несвоєчасне подання) податкової декларації (розрахунку) та у період до одного року (до 365 або 366 днів - для високосного року) винесено податкове повідомлення-рішення.

Тобто, повторним порушенням, за яке передбачено штраф у розмірі 1020 гривень згідно із п. 120.1 ст. 120 Кодексу, буде несвоєчасне подання податкової декларації (розрахунку) платником податків незалежно від виду податку, за яке до такого платника протягом року вже було застосовано штраф за неподання (несвоєчасне подання) податкової декларації (розрахунку) та у період до одного року (до 365 або 366 днів - для високосного року) винесено податкове повідомлення-рішення.

Колегія суддів зазначає, що вказана думка також неодноразово висвітлена в Роз'ясненні ДФС України від 04.12.2014 року; Листі Державної податкової служби України від 05.04.2012 року № 9993/7/15-1417; Узагальнюючій податковій консультації з окремих питань застосування штрафних санкцій за порушення норм Податкового кодексу України, затвердженій Наказом ДПС України від 06.07.2012 № 592.

З огляду на викладене та виходячи з системного аналізу вказаних вище норм, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення, та одночасно визначивши у якості підстави для відповідальності позивача саме неподання останнім податкових декларацій з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2013, 2014 роки помилково розцінив останнє як повторне податкове правопорушення, за яке передбачено штраф у розмірі 1020 гривень згідно із п. 120.1 ст. 120 Кодексу, оскільки таким правопорушенням буде несвоєчасне подання податкової декларації, а тому податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Полтаві ГУ Міндоходів у Полтавській області № від 10 листопада 2014 року не ґрунтується на нормах чинного законодавства України, отже є протиправним.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 19.02.2015 року по справі № 816/23/15-а відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 19.02.2015р. по справі № 816/23/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Зеленський В.В.
Судді Пянова Я.В. Чалий І.С.