Справа № 2а-12163/11/1370
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 р. Справа № 876/9472/13

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Керод Х.І.

з участю відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2013 року по справі за позовом Державної податкової інспекції в Сихівському районі м. Львова до ОСОБА_1 про стягнення податку з власників транспортних засобів,-

В С Т А Н О В И Л А:

28.10.2011 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про стягнення податку з власників транспортних засобів.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за відповідачем рахується заборгованість, перед державним бюджетом, по сплаті податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у розмірі 28740,00 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2013 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1) до місцевого бюджету заборгованість в розмірі 28740,00 (двадцять вісім тисяч сімсот сорок) гривень.

Відповідач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається на те, що не враховано, що у провадженні Шевченківського районного суду м.Львова перебуває кримінальна справа №181-0290 про обвинувачення начальника ВРЕР м.Львова ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.365 КК України. Серед іншого, об'єктом дослідження у цій справі є додержання працівниками ВРЕР порядку реєстрації автомобілів, у тому числі реєстрації транспортних засобів на фізичних осіб без їх відома, з використанням копій їх особистих документів, то повноти стягнення податків з власників транспортних засобів.

У ході апеляційного розгляду апелянт ОСОБА_1 надала пояснення та просить задовольнити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що Сума податку з власників транспортних засобів, яка мала бути сплачена відповідачем під час першої реєстрації до місцевого бюджету Сихівського району м. Львова, не зарахована, що підтверджується довідкою ДПІ у Сихівському районі м. Львова від 08.07.2011 року за № 9974/17-115.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що Згідно листа управління Державтоінспекції Львівського ВРЕР № 9/2074 від 09.06.2010 року на ім'я ОСОБА_1 зареєстровано: 08.10.2009 року автомобіль марки Mercedec - Benz Sprinter 312 D, державний номерний знак НОМЕР_1 1999 року випуску.

Згідно довідки ДПІ у Сихівському районі м. Львова від 04.07.2011 року № 333/17-1 про результати перевірки щодо сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 28740, 00 грн.

Відповідно до листа Західного Головного Регіонального управління ПриватБанку від 04.11.2010 року № 5949 факт перерахування коштів відповідачем не знайдено.

16.06.2011 року ДПІ у Сихівському районі м. Львова за № 8877 на адресу відповідача скеровано повідомленням з питань перевірки правильності нарахування та своєчасності сплати податку з власників транспортних засобів при першій реєстрації транспортних засобів в Україні.

Відповідно до положень статті 4 Закону України «Про систему оподаткування» платниками податків і зборів (обов'язкових платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обов'язок сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі).

Статтею 1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» визначено, що платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Згідно абзаців 1, 2 статті 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

При цьому, під власним транспортним засобом (автомобілем) слід розуміти транспортний засіб (автомобіль), який належить громадянину на підставі права власності.

Транспортний засіб, що належить відповідачу у відповідності до ст. 2 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» є об'єктом оподаткування за ставкою 1000,00 грн. за 100 куб.см., тому сума податку, яка підлягає сплаті у зв'язку із реєстрацією вказаного транспортного засобу, складає 28740,00 грн.

Враховуючи те, що у відповідача виник обов'язок сплатити нарахованого податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, за закінченням встановленого строку для його сплати, узгоджені податкові зобов'язання стали податковим боргом, процедура стягнення якого визначена Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами». При цьому факт узгодження податкового зобов'язання виключає підстави для оцінки судом правомірності визначення податковим органом податкового зобов'язання.

Зважаючи на те, що відповідач, незважаючи на вимогу податкового органу щодо сплати вказаного податку з власників транспортних засобів, у добровільному порядку зазначену суму податку не сплатив, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, оскільки вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2013 року у справі №2а-12163/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

І.І.Запотічний