Справа № 826/1286/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 квітня 2015 року № 826/1286/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши у письмовому провадження адміністративну справу
за позовомАрбітражного керуючого Титаренка Миколи Олександровича
доДержавної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві
третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Закрите акціонерне товариство «Українська промислова група»
провизнання протиправною бездіяльності, припинення юридичної особи та зобов'язання вчинити певні дії, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся Арбітражний керуючий Титаренко Микола Олександрович (далі - позивач) з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві про:

- визнання бездіяльності Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, відповідач) (01011, м. Київ, вул. Лескова, 2, податковий номер 38748591) щодо припинення ЗАТ «Українська промислова група» (вул. Кутузова 19/7, м. Київ, 01133, ідентифікаційний код 32453987);

- припинення ЗАТ «Українська промислова група» (вул. Кутузова 19/7, м. Київ, 01133, ідентифікаційний код 32453987) на підставі, що не пов'язане з банкрутством;

- призначення ліквідатором по припиненню ЗАТ «Українська промислова група» (вул. Кутузова 19/7, м. Київ, 01133, ідентифікаційний код 32453987) арбітражного керуючого Титаренка М.О. (свідоцтво про право здійснення діяльності арбітражного керуючого № 823, адреса для листування: 04071, м. Київ, а/с № 57).

Під час розгляду вказаної справи, судом до участі у справі залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Закрите акціонерне товариство «Українська промислова група».

Під час розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

В обґрунтування своєї позиції, позивач посилався на те, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не вчиняв дій відповідно до встановлених законом повноважень щодо припинення ЗАТ Українська промислова група» і таким чином порушив Конституцію України, зокрема ст. 19, відповідно до якої органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що є порушенням прав позивача і є підставою для звернення до суду.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, обґрунтовуючи тим, що ним в спірних правовідносинах не було вчинено порушень норм чинного законодавства, а тому в задоволені позову слід відмовити.

Представник третьої особи у судове не з'явився, належним чином повідомлений про дату та час розгляду вказаної справи.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи неприбуття в судове засідання представника третьої особи, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Господарського суду м. Києва від 23.09.2005 року по справі № 43/767 визнано банкрутом Закрите акціонерне товариство «Глухівський м'ясопереробний комбінат» (01133, м. Київ, вул. Кутузова, 18/7, ідентифікаційний код 30522750) і відкрита ліквідаційна процедура.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 30.07.2014 року по вказаній справі ліквідатором Закритого акціонерного товариства «Глухівський м'ясопереробний комбінат» призначено арбітражного керуючого Титаренка Миколу Олександровича.

Відповідно до листа Головного управління регіональної статистики Державної служби статистики України від 26.08.2014 року № 23-07/1856-3 позивача було повідомлено, що Закрите акціонерне товариство «Глухівський м'ясопереробний комбінат» є засновником Закритого акціонерного товариства «Українська промислова група».

Відповідно до рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 19.11.2013 року № 2626 ЗАТ «Українська промислова група» зупинено внесення змін до системи депозитарного обліку щодо цінних паперів на строк до усунення порушення.

У той же час, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві листом від 18.09.2014 року № 3175/Т/26-55-18-06 повідомлено, що ЗАТ «Українська промислова група» знаходиться за адресою: м. Київ, бул. Кутузова, 18/7, має стан «до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням», останню податкову декларацію з податку на додатну вартість подано в березні 2005 року, та з податку на прибуток підприємства за 2004 рік. Окрім цього, було також повідомлено, що станом на 12.09.2014 року ЗАТ «Українська промислова група» має заборгованість з податку на прибуток у розмірі 1 870, 00 грн.

Враховуючи викладене вище, та наявності, на думку позивача, ознак бездіяльності відповідача щодо припинення юридичної особи - ЗАТ «Українська промислова група» на підставі, що не пов'язана з банкрутством, Арбітражний керуючий Титаренко Микола Олександрович звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1. ст. 110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується:

1) за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами;

2) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, за позовом учасника юридичної особи або відповідного органу державної влади;

3) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи в інших випадках, встановлених законом, - за позовом відповідного органу державної влади.

Згідно ст. 247 Господарського кодексу України у випадках, встановлених законом, до суб'єкта господарювання може бути застосовано адміністративно-господарську санкцію у вигляді його ліквідації за рішенням суду.

При цьому, відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003 року № 755-IV (далі - Закон № 755-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону № 755-IV юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ними органом, за судовим рішенням або за рішенням державного органу, прийнятим у випадках, передбачених законом.

Частиною першою ст. 38 Закону № 755-IV підставами для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема є:

- визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом;

- провадження нею діяльності, що суперечить установчим документам, або такої, що заборонена законом;

- невідповідність мінімального розміру статутного капіталу юридичної особи вимогам закону;

- неподання протягом року органам доходів і зборів податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону;

- наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням;

- визнання судом юридичної особи - емітента такою, що відповідає ознакам фіктивності;

- неподання акціонерним товариством протягом двох років поспіль Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку інформації, передбаченої законом;

- нескликання акціонерним товариством загальних зборів акціонерів протягом двох років поспіль;

- неутворення органів акціонерного товариства протягом року з дня реєстрації Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку звіту про результати приватного розміщення акцій серед засновників акціонерного товариства.

Аналіз вказаної статті свідчить про те, що право на звернення до суду з підстав вказаних вище надається органам доходів і зборів та Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку.

Відповідно до п. 22 ст. 8 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» від 30 жовтня 1996 року № 448/96-ВР Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку України має право звертатись до суду з позовами (заявами) у зв'язку з порушенням законодавства України про цінні папери та порушувати в суді питання про ліквідацію корпоративного інвестиційного фонду та саморегулівних організацій.

При цьому, відповідно до пп. 20.1.37 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання.

У той же час, відповідно до п. 11.30 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 09 грудня 2011 року № 1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22 квітня 2014 року № 462) якщо платник податків не має заборгованості перед бюджетом та у разі:

- неподання протягом одного року до контролюючих органів податкових декларацій, документів податкової звітності;

- якщо установчі документи суперечать чинному законодавству;

- провадження діяльності, яка суперечить установчим документам та законодавству;

- наявності в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням;

- наявності у контролюючого органу передбачених законами України інших підстав для постановлення судового рішення щодо припинення (ліквідації) чи скасування державної реєстрації суб'єкта господарювання,

то керівник контролюючого органу приймає рішення у вигляді розпорядження відносно платника податків про звернення до суду або господарського суду із заявою (позовною заявою) про винесення судового рішення щодо припинення юридичної особи чи підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, відміни державної реєстрації припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи.

Відповідно до ч. 5-7 ст. 38 Закону № 755-IV суд призначає в рішенні щодо припинення юридичної особи у зв'язку з її ліквідацією комісію з припинення (ліквідаційну комісію) та встановлює строк і порядок її роботи. Державний реєстратор вносить до Єдиного державного реєстру запис про призначення комісії з припинення (ліквідаційної комісії) не пізніше наступного робочого дня з дати надходження відповідного рішення.

У разі, якщо в судовому рішенні щодо припинення юридичної особи у зв'язку з її ліквідацією не призначена комісія з припинення (ліквідаційна комісія), державний реєстратор не пізніше трьох робочих днів від дати надходження такого судового рішення вносить до Єдиного державного реєстру запис, в якому вказує як голову комісії з припинення (ліквідаційної комісії) юридичної особи керівника органу управління або особу, яка згідно з відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру, має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, якщо інше не встановлено судовим рішенням.

Державний реєстратор не пізніше наступного робочого дня з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису, в якому керівник органу управління або засновник (учасник) юридичної особи вказаний як голова комісії з припинення (ліквідаційної комісії) юридичної особи зобов'язаний надіслати такому керівнику органу управління або засновнику (учаснику) юридичної особи, а також суду, який постановив рішення щодо припинення юридичної особи у зв'язку з її ліквідацією, відповідне повідомлення.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, листа відповідача від 18.09.2014 року № 3175/Т/26-55-18-06, ЗАТ «Українська промислова група» перебуває на податковому обліку в ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві з 07.08.2014 року та має заборгованість з податку на прибуток у розмірі 1 870, 00 грн., що виключає право органу доходів і зборів звернутися до суду з адміністративним позовом про припинення юридичної особи.

Таким чином, враховуючи викладене вище та виходячи з визначення поняття бездіяльності суб'єкта владних повноважень, де бездіяльність - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи (наприклад, неприйняття рішення за заявою особи, неоприлюднення нормативно-правового акта тощо), судом не встановлено в діях відповідача ознак протиправної бездіяльності щодо припинення ЗАТ «Українська промислова група» (вул. Кутузова 19/7, м. Київ, 01133, ідентифікаційний код 32453987), у зв'язку із чим відповідна вимога задоволена бути не може.

За вказаних обставин не підлягає до задоволення і інші вимоги позивача, оскільки є похідними від попередньої.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. ст. 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників сторін по справі, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 128, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного позову Арбітражного керуючого Титаренка Миколи Олександровича відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко