Справа № 812/80/15
Суддя: Т.І. Ковальова
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 квітня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/80/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ковальової Т.І.,

при секретарі судового засідання - Скрипкіній А.О.,

прокурора - заявника - Позднякової Л.А.,

від позивача - не прибув,

від відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом прокурора м. Рубіжне Луганської області в інтересах держави в особі Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області до Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків «Лисичанськводоканал» про стягнення заборгованості з плати за користування надрами у сумі 299968,33 грн., -

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2015 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов прокурора м. Рубіжне Луганської області в інтересах держави в особі Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області до Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків «Лисичанськводоканал» про стягнення заборгованості з плати за користування надрами у сумі 299968,33 грн.

В обґрунтування позовних вимог заявник зазначив, що відповідач знаходиться на податковому обліку в Рубіжанській ОДПІ, як платник податків за неосновним місцем обліку, а саме - плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення (прісної води).

Станом на 13.03.2015 та на теперішній час ЛКСП «Лисичанськводоканал» допущено заборгованість з плати за користування надрами для видобування корисних копалин на загальну суму 895592,07 грн. При цьому, сума зазначеного боргу не в повній мірі охоплена позовною діяльністю з боку Рубіжанської ОДПІ. А саме: дотепер залишається не відпрацьованою сума боргу з означеного платежу у розмірі 299968,33 грн.

Дана заборгованість виникла у зв'язку з несплатою підприємством суми зобов'язань - 299968,33 грн. (термін сплати - 19.02.2015), визначених у податковому рахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 4-й квартал 2014 року, наданого відповідачем до Рубіжанської ОДПІ 09.02.2015 за № самостійно, у зв'язку з чим заборгованість є узгодженою.

Заявник просить суд стягнути з відповідача до бюджету заборгованість з плати за користування надрами в сумі 299968,33 грн.

Прокурор - заявник у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, надав пояснення аналогічні викладеному у позові.

Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не прибув у судове засідання, надав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не прибув у судове засідання, надав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача та визнання адміністративного позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 КАС України, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, та принципом рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Судом встановлено, що Лисичанське комунальне спеціалізоване підприємство по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків «Лисичанськводоканал» зареєстровано в якості юридичної особи та є платником податків і зборів (а.с.8-17).

Відповідач знаходиться на податковому обліку в Рубіжанській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області, як платник податків за неосновним місцем обліку, а саме - плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення (а.с.14).

Станом на 13.03.2015 відповідач має заборгованість з плати за користування надрами для видобування корисних копалин у розмірі 299968,33 грн., що підтверджує зворотній бік облікової картки з плати за користування надрами та розрахунком податкового боргу (а.с.20-24).

Зазначена заборгованість у відповідача виникла у зв'язку з несплатою суми зобов'язань у розмірі 299968,33 грн. (термін сплати - 19.02.2015), визначених у податковому рахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 4-й квартал 2014 року, наданого відповідачем до Рубіжанської ОДПІ 09.02.2015 за № самостійно, у зв'язку з чим заборгованість є узгодженою (а.с.19).

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством.

Приписами статті 16 Податкового кодексу України визначені зобов'язання платників податків, один з яких зобов'язує, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 16.1.3. ст.16 Податкового Кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно до п.п. 36.1 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання вважається узгодженою.

Пунктом 56.11 ст. 56 ПК України визначено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійне визначене платником податків.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого ПК України для подання податкової декларації (п. 57.1 ст. 57 ПК України).

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, сума грошового зобов'язання, самостійно узгоджена платником податків, але не сплачена у встановлений строк, визнається сумою податкового боргу платника податків.

В редакції ПК України до набрання чинності Закону України № 71-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» діяла норма щодо визначення плати за користування надрами - Розділ XI «Плата за користування надрами» ПК України в редакції станом на 01.01.2014.

Згідно із вимогами ст. 262 Розділу XI ПК України, в редакції станом на 01.01.2014, плата за користування надрами - загальнодержавний платіж, який справляється у вигляді плати за користування надрами для видобування корисних копалин; плати за користування надрами в цілях, не пов'язаних з видобуванням корисних копалин.

У відповідності до п.п. 263.1.1 п. 263.1 ст. 263 Розділу XI ПК України, в редакції станом на 01.01.2014, платниками плати за користування надрами для видобування корисних копалин є суб'єкти господарювання, які набули права користування об'єктом надр на підставі отриманих спеціальних дозволів на користування надрами (спеціальний дозвіл) в межах конкретних ділянок надр з метою провадження господарської діяльності з видобування корисних копалин.

Згідно із п.п. 263.11.1 п. 263.11 ст. 263 Розділу XI ПК України, в редакції станом на 01.01.2014, платник плати за користування надрами для видобування корисних копалин до закінчення граничного строку подання податкових розрахунків, визначеного розділом II цього Кодексу, та за формою, встановленою відповідно до ст. 46 ПК України, подають за податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу, податкові розрахунки з плати за користування надрами для видобування корисних копалин до контролюючого органу за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини.

Порядок сплати податкових зобов'язань встановлено п. 263.12 ст.263 Розділу XI ПК України, а саме: платники плати за користування надрами для видобування корисних копалин протягом десяти календарних днів після закінчення граничного строку подання податкового розрахунку за податковий (звітний) період сплачують податкові зобов'язання у сумі, визначеній в розрахунку з плати, поданому ними контролюючому органу за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України.

Відповідно до вимог п.п.263.13.1 п. 263.13 ст. 263 ПК України платник несе відповідальність за правильність обчислення суми плати за користування надрами для видобування корисних копалин, повноту і своєчасність її внесення до бюджету, а також за своєчасність подання контролюючим органам відповідних розрахунків.

Податковим (звітним) періодом для платників плати за користування надрами для видобування корисних копалин є календарний квартал.

Підпунктами 87.1 та 87.2 ст. 87 ПК України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Статтею 95 ПК України визначений перелік заходів направлених на погашення податкового боргу платника податків, що здійснюються податковим органом.

Відповідно до п. 95.1 та п. 95.2 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Згідно з п.п.59.1 ст.59 ПК України - у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пункт 59.5 ст. 59 ПК України передбачає, що у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилась, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

На виконання вимог п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України Рубіжанською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Луганській області відповідачу надіслано податкову вимогу форми «Ю» № 3 від 21.02.2012, яка 28.02.2012 отримана його представником. Дана вимога є чинною, підприємством не оскаржена.

Відповідно до п. 95.3 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі.

В силу ст. 136 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може відмовитися від адміністративного позову, а відповідач - визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. Судове рішення у зв'язку з відмовою від адміністративного позову, визнанням адміністративного позову чи примиренням сторін ухвалюється за правилами, встановленими статтями 112, 113 цього Кодексу.

У частинах 3, 4 ст. 112 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову. Суд не приймає відмови від адміністративного позову, визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Підстав для неприйняття визнання адміністративного позову судом не встановлено.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, визнанням відповідачем позовних вимог в повному обсязі, суд дійшов висновку, що вимоги прокурора м. Рубіжне Луганської області в інтересах держави в особі Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області до Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків «Лисичанськводоканал» про стягнення заборгованості з плати за користування надрами у сумі 299968,33 грн. є обґрунтованими та такими, що відповідають нормам Податкового кодексу України, а тому підлягають задоволенню.

Згідно ч.4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87, 94, 99, 105, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов прокурора м. Рубіжне Луганської області в інтересах держави в особі Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області до Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків «Лисичанськводоканал» про стягнення заборгованості з плати за користування надрами у сумі 299968,33 грн., - задовольнити.

Стягнути з Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків «Лисичанськводоканал» () на користь Державного бюджету заборгованість з плати за користування надрами в сумі 299968,33 грн. на рахунок № 0071 в УК у м.Рубіжне, ГУДКСУ у Луганській області, МФО 804013, , код платежу 13030100.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Т.І. Ковальова