Справа № 826/3908/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/3908/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

27 квітня 2015 року №826/3908/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

публічного акціонерного товариства «Лекс»

до

державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (попереднє найменування – державна податкова інспекція у Шевченківському районі головного управління Міндоходів у місті Києві) проведено документальну позапланову виїзну перевірку публічного акціонерного товариства «Лекс» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Жилбудресурс» за квітень 2014 року.

Перевіркою встановлено порушення публічним акціонерним товариством «Лекс» пунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200, пунктів 201.2, 201.7 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 109770,00 грн.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі від 02.06.2011 №742/11/13-11.

Як вбачається з акту перевірки державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 06.10.2014 №1464/26-59-22-06/03058678 висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність факту реальності господарських операцій між публічним акціонерним товариством «Лекс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Жилбудресурс» за договорами від 01.04.2014 №1/04-5 та від 02.04.2014 №05.

Як вбачається з матеріалів справи, між товариством з обмеженою відповідальністю «Жилбудресурс» (виконавець, підрядник) та публічним акціонерним товариством «Лекс» (замовник) укладено наступні договори:

від 01.04.2014 №1/04-5, відповідно до якого, замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов’язання своїми силами та засобами, використовуючи власне обладнання та матеріали виконаних комплекс робіт по виготовленню, доставці і монтажу конструкцій із алюмінієвих профілів, та передачі замовнику у стані «під ключ», шляхом підписання акту, на об’єкті за адресою місто Київ, вулиця Чорновола 12, літера А (перший поверх).

від 02.04.2014 №05, відповідно до якого, підрядник зобов’язується виконати на свій ризик власними та залученими силами монтаж системи вентиляції та кондиціонування на об’єкті замовника за адресою місто Київ, вулиця Чорновола 12, літера А, з дотриманням будівельних норм і правил, а так само умов даного договору.

На підтвердження виконання умов вищезазначених договорів, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії договорів від 01.04.2014 №1/04-5 та від 02.04.2014 №05, додаткових угод від 23.04.2014 до договорів від 01.04.2014 №1/04-5 та від 02.04.2014 №05, додатків до договорів від 01.04.2014 №1/04-5 та від 02.04.2014 №05, актів здачі-прийняття виконаних робіт, довідок про вартість виконаних будівельних робіт, актів приймання виконаних будівельних робіт, податкових накладних за відповідні періоди, накопичувальної відомості по рахункам, виписок по рахункам.

У свою чергу, товариством з обмеженою відповідальністю «Жилбудресурс» (первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю «Ека Строй Коспані» укладено договір про відступлення права вимоги від 03.04.2014, відповідно до якого, первісний кредитор передає новому кредиторові, а новий кредитор приймає право вимоги, що належить первісному кредитору за договором №1/04-5 від 01.04.2014, укладеним між первісним кредитором та публічним акціонерним товариством «Лекс».

Крім того, на спростування доводів контролюючого органу, позивачем надано суду копії свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю «Жилбудресурс», витягу з Єдиного державного реєстру щодо реєстраційних даних товариства з обмеженою відповідальністю «Жилбудресурс», ліцензії товариства з обмеженою відповідальністю «Жилбудресурс на господарську діяльність, пов’язану із створенням об’єктів архітектури, податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2014 року, листа товариства з обмеженою відповідальністю «Жилбудресурс» від 31.03.2015 №2/1 щодо виконаних за договорами від 01.04.2014 №1/04-5 та від 02.04.2014 №05 робіт.

З податкової звітності контрагента позивача за квітень 2014 року вбачається, що товариством з обмеженою відповідальністю «Жилбудресурс» задекларовано за квітень 2014 року податкові зобов’язання із податку на додану вартість по взаємовідносинам із публічним акціонерним товариством «Лекс» у сумі 109 769,67 грн..

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на спростування реальності господарських операцій, здійснених між публічним акціонерним товариством «Лекс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Жилбудресурс» вказано на акти державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 16.06.2014 №1653/26-55-22-08/37814427 «Про неможливість проведення зустрічної звірки товариства з обмеженою відповідальністю «Жилбудресурс» код ЄДРПОУ 37814427 щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за квітень 2014 року» та від 20.08.2014 №2537/26-55-22-08/37814427 «Про неможливість проведення зустрічної звірки товариства з обмеженою відповідальністю «Жилбудресурс» код ЄДРПОУ 37814427 щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за травень, червень, липень 2014 року».

Так, оскільки висновки акту перевірки державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 06.10.2014 №1464/26-59-22-06/03058678 ґрунтуються виключно на актах державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 16.06.2014 №1653/26-55-22-08/37814427 та від 20.08.2014 №2537/26-55-22-08/37814427, враховуючи надані позивачем докази, висновки відповідача відносно публічного акціонерного товариства «Лекс» не можуть вважатись обґрунтованими.

Так, з акту державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 16.06.2014 №1653/26-55-22-08/37814427 «Про неможливість проведення зустрічної звірки товариства з обмеженою відповідальністю «Жилбудресурс» код ЄДРПОУ 37814427 щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за квітень 2014 року» вбачається декларування контрагентом позивача своїх грошових зобов’язань по взаємовідносинам із позивачем.

Отже, аналіз матеріалів справи щодо взаємовідносин між публічного акціонерного товариства «Лекс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Жилбудресурс» свідчить, що:

- контролюючим органом не надано суду доказу щодо наявності на момент вчинення господарських операцій дефекту у правовому статусі контрагента позивача;

- всупереч вимогам податкового законодавства України, висновки податкового органу в спірних правовідносинах базуються на аналізі обставин, які не можуть бути самостійною підставою для нарахування суми грошового зобов’язання з податку на додану вартість;

- під час перевірки публічного акціонерного товариства «Лекс» відповідачем не перевірявся рух активів у процесі здійснення господарських операцій між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Жилбудресурс»;

- доказів щодо порушення фіскальних інтересів держави внаслідок таких взаємовідносин відповідач суду також не надав.

Під час судового розгляду справи судом витребувано з відповідача інформацію щодо наявності/відсутності порушення фіскальних інтересів держави внаслідок взаємовідносин між публічним акціонерним товариством «Лекс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Жилбудресурс».

Відповідачем доказів порушення фіскальних інтересів держави внаслідок таких взаємовідносин суду не надано.

Суд звертає увагу, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит та віднесення сум понесених витрат до складу валових витрат товариства не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Таким чином, недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни (що відповідачем суду не доведено) має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), “Булвес” АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до статті 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.