Справа № 825/1293/15-а
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2015 року м. Чернігів Справа № 825/1293/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лобана Д.В.,

при секретарі Новик Н.С.,

за участю представників сторін

від позивача ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

від відповідача Костюченко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Деснянського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про визнання дій незаконними та протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому, з урахуванням зменшення позовних вимог, просить про визнання виконавчих дій посадових осіб Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції незаконними та протиправними, зобов'язання негайно повернути незаконно вилучені кошти у сумі 1357,32 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.04.2014 Держспоживінспекцією у Чернігівській області була складена постанова про накладення на позивача штрафних санкцій в сумі 1190,00 грн. Ця постанова була оскаржена у суді і 18.07.2014 постановою Чернігівського окружного адміністративного суду (справа № 825/2561/14) та 20.02.2015 рішенням Київського апеляційного адміністративного суду ця постанова була скасована. Але, у порушення вимог чинного законодавства України, посадовими особами Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції 08.12.2014 згідно постанови 1209/8/1909 та 0104/909 з пенсії позивача у примусовому порядку через органи Пенсійного Фонду України були стягнуті кошти в сумі 1190,00 грн - штрафні санкції, 119,00 грн - виконавчий збір та 48,32 грн - за проведення виконавчих дій, загалом -1357,32 грн. Крім того, позивачем сплачено у добровільному порядку 340,00 грн, а отже у відповідача не було жодних підстав для примусового стягнення.

На запит позивача про недостачу коштів управління Пенсійного Фонду України в м. Чернігові надало довідку, згідно якої з пенсії позивача на підставі виконавчих листів Деснянського відділу виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції було утримано та перераховано на рахунки виконавчої служби кошти у сумі 1357,32 грн.

12.03.2015 ОСОБА_2 звернувся із скаргою до керівників Деснянського відділу Державної виконавчої служби, але жодної відповіді не отримав.

Представник позивача та позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на письмові заперечення (а. с. 20), в яких зазначено, що на виконанні у відділі знаходиться постанова № 0104, видана 17.04.2014 Держспоживінспекцією у Чернігівській області, про стягнення з ОСОБА_2 штрафу у розмірі 1190,00 грн.

18.06.2014 державним виконавцем відповідно до ст. 25 Закону України „Про виконавче провадження" була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копія постанови направлена боржнику 18.06.2014 за вихідним номером 1209/8, про що свідчить відмітка в журналі реєстрації вихідної кореспонденції за 2014 рік (лист було направлено простою кореспонденцією).

У ході проведення виконавчих дій було встановлено, що боржник отримує пенсію в УПФУ м. Чернігова.

Відповідно до ст. 68 Закону України „Про виконавче провадження" стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без перевірки майнового стану звертається на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

09.12.2014 було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку було направлено за місцем отримання доходу боржника, для утримання боргу зі пенсії.

11.03.2015 до відділу від ОСОБА_2 надійшла скарга та додані копії документів, а саме постанова № 825/2561/14, видана 18.08.2014 Чернігівським окружним адміністративним судом, ухвала № 825/2561/14, видана 18.02.2015 Київським апеляційним адміністративним судом, виписка з УПФУ м. Чернігова.

У ході перевірки доводів викладених у скарзі та доданих рішень суду і було встановлено, що сума штрафу, що підлягає стягненню за постановою № 0104, виданою 17.04.2014 Держспоживінспекцією у Чернігівській області, складає 340,00 грн, а сума, що підлягає поверненню складає 969,00 грн, а різниця між стягнутою сумою та повернутою складе 388,32 грн (з них 340,00 грн штрафу та 48,32 грн витрат на проведення виконавчих дій).

17.04.2015 розпорядженням державного виконавця були перераховані кошти ОСОБА_2 у сумі 969,00 грн, які пройшли платіжним дорученням № 894 від 20.04.2015.

З урахуванням вищевикладеного відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Судом встановлено, що постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.08.20414 по справі № 825/2561/14 (а. с. 6-8) визнано протиправною та скасовано постанову Держспоживінспекції у Чернігівській області від 17.04.2014 № 0104, в частині стягнення з ФОП ОСОБА_2 штрафу у сумі 850,00 грн, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2015 (а. с. 9-10), однак, відповідачем протиправно було стягнуто у примусовому порядку 1190,00 грн штрафу, 119,00 грн виконавчого збору та 48,32 грн за проведення виконавчих дій, що підтверджується копією довідки Управління пенсійного фонду України (а. с. 11) та не заперечувалось представником відповідача. Ці факти сторонами не заперечуються та відповідно до ч. 3 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України не потребують доказування.

Позивачем у добровільному порядку сплачено 340,00 грн штрафу згідно постанови Держспоживінспекції у Чернігівській області № 0104 від 17.04.2014, що підтверджується платіжним дорученням від 10.03.2015 № 30 (а. с. 22), а отже у відповідача взагалі не було підстав для примусового стягнення.

Відповідно до п. 1 Положення про управління державної виконавчої служби головних управлінь юстиції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 10.04.2012 № 549/5 (далі - Положення) управління державної виконавчої служби головних управлінь юстиції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Управління) є структурним підрозділом головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління юстиції), що забезпечує реалізацію повноважень Державної виконавчої служби України (далі - ДВС України).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 21.04.1999 № 606-XIV "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 606-XIV).

Статтею 1 Закону № 606-XIV встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

При цьому, згідно частини 1 статті 6 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Права та обов'язки державного виконавця визначені статтею 11 Закону № 606-XIV, якою, крім іншого, передбачено, що державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

В порушення вищезазначених норм за відсутності підстав для стягнення та в противагу судового рішення, що набрало законної сили відповідачем незаконно вилучені кошти у сумі 1357,32 грн.

Доводи відповідача, про те, що 17.04.2015 розпорядженням державного виконавця були перераховані кошти ОСОБА_2 в сумі 969,00 грн, які пройшли платіжним дорученням № 894 від 20.04.2015 (а. с. 33) не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2.14 «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої постановою Національного Банку України № 22 від 21.01.2004 банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов'язково заповнює реквізити "Дата надходження" і "Дата виконання", а банк стягувача - "Дата надходження в банк стягувача" (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп "Вечірня".

Відміткою про дату реєстрації банком платіжного доручення платника про сплату платежів до бюджету є заповнення в ньому реквізиту "Дата надходження", який банк заповнює незалежно від дати складання платником цього платіжного доручення.

У розрахункових документах дата, зазначена в реквізиті "Дата виконання", має відповідати: даті списання коштів з рахунку платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку; даті списання коштів з рахунку платника та з кореспондентського рахунку банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Отже, на вимоги суду про надання належним чином завіреної копії платіжного доручення, для надання якої судом надавався час, суду надана копія платіжного доручення, яка не відповідає вимогам Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного Банку України № 22 від 21.01.2004 та не є достатнім доказом.

Крім того, відповідно до наданої суду виписки по рахунку за період з 01.04.2014 по 27.04.2014 (а. с. 34-36), вищезазначених грошових переказів не надходило.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» визначив, що «...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі і поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В порушення вищезазначеної норми відповідачем не надано жодних доказів правомірності свого рішення, а також не надано витребовуваної судом належним чином завіреної копії платіжного доручення, хоча судом саме для цього надавався час.

Отже, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність свого рішення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, - задовольнити.

Визнати незаконними та протиправними виконавчі дії посадових осіб Деснянського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції.

Зобов'язати Деснянський відділ Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції повернути незаконно вилучені кошти у сумі 1357 (одну тисячу триста п'ятдесят сім) грн 32 коп.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судові витрати у сумі 73 (сімдесят три) грн 08 коп.

Відповідно до ст. ст. 186, 254 КАС України апеляційна скарга подається через Чернігівський окружний адміністративний суд, а її копія надсилається апелянтом до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, або її подано з пропуском строку, у поновленні якого було відмовлено, а у разі вчасного подання апеляційної скарги, з набранням законної сили рішенням апеляційної інстанції, якщо оскаржувану постанову не скасовано.

Суддя Д.В. Лобан