Справа № 826/1336/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 квітня 2015 року № 826/1336/15

Окружний адміністративний суд м. Києва, у складі: судді Добрянської Я.І., розглянув відповідно до вимог ч. 4 ст. 122 КАС України, в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1
до третя особа - 1 третя особа- 2 Привовар Наталії Георгіївни Начальник відділу приватизації державного житлового фонду та створення ОСББ Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної у м.Києві державної адміністра Служба у справах дітей Деснянської р-ої в м. Києві державної адміністрації ОСОБА_3
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до начальника відділу приватизації державного житлового фонду та створення ОСББ Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації Пивовар Наталії Георгіївни про визнання протиправним та скасування рішення; зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.01.2015 головуючим суддею Добрянською Я.І. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.

Через канцелярію суду позивач надав заяву про уточнення позовних вимог в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати Рішення відділу приватизації державного житлового фонду та створення ОСББ Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про відмову здійснення приватизації житлової кімнати АДРЕСА_1.

- зобов'язати Пивовар Наталію Георгіївну начальника відділу приватизації державного житлового фонду та створення ОСББ Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації здійснити приватизацію та оформити право власності на житлову кімнату АДРЕСА_1, відповідно до поданої заяви на приватизацію жилого приміщення у гуртожитку від 26.12.2014 з визначеним терміном 10 діб.

В судовому засіданні представник відповідача подав клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача - Службу у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, яке судом задоволено та ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2015 суддею Добрянською Я.І залучено до справи в якості третьої особи - 1 Службу у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації та в якості третьої особи - 2 ОСОБА_3.

Водночас під час судового засідання 03.03.2015 присутніми представниками сторін зазначено про можливість досягнення примирення у спорі, що є предметом адміністративної справи, у зв'язку із чим суд вирішив зупинити провадження у справі з метою надання сторонам необхідного часу для примирення.

В судове засідання 02.04.2015 представники відповідачів та третьої особи - 1 не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, докази є наявні в матеріалах справи.

Представник позивача в свою чергу заявила про те, що досягти примирення у спорі з відповідачем не вдалось та надала суду докази для долучення до матеріалів справи.

Через канцелярію суду надійшло клопотання від відповідача з проханням перенести дату розгляду справи у зв'язку з перебуванням відповідача у відпустці. Зважаючи на те, що сторони надали свої пояснення в попередніх судових засіданнях та в суду відсутня необхідність заслуховувати їх додатково, клопотання судом задоволено частково та оголошено про перехід розгляду справи відповідно до ч. 6 ст .128 КАС України у порядку письмового провадження з метою надання часу для подачі, при наявності, додаткових документів, пояснень тощо.

Розглянувши надані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також вивчивши норми чинного законодавства з приводу даного спору, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся з заявою до відділу приватизації державного житлового фонду та створення ОСББ Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації щодо оформлення права власності на займану кімнату АДРЕСА_1. Додатком до заяви долучено зі слів позивача всі необхідні документи в тому числі:

- нотаріально завірена заява дружини, ОСОБА_3, про надання згоди на приватизацію вказаної кімнати, без її участі;

- згода від імені батьків на приватизацію вказаної кімнати без участі доньки ОСОБА_5.

Проте листом від 31.12.2014 № 7 відповідачем відмовлено позивачу у зв'язку з тим, що чинним законодавством не передбачено відмова від участі в приватизації кімнати шляхом подання заяви.

Таку відмову відповідача позивач вважає протиправною, у зв'язку з чим і звернувся за захистом свої прав та інтересів до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін у судових засіданнях, а також вивчивши норми чинного законодавства з приводу даного спору, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача, зважаючи зокрема на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закон) приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Згідно із 2 ст. Закону до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них.

Згідно із ч. 2 ст. 8 Закону передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Відповідно до п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого, наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 за неповнолітніх членів сім'ї наймача рішення щодо приватизації житла приймають батьки (усиновлювачі) або піклувальники.

Згідно із ордером від 07.10.2014 НОМЕР_1 на жиле приміщення у гуртожитку, ордер виданий ОСОБА_1 з сім'єю з 4-х осіб на право зайняття жилого приміщення жилою площею 18,6 кв. м., яке складається з 1 кімнати за адресою АДРЕСА_1, де проживають: ОСОБА_1 1983 р.н.- дата реєстрації 15.06.2007, ОСОБА_3 (дружина) 1984 р.н.- дата реєстрації 05.10.2012, ОСОБА_5 (дочка)2008 р.н.- дата реєстрації 10.08.2012 , ОСОБА_6 (дочка)2012 р.н.-дата реєстрації 16.03.2012

В матеріалах справи наявна довідка від 26.12.2014 р. за № 6254, видана КП "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського району м. Києва Житлово-Експлуатаційна контора № 304 в підтвердження щодо постійного місця проживання та права на приватизацію житла сім'ї позивача у складі 4-х чоловік у зв'язку з набранням чинності Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків".

У листі - відмові в приватизації кімнати від 31.12.2014 № 7 зазначено, що ОСОБА_3 1984 року народження та ОСОБА_5 2008 року народження зареєстровані в кімнаті гуртожитку з 2012 року та на даний момент не набули права на приватизацію займаного житла.

Суд погоджується з твердженням відповідача щодо не набуття ОСОБА_3 1984 року народження та ОСОБА_5 2008 року народження станом на час розгляду справи, проте зазначає, що заява позивача на приватизацію кімнати АДРЕСА_1 подана за згодою всіх членів сім'ї та з відмовою тих членів сім'ї, які не мають права на приватизацію, оскільки відповідно до абз. 3 п. 14 Положення громадяни, які проживають у гуртожитках, що перебувають у власності підприємств, установ, організацій, утворених у процесі корпоратизації чи приватизації, набувають право на приватизацію займаних жилих приміщень після передачі таких гуртожитків у комунальну власність та за умови, що вони фактично проживають у таких гуртожитках правомірно і тривалий час (не менше п'яти років).

Проте суд зазначає, що пунктом 19 Положення встановлюється, що у довідці про склад сім'ї та займані приміщення також вказуються новонароджені, і на них враховується норма площі, що передається безкоштовно, а отже донька позивача ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, прирівнюється до новонароджених та дія Положення про необхідність проживання протягом п'яти років на неї не розповсюджується.

Суд зазначає, що Законом визначено, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі. Такий же вільний вибір має позивач по справі та його дочка ОСОБА_6, які проживають у кімнаті АДРЕСА_1 протягом більше п'яти років. Проте дружина позивача ОСОБА_3 1984 року народження та донька ОСОБА_5 2008 року реалізувати своє право саме на приватизацію зазначеного житла сьогоднішній день не мають, оскільки проживають у зазначеній кімнаті менше п'яти років проте вони все ж таки мають право на надання згоди на приватизацію кімнати іншими членами своєї сім'ї.

Суд не може позбавити законних прав позивача на приватизацію кімнати АДРЕСА_1, оскільки між позивачем та членами його сім'ї існує згода щодо приватизації квартири. ОСОБА_3 1984 року народження та донька ОСОБА_5 2008 року народження не заперечує проти приватизації кімнат у гуртожитку членами їх родини без їх участі. Приватизація житла позивачам не матиме наслідком припинення права користування житлом членами його родини, а саме, ОСОБА_3 1984 року народження та доньки ОСОБА_5 2008 року народження.

Згідно із роз'ясненням Рішення Конституційного суду України від 10.06.2010 № 15-рп/2010 положення Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" дає підстави для висновку, що приватизація державного житлового фонду не є обов'язком громадян України, а є їх правом, яке повинне реалізовуватися ними на власний розсуд, на умовах, у порядку та спосіб, встановлених законом.

Тож з огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про протиправність відмови відповідача щодо приватизації кімнати АДРЕСА_1, оскільки громадяни України мають право, а не обов'язок щодо приватизації.

Оскільки суд не встановлював порядку приватизації та видачі свідоцтва про право власності, тому захист порушених прав позивача можливо виконати шляхом зобов'язання відповідальної особи розглянути заяву про приватизацію від 26.12.2014 повторно та за наслідками такого розгляду прийняти відповідне рішення.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів суду необґрунтованість та безпідставність заявлених позивачем позовних вимог, що підтверджується наявними у справі доказами, а позивач свою чергу надав суду всі необхідні правові докази.

В свою чергу зважаючи на те, що позивач надав суду всі необхідні докази по справі суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

В позовній заяві та в судовому засіданні позивач не заявляв позовної вимоги щодо відшкодування йому судових витрат із сплати судового збору. Тому суд не вирішував питання, в порядку ст. 94 КАС України, щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Рішення відділу приватизації державного житлового фонду та створення ОСББ

Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної у м. Києві

державної адміністрації про відмову здійснення приватизації кімнати АДРЕСА_1 визнати протиправним та

скасувати.

3.Зобов'язати Пивовар Наталію Георгіївну начальника відділу приватизації

державного житлового фонду та створення ОСББ Управління житлово-комунального

господарства Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації розглянути

повторно заяву від 26.12.2014 на приватизацію жилого приміщення, кімнату АДРЕСА_1 відповідно до вимог чинного

законодавства.

4. В іншій частині позову відмовити.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська