Справа № 815/6367/14
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/6367/14

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Левчук О. А.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

при секретарі - Щербак І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВПА-ЮГ» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 18.07.2014 року та № від 18.07.2014 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень на підставі висновків, викладених в акті перевірки є передчасним, оскільки перевірку призначено на підставі постанови слідчого, якому повинні передаватися матеріали такої перевірки для залучення в якості доказу по кримінальній справі. Крім того позивач зазначає, що до перевірки позивачем були надані всі необхідні документи, що підтверджують реальність господарських відносин ТОВ «ВПА-ЮГ» з ТОВ «ВІД».

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області ставиться питання про скасування постанови в зв'язку з тим, що вона постановлена з порушенням норм матеріального права, а також що у зв'язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи в апеляційній скарзі ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

На виконання постанови слідчого в ОВС ГСУ ГУМВС від 24.04.214 року, щодо призначення позапланової документальної перевірки ТОВ «ВПА- ЮГ» та відповідно до наказу ДПІ у Приморському районі м. Одеси № 1394 від 16.06.2014 року в період з 17.06.2014 року по 23.06.2014 року було проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «ВПА- ЮГ» () з питань повноти та своєчасності декларування податку на прибуток та податку на додану вартість за період з 01.10.2012 року по 31.12.2013 року та з питань фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «ВІД» (6), за весь період діяльності,

У висновках зазначеного акту перевірки зафіксовані порушення з боку позивача: п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п. 138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПКУ в наслідок чого встановлено заниження податку на прибуток на суму 1 347 453 грн., в тому числі по податкових періодах 2-4 квартали 2011 року - 441 084 грн., 1 квартал 2012 року - 716 182 грн., півріччя 2012 року - 906 369 грн., п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПКУ в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на 1 246 759 грн., в тому числі по періодам: грудень 2011 року - 383 551 грн., січень 2012 року - 582 292 грн., лютий 2012 року - 21 516 грн., березень 2012 року - 78 270 грн., квітень 2012 року - 181 130 грн., про що складено акт № 3674/15-53-22-06/34221341 від 01.07.2014 року.

На підставі акту перевірки № 3674/15-53-22-06/34221341 від 01.07.2014 року ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення № від 18.07.2014 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 1 246 759 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 623 380 грн. та № від 18.07.2014 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток на 1 347 453 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 453 185 грн.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що податкові повідомлення-рішення № від 18.07.2014 року та № від 18.07.2014 року прийняті ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області необґрунтовано та без урахування всіх обставин, що мали значення для їх прийняття.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, Податкового кодексу України.

В апеляційній скарзі ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області вказується, що надані позивачем до перевірки первинні документи не відображають фактичного руху активів та не підтверджують реальність вчинення господарських операцій між ТОВ «ВІД» та ТОВ «ВПА- ЮГ», а тому прийняття на підставі висновків акту перевірки оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є цілком обґрунтованим.

Судова колегія не приймає до уваги ці доводи апелянта, виходячи з наступного.

Згідно до п. 138.2. ст. 138 ПКУ витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

В підпункті 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПКУ зазначено, що не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Порядок формування податкового кредиту встановлений статтею 198 ПК України.

Відповідно п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів; отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податків за ставкою, встановленою п.193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до складу податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ВПА- ЮГ» (Покупець) з ТОВ «ВІД» (Постачальник) укладено договори поставки № 006/60 від 21.11.2011 року, № 006/61 від 24.11.2011 року, № 006/62 від 24.11.2011 року, № 006/63 від 28.11.2011 року, № 006/64 від 29.11.2011 року, № 006/65 від 30.11.2011 року, № 006/66 від 02.12.2011 року, № 006/67 від 05.12.2011 року, № 006/68 від 16.01.2012 року, № 006/69 від 13.01.2012 року, № 006/70 від 17.01.2012 року, № 006/71 від 18.01.2012 року, № 006/72 від 20.01.2012 року, № 006/73 від 12.03.2012 року, № 006/74 від 27.03.2012 року, відповідно до яких Постачальник зобов'язується поставити Покупцю обладнання «Товар», а Покупець зобов'язується прийняти Товар та оплатити його у відповідності до умов даного договору.

За рахунок виконання вказаних договорів в періоді,що перевірявся позивачем було сформовано податковий кредит.

Відповідно п.198.6. ст. 198 цього ж Кодексу передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Статтею 201 ПК України встановлено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України). Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби. У разі звільнення від оподаткування у випадках, передбачених ст. 197 цього розділу, у податковій накладній робиться запис «Без ПДВ» з посиланням на відповідний пункт та/або підпункт ст. 197 цього Кодексу. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Юридичним фактом, який породжує право платника на податкову вигоду (зокрема, у вигляді права на зменшення об'єкта оподаткування ПДВ на суму податкового кредиту), є реальність господарської операції.

За відсутністю факту придбання товарів відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту.

Підтвердженням реального здійснення господарської операції є первинні документи, які свідчать про фактичну поставку товарів продавцем та їх отримання покупцем, документи, підтверджуючі використання вказаних товарів у власній господарської діяльності.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

У ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» містяться вимоги до первинних документів, зокрема вони повинні бути складені під час здійснення господарських, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та мати таки обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п.п.2.1.,2.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24 травня 1995 року, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вищезазначених договорів позивачем надано первинні бухгалтерські документи, а саме: копії договорів поставки та специфікацій до них, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних із зазначення виду товару та товаросупровідних документів, подорожніх листів вантажного автомобіля, яким здійснювалось перевезення, посвідчень про відрядження директора ТОВ «ВПА-ЮГ» для отримання обладнання, податкових накладних, виданих ТОВ «ВІД», платіжних доручень щодо оплати за отриманий Товар (а.с. 133-142, 146-155, 157-166, 168-177, 179-187, 190-199, 214-223, 226-235, 238-250 том 1, а.с. 1, 23-26, 28-36, 39-52, 72-82, 85-99, 128-131, 133-139, 189-199, 242-250 том 2, а.с. 1-3, 85-111 том 3).

Дослідивши подані ТОВ «ВПА-ЮГ» первинні документи, колегія суддів приходить до висновку, що вони оформлені належним чином та містять достатню інформацію відносно змісту та вартості господарських операцій, які були опосередковані складанням цих документів, та дають змогу вважати, що господарські операції реально відбулися і тягнуть настання реальних правових наслідків.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги те, що в акті перевірки № 3674/15-53-22-06/34221341 від 01.07.2014 року податковим органом було зазначено, що суми податку на додану вартість за податковими накладними отриманими від ТОВ «ВІД» позивачем включено до податкового кредиту, відображено у реєстрі отриманих та виданих податкових накладних. Розрахунки між суб'єктами господарювання за відвантажений товар відповідно наданих до перевірки ТОВ «ВПА-ЮГ» виписок банку проводились у безготівковій формі. Кредиторська заборгованість між сторонами відсутня (а.с. 23-49 том 3).

Слід також зазначити, що в акті перевірки № 3674/15-53-22-06/34221341 від 01.07.2014 року було вказано, що під час проведення перевірки посадовими особами підприємства надані бухгалтерські документи та документи податкового обліку з первинними документами до них, щодо визначення податку на додану вартість, у повному обсязі та перевіряючи не мали ніяких претензій стосовно відсутності деяких документів або до їх неналежного оформлення.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача в акті перевірки в обґрунтування висновків про порушення позивачем вимог податкового законодавства на відсутність у ТОВ «ВПА-ЮГ» подорожніх листів, оскільки відповідачем не доведено,що ці документи запитувались під час перевірки перевіряючими, але не були надані позивачем.

Крім того, судом першої інстанції було вірно встановлено, що завірені копії подорожніх листів додавались позивачем до поданих до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області письмових запереченнях на вищевказаний акт позапланової перевірки та погоджується з висновком суду першої інстанції, що подорожній лист не впливає на формування податкового кредиту, а є лише обов'язковим для визначення й обліку роботи автомобільного транспорту.

З наданих позивачем копій первинних бухгалтерських документів (а.с. 201-213 том 1, а.с. 3-22, 55-71, 103-127, 140-175, 202-241 том 2, а.с. 4-20 том 3) вбачається, що придбаний в перевіряємий період від ТОВ «ВІД» товар, був реалізований позивачем контрагентам - покупцям - ТОВ «ЛУКОЙЛ Технолоджі Сервісіз Україна», ТОВ «ЛУКОЙЛ Енергія та Газ Україна».

В договорах з ТОВ «ЛУКОЙЛ Технолоджі Сервісіз Україна» та з ТОВ «ЛУКОЙЛ Енергія та Газ Україна» передбачено підтвердження якості товару відповідними сертифікатами якості та технічною документацією, у зв'язку з чим колегія суддів вважає, що посилання відповідача в акті перевірки на відсутність у ТОВ «ВПА- ЮГ» сертифікатів та технічної документації на товар є необґрунтованим, оскільки сертифікати та технічна документація разом з товаром передаються контрагенту - покупцю.

Колегія суддів не приймає до уваги доводів апелянта щодо неналежного оформлення товарно-транспортних накладних ТОВ «ВПА-ЮГ», оскільки надані ТОВ «ВПА-ЮГ» до перевірки товарно-транспортні накладні, містять в собі посилання на відповідні видаткові накладні, в яких зазначено відомості про вантаж, а саме його найменування, одиниця виміру, кількість, ціна з ПДВ та без ПДВ,що відповідає вимогам п. 11.8. Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтранса від 14.10.1997 № 363 (в редакції чинній на час спірних правовідносин).

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи, ТОВ «ВПА-ЮГ» на праві приватної власності належав автомобіль марки «Пежо» - PEOGEOT PARTNER, ВН 42-95 СЕ, придбаний за договором № 2008/10-0042 від 15.10.2008 року у товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Груп» (а.с. 8-61 том 4).

Витрати ТОВ «ВПА- ЮГ» на використання транспортного засобу вантажного фургону PEOGEOT PARTNER, ВН 42-95 СЕ, та використання його для здійснення транспортування Товару від ТОВ «ВІД» до ТОВ «ВПА- ЮГ» підтверджуються копіями первинних бухгалтерських документів щодо придбання смарт-карток на нафтопродукти, технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу PEOGEOT PARTNER, ВН 42-95 СЕ, щодо використання та оплати стоянки автотранспорту PEOGEOT PARTNER, ВН 42-95 СЕ, щодо технічного огляду автомобіля PEOGEOT PARTNER, ВН 42-95 СЕ (а.с. 112-190 том 3).

В обґрунтування доводів про відсутність реально вчиненої господарської операції між ТОВ «ВПА- ЮГ» та ТОВ «ВІД», апелянт також посилався на те, що місцезнаходженням ТОВ «ВІД» є місто Київ, що потребує значних ресурсних та технологічних витрат й адміністративно-організаційних робіт, а саме витрачання робочого часу на переїзд до Києва, навантаження машин та зворотного шляху, але на підприємстві ТОВ «ВПА-ЮГ» зареєстрована лише 1 особа - директор, який і є водієм, зазначеним у наданих до перевірки товарно-транспортних накладних, а це не може бути можливим тому, що згідно ст. 93 Цивільного кодексу України, місцезнаходження юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво).

Колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими вказані доводи апелянта,з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити,що нормами чинного законодавства не передбачено заборони керівнику юридичної особи вибувати у відрядження з метою організації та здійснення господарської діяльності підприємства.

Наявними в матеріалах справи копіями посвідчень про відрядження, а також табелів обліку використання робочого часу за період з січня 2012 року по липень 2012 року (а.с. 141, 154, 165, 176, 187, 198, 209, 222, 234 том 1, а.с. 14, 34, 50, 80, 95, 139, 166, 197, 217-218, 236-237 том 2, а.с. 3, 196-202 том 3) підтверджується здійснення перевезення товару від ТОВ «ВІД» до позивача директором ТОВ «ВПА-ЮГ»

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно акту ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС від 19.12.2012 року № 7863/22-32-30/34221341 про результати планової виїзної перевірки ТОВ «ВПА -ЮГ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2010 року по 30.09.2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2010 року по 30.09.2012 року у ТОВ «ВПА-ЮГ» станом на 01.07.2010 року було відкрито 4 особових рахунки: 4-штатних працівників, 1 сумісник, станом на 30.09.2012 року відкрито 6 особових рахунків: 1 - штатний працівник, 5 сумісників. Кількість особових рахунків відповідає кількості рахунків, вказаних в формі № 1-ДФ (а.с.127, т. 1).

Враховуючи викладене,колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області безпідставно зроблено висновки про порушення ТОВ «ВПА- ЮГ» п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п. 138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПКУ в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на суму 1 347 453 грн., в тому числі по податкових періодах 2-4 квартали 2011 року - 441 084 грн., 1 квартал 2012 року - 716 182 грн., півріччя 2012 року - 906 369 грн., п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПКУ в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на 1 246 759 грн., в тому числі по періодам: грудень 2011 року - 383 551 грн., січень 2012 року - 582 292 грн., лютий 2012 року - 21 516 грн., березень 2012 року - 78 270 грн., квітень 2012 року - 181 130 грн.

Згідно до п. 86.9 ст. 86 ПКУ у разі якщо грошове зобов'язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили. Матеріали такої перевірки разом з висновками контролюючого органу передаються органу, що призначив перевірку.

Відповідно до п. 58.4 ст. 58 ПКУ у разі коли судом за результатами розгляду кримінального провадження про кримінальне правопорушення, предметом якого є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, або винесено рішення про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами, відповідний контролюючий орган зобов'язаний визначити податкові зобов'язання платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена судовим рішенням, та прийняти податкове повідомлення-рішення про нарахування платнику таких податкових зобов'язань і застосування стосовно нього штрафних (фінансових) санкцій у розмірах, визначених цим Кодексом. Складання та надсилання платнику податків податкового повідомлення-рішення за податковими зобов'язаннями платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена судовим рішенням, забороняється до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні або винесення ухвали про закриття такого кримінального провадження за нереабілітуючими підставами.

Зі змісту наведених норм законодавства вбачається, що обов'язковою умовою для прийняття податкового повідомлення-рішення за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, що мало місце в даному випадку, є набрання законної сили судовим рішенням, постановленим за результатами кримінального провадження стосовно посадової особи відповідного платника податку.

З огляду на викладені норми права та обставини справи, посилання відповідача в акті перевірки на інформацію, викладену в постанові старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України від 24 квітня 2014 року, щодо фіктивності ТОВ «ВІД» колегія суддів вважає неспроможними, оскільки згідно листа Головного слідчого управління МВС України № 13/2/2-25562 від 24.12.2014 року досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000231 триває. Жодних доказів прийняття судом рішення у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Відповідачем також не надано доказів на підтвердження прийняття та набрання законної сили на момент прийняття податкових повідомлень-рішень таким судовим рішенням стосовно посадових осіб ТОВ «ВІД» або ТОВ «ВПА-ЮГ».

Крім того, з Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що запис про припинення ТОВ «ВІД » внесено 25.02.2013 року, а господарські відносини між ТОВ «ВПА- ЮГ» та ТОВ «ВІД» мали місце протягом 2011 - 2012 років.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що податкові повідомлення-рішення № від 18.07.2014 року та № від 18.07.2014 року прийняті Державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області необґрунтовано без урахування всіх обставин, що мали значення для їх прийняття та погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі (після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції).

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Яковлєв