Справа № 819/702/15-а
Суддя: Осташ А. В.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/702/15-a

22 квітня 2015 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Осташа А.В. при секретарі судового засідання Костецькій Н.Т.

за участю:

позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - Шмілгельської М.Я.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до відділу Держземагентства у Тернопільському районі Тернопільської області

про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відділу Держземагентства у Тернопільському районі Тернопільської області про зобов'язання відділу Держземагентства у Тернопільському районі провести державну реєстрацію земельної ділянки для садівництва загальною площею 0,0943 га, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_1 за фактичним місцерозташуванням ділянки на території Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

До початку судового розгляду справи позивач подав заяву про зміну позовних вимог, в якій просив зобов'язати відділ Держземагенства у Тернопільському районі внести зміни до Поземельної книги в частині місця розташування земельної ділянки площею 0,0943 га, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_1 за фактичним місцерозташуванням ділянки на території Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

Позивач в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечила та пояснила, що відділом Держземагентства у Тернопільському районі на підставі заяви позивача від 9 квітня 2015 року було проведено державну реєстрацію земельної ділянки для садівництва загальною площею 0,0943 га, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_1 за даними правовстановлюючого документу - державного акту на право приватної власності на вказану земельну ділянку.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для садівництва загальною площею 0,0943 га, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданим Великоберезовицькою селищною радою 09.11.1994 року.

Для проведення державної реєстрації земельної ділянки у порядку, визначеному Законом України "Про Державний земельний кадастр" та Порядку ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 (надалі - Порядок), 11 липня 2013 року ОСОБА_1 звернувся із відповідною заявою про державну реєстрацію земельної ділянки до Відділу Держземагентства у Тернопільському районі.

Згідно рішення від 11.07.2013 № РВ-013 позивачу відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного реєстру земель у зв'язку із невідповідністю розміщення земельної ділянки в індексно-кадастровій карті, зокрема приналежністю даної земельної ділянки Петриківській сільській раді Тернопільського району, у зв'язку з невідповідністю поданих документів вимогам, установлених Законом України "Про Державний земельний кадастр" та Порядку ведення Державного земельного кадастру, а саме: невідповідність розміщення земельної ділянки, оскільки згідно індексно-кадастрової карти земельна ділянка знаходиться на території Петриківської сільської ради, а згідно державного акту на території Великоберезовицької селищної ради.

9 квітня 2015 року позивач повторно звернувся до відділу Держземагенства із заявою про державну реєстрацію вищезазначеної земельної ділянки.

Цього ж дня відділом Держземагенства в Тернопільському районі проведено державну реєстрацію земельної ділянки, про що надано витяг з Державного земельного кадастру.

Проте, згідно інформації зазначеної у витягу місце розташування земельної ділянки визначено територія Великоберезовицької селищної ради.

Разом з тим, місцерозташування земельної ділянки, яка перебуває у власності позивача з 1994 року згідно виданого правопосвідчувального документа є незмінним та підтверджується розробленою відповідно до встановлених державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою Тернопільською регіональною філією ДП "Центр державного земельного кадастру" технічною документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі.

Зі змісту сформованого кадастрового плану земельної ділянки за результатами кадастрової зйомки площа, конфігурація та опис суміжних землекористувачів є автентичним до опису, зазначеному в державному акті на право приватної власності на землю.

Таким чином, земельна ділянка як об'єкт цивільних справ сформована у 1994 році не втратила свого статусу в розумінні цивільного та земельного законодавства. Про що зокрема зазначено і у частині 10 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр", відповідно до якої Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

Відповідно до статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Згідно частини 2 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр", земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номер. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності)".

У зв'язку із відсутністю державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, ОСОБА_1 замовив розроблення даного виду землевпорядної документації у ліцензованого суб'єкта господарювання відповідно до Закону України "Про землеустрій".

Під час перевірки сформованих матеріалів державним кадастровим реєстратором встановлено невідповідність місця розташування земельної ділянки відповідно до адміністративно-територіального утворення. Так, згідно державного акту визначено місце розташування земельної ділянки - Великоберезовицька селищна рада, а відповідно до даних державного земельного кадастру - Петриківська сільська рада.

Крім того, з наданих позивачем в судовому засіданні довідок Великоберезовицької селищної ради та Петриківської сільської ради, встановлено, що місцерозташування спірної земельної ділянки - територія Петриківської сільської ради.

Згідно положення частини 5 статті 37 Закону України "Про Державний земельний кадастр", виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватись на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) чи рішення суду.

Відповідно до частини 7 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, відповідачем не надано достатніх та беззаперечних доказів правомірності відмови у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, яка належить на праві приватної власності позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При розгляді справи, суд перевіряє відповідність оскаржуваного рішення принципам, визначеним ч.3 ст.2 КАС України.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, встановивши всі обставини, що мають значення для справи, суд приходить до висновку, що відмова державного кадастрового реєстратора у проведенні державної реєстрації земельної ділянки за фактичним місцем розташування земельної ділянки обмежує ОСОБА_1 у реалізації його права щодо володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, а також суперечить загальному порядку державної реєстрації об'єктів у Державному земельному кадастрі по земельних ділянках, сформованих до 2004 року, в зв'язку з чим суд вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом зобов'язання відповідача внести зміни до Державного земельного кадастру по земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0, 0943 га, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1, в частині зміни місця розташування земельної ділянки, а саме: з Великоберезовицької селищної ради на Петриківську сільську раду Тернопільського району Тернопільської області та видати відповідний витяг з Державного земельного кадастру.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Зобов'язати відділ Держземагенства у Тернопільському районі внести зміни до Державного земельного кадастру по земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,0943 га, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1, в частині зміни місця розташування земельної ділянки, а саме: з Великоберезовицької селищної ради на Петриківську сільську раду Тернопільського району Тернопільської області та видати відповідний витяг з Державного земельного кадастру.

Повернути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 73,08 грн. сплаченого судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 27 квітня 2015 року.

Головуючий суддя Осташ А. В.

копія вірна

Суддя Осташ А. В.