Справа № 810/6409/14
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/6409/14 Головуючий у 1-й інстанції: Головенко О.Д. Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

21 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддів при секретаріБорисюк Л.П., Петрика І.Й., Собківа Я.М. Приходько К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Хенкель Баутехнік (Україна)» до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання неправомірною бездіяльності, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Хенкель Баутехнік (Україна)» звернулося до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області в якому просило визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування сум авансових внесків з податку на прибуток, сплачених Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Хенкель Баутехнік (Україна)» при виплаті дивідендів у 2013 році в розмірі 6 400 556,00 грн. в рахунок щомісячних авансових внесків з податку на прибуток за період травень-жовтень 2014 року; зобов'язати відповідача зарахувати позивачу сплачений ним авансовий внесок з податку на прибуток при виплаті дивідендів у сумі 6 400 556,00 грн. в рахунок сплати щомісячного авансового внеску з податку на прибуток в період травень-жовтень 2014 року; зобов'язати відповідача відобразити в особовому рахунку платника податку - Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Хенкель Баутехнік (Україна)» зарахування сум авансових внесків з податку на прибуток, сплачених позивачем при виплаті дивідендів в 2013 році в розмірі 6 400 556,00 грн., в рахунок щомісячних авансових внесків з податку на прибуток за період травень-жовтень 2014 року, визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 22.07.2014 № 1129-25, а також визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 31.10.2014 № .

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2015 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області щодо не зарахування сум авансових внесків з податку на прибуток, сплачених Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Хенкель Баутехнік (Україна)» при виплаті дивідендів в 2013 році в розмірі 6 400 556,00 грн., в рахунок щомісячних авансових внесків з податку на прибуток за період травень-жовтень 2014 року.

Зобов'язано Вишгородську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Київській області зарахувати позивачу сплачений ним авансовий внесок з податку на прибуток при виплаті дивідендів у сумі 6 400 556,00 грн. в рахунок сплати щомісячного авансового внеску з податку на прибуток в період травень-жовтень 2014 року.

Зобов'язано Вишгородську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Київській області відобразити в особовому рахунку платника податку - Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Хенкель Баутехнік (Україна)» зарахування сум авансових внесків з податку на прибуток, сплачених позивачем при виплаті дивідендів в 2013 році в розмірі 6 400 556,00 грн., в рахунок щомісячних авансових внесків з податку на прибуток за період травень-жовтень 2014 року.

Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області від 22.07.2014 № 1129-25.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області від 31.10.2014 № .

Відповідач, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, протягом звітного (податкового) періоду 2013 року позивачем консолідовано було сплачено до бюджету щомісячні авансові внески з податку на прибуток в розмірі 1/9 та 1/12 податку на прибуток на загальну суму 61 303 370,00 грн., в тому числі за місцем знаходження головного підприємства - 18 457 190,00 грн.

Крім цього, у 2013 році позивачем було виплачено дивіденди засновникам, в зв'язку з чим, нараховано та сплачено консолідовано авансовий внесок з податку на прибуток в розмірі 21 280 000,00 грн., в тому числі 6 400 556,00 грн. - за місцем знаходження головного підприємства.

Так, 03.03.2014 позивачем засобами електронного зв'язку було подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2013 рік. Згідно даних поданої декларації податок на прибуток, розрахований за результатами господарської діяльності позивача в 2013 році, загалом становить 49 593 251,00 грн.

На виконання п.п. 153.3.3 п. 153.3 ст. 153 ПК України, позивачем було зменшено суму нарахованого податку на прибуток звітного періоду в розмірі 49 593 251,00 грн. на суму авансового внеску, попередньо сплаченого при виплаті дивідендів в 2013 році в розмірі 21 280 000,00 грн., у зв'язку з чим, за результатами звітного (податкового) періоду 2013 року сума податкового зобов'язання з даного виду податку склала 28 313 251,00 грн.

Крім цього, на виконання умов ст. 57 ПК України, в 2013 році позивачем консолідовано було фактично сплачено щомісячні авансові платежі з даного виду податку в сумі 61 303 370,00 грн., у зв'язку з чим, позивач має переплату з податку на прибуток в розмірі 32 990 119,00 грн. Наведені показники відображають дані позивача як платника консолідованого податку на прибуток в цілому по підприємству.

Листом від 03.03.2014 вих. № 03/03-146 позивач разом з податковою декларацією з податку на прибуток за 2013 рік подав до податкового органу пояснення, де вказав на те, що чинна форма податкової декларації з податку на прибуток підприємств, затверджена наказом Міндоходів від 30.12.2013 № 872 не відповідає принципам розрахунку податку на прибуток, який передбачено для платників податку що сплачують його за консолідованою формою, а саме: у рядку 23, де розраховуються щомісячні авансові внески з податку на прибуток, які підлягатимуть сплаті в період березень 2014 року по лютий 2015 року, не передбачено можливості врахувати суми авансових внесків, що було сплачено підприємством в 2013 році при виплаті дивідендів. У зв'язку з цим, фактично створюється штучне збільшення податкових зобов'язань платника податку на прибуток, всупереч нормам ПК України. На думку позивача, такі пояснення, згідно положень п. 46.4 ПК України були невід'ємною частиною податкової декларації з податку на прибуток за 2013 рік.

Так, за підсумками 2013 року позивач має переплату з податку на прибуток за місцем розташування головного підприємства у розмірі 9 941 016,00 грн., що повинна бути віднесена на зменшення нарахованих відповідно до ст. 57 ПК України авансових внесків з податку на прибуток за період березень 2014 року по вересень 2014 року у повному обсязі та частково за жовтень 2014 року в сумі 1 239 589,00 грн.

В матеріалах справи містяться копії листів з проханням підтвердити зарахування передплати з податку на прибуток, що виникла за результатами звітного (податкового) періоду - 2013 року, в рахунок сплати авансових внесків з податку на прибуток, які направлялись позивачем до податкового органу, а саме від 21.05.2014 та від 27.05.2014.

Так, 02.06.2014 податковим органом було надано підтвердження, що згідно поданої позивачем річної декларації № від 03.03.2014 зменшено платником самостійно основного платежу за рік по авансовим внескам в сумі 9 941 016,00 грн. Також зазначив, що дана переплата піде на погашення нарахувань по авансових внескам за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, частково за жовтень в сумі 1 239 589,00 грн.

Тобто, відповідач даним листом підтвердив обставину наявності переплати в сумі 941 016,00 грн. та наголосив на те, що вона піде на погашення нарахувань по авансовим внескам за березень - вересень 2014 року та частково жовтень в сумі 1 239 589,00 грн., однак до теперішнього часу вказаний перерахунок проведено не було.

Проте, 22.07.2014 за № 1129-25 податковим органом винесено вимогу відповідно до якої, позивача повідомлено про те, що станом на 22.07.2014 сума податкового боргу позивача становить 9 932 060,00 грн.

Крім того, 07.10.2014 № 2055/15-3/21685172 відповідач провів камеральну перевірку позивача, про що складено відповідний акт про результати камеральної перевірки даних, задекларованих в податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік.

Згідно висновків вказаного акту, було встановлено порушення п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14, п.п. 153.3.4 п. 153.3 ст. 153 ПК України, згідно якої, платник завищив авансові внески у зв'язку з виплатою дивідендів (прирівняних до них платежів), що відноситься на зменшення нарахованої суми податку юридичної особи в поточному звітному (податковому) періоді, що призвело до заниження податку на прибуток за звітний податковий період на суму 6 400 682,00 грн.

Такий висновок обумовлено тим, що на думку податкового органу, позивач не має право враховувати авансові внески у зв'язку з виплатою дивідендів в зменшення суми податкових зобов'язань, у зв'язку з тим, що сума таких внесків перевищує суму податкового зобов'язання, а тому мають враховуватися на зменшення нарахованої суми податку юридичної особи в наступних звітних (податкових) періодах.

15.10.2014 податковим органом було повторно проведено камеральну перевірку даних, задекларованих в податковій декларації з податку на прибуток за 2013 рік, що оформлена актом № 2095/15- 3/21685172, згідно висновків якого встановлено порушення п. 57.1 ст. 57 ПК України, що призвело до заниження товариством суми авансових внесків з податку на прибуток в розмірі 10 грн. Так, на думку податкового органу, розмір щомісячних авансових внесків з податку на прибуток, що підлягатиме сплаті товариством протягом періоду березень 2014 року по лютий 2015 року, має складати 243 071,00 грн. тоді, як позивачем задекларовано 1 243 061,00 грн. При цьому, при розрахунку щомісячної суми авансового внеску відповідачем було застосовано методологічно невірний алгоритм розрахунку, зокрема, було невірно визначено питому вагу (в %) суми витрат відокремленого підрозділу в загальній сумі витрат платника консолідованого податку на прибуток.

На підставі висновків зазначеного акту, податковим органом було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 31.10.2014 № , яким збільшено позивачу суму авансових внесків з податку на прибуток та застосовано штрафну (фінансову) санкцію.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що протиправна бездіяльність податкового органу, спірна вимога та податкове повідомлення-рішення порушує права позивача, як платника податків.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно підпункту 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Положеннями п. 54.1 ст. 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до абз. 4-6 п. 57.1 ПК України, платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

На суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів відповідно до п. 153.3 ПК України (в тому числі за наслідками попередніх звітних (податкових) періодів) зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом.

Якщо сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дивідендів відповідно до п. 153.3 ПК України перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом, сума перевищення зараховується у зменшення авансових внесків, визначених цим пунктом, у наступних звітних місяцях до повного її погашення.

Таким чином, для тих платників податку на прибуток, для яких встановлена сплата податку у вигляді щомісячних авансових платежів, положеннями п. 57.1 ПК України також прямо встановлено, що на суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, встановлених п. 57.1 ПК України.

З огляду на зазначене, сума визначена платником податку на прибуток до сплати в звітному податковому періоді зменшується на суму нарахованого таким платником податку авансового внеску з податку на прибуток у зв'язку із прийняттям рішення про виплату дивідендів.

Отже, чинне податкове законодавство прямо дозволяє платнику податків зменшити щомісячні авансові внески з податку на прибуток на суму сплачених авансових внесків при виплаті дивідендів як в поточному, так і в попередньому періодах. При цьому, виходячи з положень п.п. 153.3.3 п. 153.3 ст. 153 ПК України цілком логічно, що першими у зменшення податку повинні зараховуватись авансові внески у зв'язку з виплатою дивідендів.

При цьому, необхідно вказати на те, що застосований відповідачем алгоритм розрахунку не відповідає принципу розрахунку податку на прибуток консолідованим платником податку, оскільки не враховує зменшення нарахованої суми податку на прибуток на суму авансових внесків які було консолідовано сплачено до бюджету при виплаті дивідендів.

В свою чергу, застосований відповідачем алгоритм розрахунку суми авансового внеску з податку на прибуток, що підлягає сплаті при виплаті дивідендів, є невірним, оскільки не враховує норми п. 152.4 ст. 152 ПК України, який визначає порядок нарахування та сплати податку на прибуток у разі наявності відокремлених підрозділів у складі платника податку - юридичної особи. Застосування такого алгоритму розрахунку відповідачем має наслідком спотворення даних консолідованої податкової звітності позивача, що призводить до позбавлення позивача на відображення у податковій звітності суми фактично сплачених до бюджету авансових внесків з податку на прибуток у зв'язку із виплатою дивідендів у сумі 21 280 000 грн. (у т.ч. 6 400 556 грн. за місцезнаходженням головного підприємства).

Положеннями п. 87.1 ст. 87 ПК України прямо встановлена можливість погашення грошового зобов'язання за рахунок наявної переплати і такий спосіб погашення грошових зобов'язань стоїть в одному ряду з іншими способами погашення, наприклад, грошовими коштами.

При цьому, ПК України не передбачає випадки, за яких податковий орган може відмовитися від сплати платником податків грошового зобов'язання за рахунок наявної у нього переплати.

З огляду на зазначене, висновок суду першої інстанції щодо неправомірності відмови відповідача здійснити нарахування позивачу сплачені авансові внески з податку на прибуток при виплаті дивідендів в рахунок сплати щомісячних авансових внесків з податку на прибуток за період травень-жовтень 2014 року, є правильним.

Крім цього, відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України, податкова вимога надсилається платнику податків лише у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, тобто коли у платника податків виникає податковий борг.

У відповідності до абз. 3 п. 89.3 ст. 89 ПК України, рішення керівника органу державної податкової служби про опис майна у податкову заставу пред'являється саме платнику податків, що має податковий борг.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, листом від 02.06.2014 № 2300/10/10-08-2003-026/295, відповідач фактично підтвердив наявність переплати та вказав на те, що сума переплати піде на погашення нарахувань по авансовим внескам за березень - вересень 2014 та частково за жовтень.

Спірну податкову вимогу від 22.07.2014 № 1129-25 сформовано та надіслано Вишгородською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області у зв'язку з тим, що у позивача нібито станом на 22.07.2014 обліковується податковий борг за узгодженими податковими зобов'язаннями зі сплати авансових внесків з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів в сумі 9 932 060,00 грн.

Згідно положень податкового законодавства, єдиною законною умовою формування та надіслання платнику податків податкової вимоги є несплата узгодженої суми грошового зобов'язання у встановлені законодавством строки.

Станом на дату формування оскаржуваної податкової вимоги, у позивача була відсутня прострочена заборгованість зі сплати щомісячних авансових внесків з податку на прибуток, яка була задекларована в поданій позивачем податковій декларації або визначена податковими органами в податковому повідомленні-рішенні.

Також, відсутність узгодженого податкового зобов'язання виключає можливість виникнення податкової застави, право якої, згідно п. 89.1 ст. 89 ПК України виникає, зокрема, у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом - з дня виникнення податкового боргу.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що податковим органом не доведено правомірність прийнятої податкової вимоги та податкового повідомлення-рішення, не надано належних та достатніх доказів, які б свідчили про наявність законодавчо визначених обставин, що свідчать про порушення позивачем податкового законодавства, а відтак, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Хенкель Баутехнік (Україна)» підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Л.П. Борисюк І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та підписано - 24.04.2015

Головуючий суддя Борисюк Л.П.

Судді: Петрик І.Й.

Собків Я.М.