Справа № 695/2161/13-а (2-а/695/87/13)
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" квітня 2015 р. м.Київ К/800/26782/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Стрелець Т.Г.,

Чумаченко Т.А.,

секретар судового засідання - Загородня М.О.,

за участю представника скаржника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 серпня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Коробівської сільської ради, третя особа - Золотоніський РЕМ Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго», про визнання дій неправомірними та скасування рішень органу місцевого самоврядування,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Коробівської сільської ради Золотоніського району про визнання неправомірними дій та скасування рішень, в якому просила: поновити процесуальний строк звернення до суду з адміністративним позовом; визнати неправомірними дії Коробівської сільської ради щодо надання дозволу гр.ОСОБА_3 на виготовлення проектної документації щодо оформлення права власності на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва по АДРЕСА_1 за рахунок земель запасу та зміни цільового призначення земельної ділянки; визнати незаконним та скасувати п.39 рішення Коробівської сільської ради від 05 червня 2007 року №11-5У «Про виготовлення проектної та технічної документації із землеустрою» в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо оформлення права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку загальною площею 0,16 га гр.ОСОБА_3, а також скасувати рішення ради від 04 квітня 2011 року № 5-9/VI «Про внесення змін до рішень сільської ради» щодо надання дозволу гр.ОСОБА_3 на виготовлення проектної документації щодо оформлення права власності на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва в с.Кедина Гора Золотоніського району; скасувати рішення Коробівської сільської ради від 22 липня 2011 року №7-4/VI «Про розгляд заяв громадян, клопотань» в частині відмови гр.ОСОБА_4 у виділенні земельної ділянки площею 0,01 га для будівництва і розміщення гаража в с.Кедина Гора, що межує з її приватизованою земельною ділянкою; зобов'язати Коробівську сільську раду розглянути у відповідності з вимогами ст.40 Земельного кодексу України заяву гр.ОСОБА_4 щодо надання їй дозволу на виготовлення землевпорядної документації на виділення у власність 0,01 га землі під будівництво й розміщення гаража в с.Кедина Гора Золотоніського району.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила про неправомірність дій відповідача щодо відмови у задоволенні її заяви про надання їй земельної ділянки у приватну власність та надання гр.ОСОБА_3 дозволу на виготовлення землевпорядної документації щодо оформлення права власності на дану земельну ділянку. Вказувала, що з 1994 року користувалася частиною цієї земельної ділянки площею близько 0,01 га для заїзду у двір та розміщення транспортних засобів, не погоджується з передачею земельної ділянки у власність ОСОБА_3 Посилається на те, що по земельній ділянці проходить повітряна лінія електромережі і передача ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,12 га не відповідає чинному законодавству, зокрема щодо відстані від хвойного лісу та охоронних зон вздовж лінії електричних мереж.

12 серпня 2013 року представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив їх задовольнити в частині: визнання неправомірними дій Коробівської сільської ради щодо надання дозволу гр.ОСОБА_3 на виготовлення проектної документації щодо оформлення права власності на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва по АДРЕСА_1 та зміни цільового призначення земельної ділянки; визнання незаконним та скасування п.39 рішення Коробівської сільської ради від 05 червня 2007 року №11-5У та скасування рішення Коробівської сільської ради від 04 квітня 2011 року № 5-9/VI.

Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 серпня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2014 року, адміністративний позов задоволено; визнано неправомірними та скасовано п.39 рішення Коробівської сільської ради від 05 червня 2007 року № 11-5/V «Про виготовлення проектної та технічної документації із землеустрою» та рішення Коробівської сільської ради від 04 квітня 2011 року №5-9/VІ «Про внесення змін до рішення сесії сільської ради».

Не погоджуючись із вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_3 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати судові рішення, відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову в повному обсязі.

У касаційній скарзі зазначає, що судами не досліджено наявність фактичних меж земельної ділянки, що мала відводитись йому для ведення садівництва оскаржуваними рішеннями сільської ради, не встановлено фактичну наявність і межі охоронних зон на земельній ділянці, не розглядався перелік обмежень у використанні зазначеної земельної ділянки, судами не застосовано норми ч.2 ст.26 та ч.3 ст.50 Закону України «Про землеустрій», ч.ч.1, 2 ст.186-1 Земельного кодексу України, які підлягали до застосування.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення представника скаржника, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з заступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено та із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 на підставі рішення Коробівської сільської ради від 14 квітня 1994 року № 13-21 передано та належить на праві власності для ведення садівництва земельна ділянка площею 0,116 га, розташовану по АДРЕСА_1.

05 червня 2007 року Коробівською сільською радою Золотоніського району Черкаської області прийнято рішення №11-5/У «Про виготовлення проектної та технічної документації із землеустрою», пунктом 39 якого надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо оформлення права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,16 га в с.Кедина Гора гр.ОСОБА_3.

Рішенням Коробівської сільської ради від 04 квітня 2011 року №5-9/VІ «Про внесення змін до рішень сесії сільської ради» (п.1) рішення від 05 червня 2007 року №11-5/У викладено в наступній редакції: дати дозвіл на виготовлення проектної документації щодо оформлення права власності на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва в селі Кедина Гора (за рахунок земель запасу) гр.ОСОБА_3

25 червня 2011 року ОСОБА_4 звернулася до Коробівської сільської ради із заявою про надання земельної ділянки площею 0,01 для будівництва гаража за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Коробівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 22 липня 2011 року №7-4/VI «Про розгляд заяв громадян, клопотань» відмовлено гр.ОСОБА_4 у виділенні земельної ділянки площею 0,01 га для будівництва гаража в селі Кедина Гора, що межує з її приватизованою земельною ділянкою, так як рішенням сільської ради від 05 червня 2007 року №11-5/У надано дозвіл на виготовлення землевпорядної документації щодо оформлення права власності на земельну ділянку, яка знаходиться біля приватизованої земельної ділянки позивача, гр.ОСОБА_3; приписом спеціаліста сільської ради № 1 від 18 березня 2011 року було зобов'язано гр.ОСОБА_4 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, в т.ч. і спірну ділянку, щодо якої написано заяву.

Листом від 07 лютого 2013 року № 24-к представником ОСОБА_4 ОСОБА_7 до Коробівської сільської ради надіслано клопотання про скасування рішення Коробівської сільської ради від 04 квітня 2011 року № 5-9/VI «Про внесення змін до рішень сесії сільської ради» щодо передачі гр.ОСОБА_3 12 соток землі в АДРЕСА_1 та розглянути питання щодо передачі у власність за набувальною давністю або в оренду ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,01 за вказаною адресою для будівництва індивідуального гаража.

Рішенням Коробівської сільської ради Золотоніського району від 23 квітня 2013 року №22-7/VI «Про розгляд заяв громадян, клопотань» відмовлено гр.ОСОБА_4 у передачі в приватну власність за набувальною давністю земельної ділянки площею 0,01 га по АДРЕСА_1 та доведено до відома заявника про залишення в силі рішення ради від 04 квітня 2011 року № 5-9/VI «Про внесення змін до рішень сесії сільської ради» щодо надання гр.ОСОБА_3 дозволу на виготовлення проектної документації щодо оформлення права власності на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва в селі Кедина Гора.

Згідно ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищевказаним вимогам рішення судів попередніх інстанції не відповідають, при вирішенні справи суди неповно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, допустилися неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позову ОСОБА_4 щодо визнання неправомірним та скасування рішень Коробівської сільської ради від 05 червня 2007 року №11-5/V «Про виготовлення проектної та технічної документації із землеустрою» в частині п.39 та від 04 квітня 2011 року №5-9/VІ «Про внесення змін до рішення сесії сільської ради» суди попередніх інстанцій виходили із того, що оскаржувані рішення відповідача порушують вимоги ст.112 Земельного кодексу України та п.п.5, 8 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 1997 року №209, оскільки через земельну ділянку проходить повітряна лінія електромережі 10 кВт. При цьому, суди попередніх інстанцій фактично не встановили наявність та межі охоронних зон на спірній земельній ділянці, щодо якої надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою для винесення відповідачем рішення від 04 квітня 2011 року № 5-9/VI щодо зменшення розміру земельної ділянки, щодо якої надано дозвіл на виготовлення проектної документації, з 0,16 га до 0,12 га, та зміну її цільового призначення, слугувала заява ОСОБА_3 від 29 березня 2011 року та акт комісії Коробівської сільської ради від 04 квітня 2011 року, у зв'язку з необхідністю дотримання охоронних зон повітряних ліній електропередачі.

Лише сам факт проходження повітряних ліній електропередач вздовж або через земельну ділянку не свідчить про неправомірність надання дозволу на розробки проекту землеустрою щодо її відведення у власність та не може слугувати підставою для скасування відповідних рішень сільської ради без з'ясування фактичних меж земельної ділянки та меж охоронних зон. Висновки судів попередніх інстанцій щодо невідповідності оскаржуваних рішень сільської ради вимогам щодо дотримання меж охоронних зон фактично ґрунтуються на припущеннях.

Відповідно до ч.3 ст.50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають, зокрема: акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевості) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевості) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Відповідно до ч.8 ст118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Отже, обставини щодо наявності охоронних зон на земельній ділянці та їх межі можуть бути з'ясовані та встановлені саме при проведенні проектних робіт із землеустрою та мають бути відображені в проекті землеустрою, який підлягає погодженню компетентними органами, в тому числі на предмет дотримання меж охоронних зон та переліку наявних обмежень у використанні земельної ділянки.

Відповідно до положень ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання про передачу земельної ділянки у власність у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Судами попередніх інстанцій оцінки оскаржуваним рішенням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо їх відповідності вищевказаним положенням закону не надано.

Згідно ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 1 ст.6 КАС України закріплено право особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Вирішуючи справу за позовом ОСОБА_4 та задовольняючи її позовні вимоги про визнання неправомірними та скасування рішень Коробівської сільської ради щодо надання дозволу гр.ОСОБА_3 на виготовлення проектної документації для передачі у власність земельної ділянки для ведення садівництва з підстав порушення вимог законодавства щодо додержання охоронних зон вздовж лінії електропередач, суди попередніх інстанцій не встановили та у рішеннях не зазначили, яким чином оскаржувані рішення сільської ради, з урахуванням предмету і підстав позову, стосуються прав позивача або порушують їх.

Судом першої інстанції, виходячи зі змісту рішення від 12 серпня 2013 року, визнано поважним та поновлено ОСОБА_4 строк звернення до суду з посиланням на те, що позивач намагалась врегулювати спір у позасудовому порядку, а на руки рішення Коробівської сільської ради від 23 квітня 2013 року № 22-7/VI їй було надано лише 30 квітня 2013 року.

Як встановлено ч.ч.1, 2 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач з позовом про оскарження рішень сільської ради від 05 липня 2007 року та від 04 квітня 2011 року звернулася в червні 2013 року. При цьому, виходячи зі змісту позовної заяви та матеріалів справи, ОСОБА_4 була обізнаною щодо оскаржуваних рішень та надання гр.ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою з 2011 року, оскільки вказані обставини були підставою для відмови позивачу у виділенні земельної ділянки рішенням Коробівської сільської ради від 22 липня 2011 року № 7-4/VI.

Вжиття заходів із досудового врегулювання спору не свідчить про поважність пропуску та не може слугувати підставою для поновлення встановленого законом строку звернення до адміністративного суду, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Вищевказані обставини залишені поза увагою судом апеляційної інстанції без надання їм належної правової оцінки.

Як встановлено ч.2 ст.53 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача у будь-який час до закінчення судового розгляду, якщо рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов'язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням осіб, які беруть участь у справі. Якщо адміністративний суд при прийнятті позовної заяви, підготовці справи до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

При розгляді справи ні судом першої, ні судом апеляційної інстанції, питання щодо залучення до участі у справі у якості третьої особи гр.ОСОБА_3, якому оскаржуваними рішеннями сільської ради від 05 червня 2007 року №11-5/V та від 04 квітня 2001 року № 5-9/VI надано дозвіл на виготовлення проектної документації щодо передачі у власність земельної ділянки, не вирішувалося, тоді як рішення у справі впливають на його права, інтереси та обов'язки.

Як встановлено ч.1 ст.220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч.2 ст.227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки судами порушені вимоги щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до ухвалення рішень, які не відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості і таке неправильне вирішення справи не може бути усунено судом касаційної інстанції, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Під час нового розгляду суду слід врахувати вищенаведене, прийняти обґрунтоване та законне рішення за результатами повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Керуючись ст.ст.220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 серпня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2014 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді