Справа № 2а-0370/449/12
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" квітня 2015 р. м. Київ К/800/56300/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області правонаступника Луцької об'єднаної державної податкової інспекції (далі - ДПІ) на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року у справі № 2а/0370/449/12 за адміністративним позовом ОСОБА_2, як фізичної особи-підприємця, до ДПІ,

про визнання протиправною відмову та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною відмову ДПІ № 813/п/17-1 від 3.02.2012 року щодо застосування спрощеної системи оподаткування та зобов'язання ДПІ видати свідоцтво платника єдиного податку.

Зазначив, що відмова ДПІ суперечить вимогам Закону України «Про регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними», оскільки в зазначеному Законі роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами не передбачає видів робіт, пов'язаних з виробництвом та торгівлею ювелірними та іншими побутовими виробами з дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння.

14 березня 2012 року постановою Волинського окружного адміністративного суду у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що торгівля ювелірними виробами із дорогоцінних металів відноситься до торгівлі дорогоцінними металами і підпадає під обмеження, встановлені пп. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 Податкового кодексу України. ДПІ правомірно відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про сплату єдиного податку та застосування спрощеної системи оподаткування.

17 жовтня 2013 року постановою Львівського апеляційного адміністративного суду постанова Волинського окружного адміністративного суду від 14 березня 2012 року скасована, позов задоволено.

Відмова ДПІ № 813/п/17-1 щодо застосування до ОСОБА_2 спрощеної системи оподаткування визнана протиправною; зобов'язано ДПІ видати ОСОБА_2 свідоцтво платника єдиного податку.

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції зазначив, що діяльність ОСОБА_2 не підпадає під обмеження встановлені абз. 4 пп. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 Податкового кодексу України стосовно права бути платником єдиного податку.

ДПІ звернулася з касаційною скаргою про скасування постанови Львівського апеляційного адміністративного суду та залишення в силі постанови Волинського окружного адміністративного суду, посилаючись на порушення апеляційним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування апеляційним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 4.01.2012 року ОСОБА_2 звернувся до ДПІ із заявою про застосування до нього спрощеної системи оподаткування з 1.01.2012 року з обраною ставкою єдиного податку 20% до розміру мінімальної заробітної плати та за 2 групою платників єдиного податку.

У заяві про застосування спрощеної системи оподаткування, ОСОБА_2 зазначив, що обраний ним вид діяльності згідно з КВЕД ДК 009:2005 52.48.2 є роздрібною торгівлею годинниками та ювелірними виробами в спеціальних магазинах.

3 лютого 2012 року ДПІ листом № 813/п/17-1 повідомила ОСОБА_2 щодо відмови в застосуванні до нього спрощеної системи оподаткування та реєстрації його платником єдиного податку з 1.01.2012 року на підставі абз. 4 пп. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 299.8 ст. 299 Податкового кодексу України у разі відмови у видачі свідоцтва платника єдиного податку орган державної податкової служби зобов'язаний надати протягом 10 календарних днів з дня подання суб'єктом господарювання заяви письмову вмотивовану відмову, яка може бути оскаржена суб'єктом господарювання у встановленому порядку.

Згідно з абз. 4 пп. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 Податкового кодексу України (чинної з 1.01.2012 року до 1.07.2012 року відповідно до Закону України №4014-VI від 22.03.2012 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності» та Закону України №4834-VI від 24.05.2012 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення деяких податкових норм») не можуть бути платниками єдиного податку суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи-підприємці), які здійснюють: видобуток, виробництво, реалізацію дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, у тому числі органогенного утворення.

Поняття «видобуток, виробництво, реалізація дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння» у Податковому кодексі України не визначено.

Згідно з п. 5.3 ст. 5 Податкового кодексу України терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» дорогоцінними металами є золото, срібло, платина і метали платинової групи (паладій, іридій, родій, осмій, рутеній) у будь-якому вигляді та стані (сировина, сплави, напівфабрикати, промислові продукти, хімічні сполуки, вироби, відходи, брухт тощо).

Поняття виробу з дорогоцінного металу наведе в Інструкції про здійснення державного експертно-пробірного контролю за якістю дорогоцінних металів, вставок дорогоцінного каміння, виробів з них та матеріалів, що містять дорогоцінні метали та вставки дорогоцінного каміння, затвердженій наказом Міністерства фінансів України № 244 від 20.10.1999 року.

Згідно з п. 1.5 зазначеної Інструкції виробом з дорогоцінного металу є будь-який ювелірний (побутовий) виріб, виготовлений із сплавів дорогоцінних металів - золота, срібла, платини, паладію, який використовується як прикраси або предмети побуту.

Таким чином, спеціальний Закон у галузі контролю за операціями з цінними металами відносить ювелірні вироби до дорогоцінних металів та, відповідно, торгівлю ювелірними виробами - до торгівлі дорогоцінними металами.

За таких обставин, з часу набрання чинності (1.01.2012 року) Законом України №4014-VI від 22.03.2012 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності» та до часу набрання чинності (1.07.2012 року) Законом України №4834-VI від 24.05.2012 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення деяких податкових норм», яким внесені зміни до абз. 4 пп. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 Податкового кодексу України, особи, які здійснювали торгівлю ювелірними виробами, не мали правових підстав для перебування на спрощеній системі оподаткування, а, відтак, не були позбавлені обов'язку застосовувати реєстратор розрахункових операцій та отримувати торговий патент, оскільки пп. «а» п. 5 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України №4014-VI від 22.03.2012 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності» розповсюджується на осіб, які мали право бути платниками єдиного податку.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Колегія суддів дійшла висновку, що постанова апеляційного адміністративного суду ухвалена з порушенням норм матеріального права. Постанова Волинського окружного адміністративного суду повинна бути залишена без змін, як така, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Керуючись ст., ст. 220, 222, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року скасувати, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 14 березня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєвої Г.К.

Юрченко В.П.