Справа № 816/235/15-а
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 р.Справа № 816/235/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Старостіна В.В. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І. Ма

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25.02.2015р. по справі № 816/235/15-а

за позовом Приватного підприємства "Виробничо-Комерційна фірма "Міг"

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про визнання неправомірними та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Міг» (далі за текстом - ПП «ВКФ «Міг», позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі за текстом - Кременчуцька ОДПІ, відповідач), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати прийняте Кременчуцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Полтавській податкове повідомлення-рішення від 10.12.2014 року № /2890, яким визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 18541,0 грн. (за основним платежем - 12360,0 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 6181,0 грн.).

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.02.2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 10.12.2014 року №/2890.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме: п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Кременчуцька ОДПІ зазначає, що позивачем неправомірно сформовано податковий кредит з податку на додану вартість по господарським відносинам з ТОВ "Продуктова гільдія" та обґрунтовує це неналежним складанням видаткових, податкових, товарно-транспортних накладних та ненаданням до перевірки доказів якості придбаної продукції.

Позивач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду першої інстанції, просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Представники сторін в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Міг» згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області 15.12.2008 року, ідентифікаційний код 36194975, місцезнаходження юридичної особи: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Пролетарська, 29/35. За даними Управління статистики у м. Кременчуці до видів діяльності позивача за КВЕД-2010 відносяться: 10.11 виробництво м'яса, 10.13 виробництво м'ясних продуктів; 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.32 оптова торгівля м'ясом і м'ясними продуктами; 47.21 роздрібна торгівля фруктами й овочами в спеціалізованих магазинах; 47.29 роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах; 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Кременчуцькою ОДПІ проведена позапланова виїзна перевірка ПП "ВКФ "Міг" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "Продуктова Гільдія" () за період липень, серпень 2014 року.

За результатами перевірки складено акт № 2600/16-03-22-03-08/36194975 від 07.11.2014 року, в якому зафіксовано порушення п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України в частині завищення податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 12360,0 грн.

На підставі вказаних висновків Акту перевірки Кременчуцькою ОДПІ 10.12.2014 року винесено податкове повідомлення-рішення № /2890, яким визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 18541,0 грн. (за основним платежем - 12360,0 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 6181,0 грн.).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з безпідставності та необґрунтованості висновків податкового органу про завищення позивачем податкового кредиту по господарським операціям з ТОВ "Продуктова Гільдія", з огляду на наявність всіх належним чином складених первинних документів, які свідчать про правомірність віднесення сум податку на додану вартість сплаченого постачальнику до податкового кредиту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За змістом п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту

Тобто необхідною умовою для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання в господарській діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що 03.06.2014 року між ТОВ "Продуктова Гільдія" (Постачальник) та ПП "ВКФ "Міг" (Покупець) укладено договір поставки № 030614/04.

Відповідно умов даного договору Постачальник зобов'язується постачати Покупцю, а останній приймати та сплачувати продовольчі товари згідно із його замовленням. Постачальник зобов'язується постачати товари у комплекті обов'язково податкові та видаткові накладні. В накладній зазначається: дата, кількість, ціна Товару, а також загальна сума, що підлягає оплаті Покупцем за поставлений Товар. Накладна складається Постачальником у відповідності до погодженої Заявки Покупця і умов цього Договору та підписується уповноваженими представниками обох сторін.

Виконання договору, а саме придбання продуктів харчування (лопатка без кістки, вирізка свинна без кістки США, окіст без кістки, печінка свинна, пангасіус філе с/м, курині четвертини NOUNTAIRE, хек тушки с/м 300), підтверджується наступними документами складеними сторонами, копії яких наявні в матеріалах справи, а саме: договором, рахунками, видатковими та податковими накладними, журналами-ордерами і відомостями по рахунку позивача.

Якість придбаної продукції підтверджується висновками державної санітарно-епідеміологічної експертизи та ветеринарними свідоцтвами.

Транспортування товару здійснювалось орендованим автотранспортом позивача, що підтверджується наявними в матеріалах справи договором оренди транспортного засобу від 31.12.2013 року, актом приймання-передачі до договору оренди транспортного засобу від 31.12.2013 року, подорожніми листами вантажного автомобіля та товарно-транспортними накладними.

З пояснень позивача та матеріалів справи вбачається, що придбані продукти харчування були реалізовані іншим суб'єктам господарювання, що підтверджено наявними в матеріалах справи договорами, видатковими, податковими та товарно-транспортними накладними.

Колегія суддів зазначає, що наявні в матеріалах справи первинні документи містять всі обов'язкові реквізити передбачені положеннями ст.ст. 201, 138 Податкового кодексу України, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності та необґрунтованості нарахування грошових зобов'язань позивачу з огляду на наявність належного документального підтвердження правомірність віднесення сум податку на додану вартість сплаченого постачальнику при придбанні товарів до податкового кредиту.

Відповідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів відхиляє доводи Кременчуцької ОДПІ, що податкові накладні виписані ТОВ "Продуктова гільдія" з порушенням п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, а саме не дотримано правило першої події, з огляду на наступне.

З досліджених податкових накладних та інших первинних документів вбачається, що ТОВ "Продуктова гільдія" дотримано вимоги п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, тобто податкові накладні були виписані за датою отримання товару або датою списання коштів з рахунків позивача на оплату цих товарів.

Також, колегія суддів відхиляє доводи контролюючого органу щодо неналежного складання товарно-транспортних накладних, стосовно місця навантаження товару, оскільки вказані документи разом з подорожніми листами на автотранспорт позивача підтверджують фактичне перевезення товарно-матеріальних цінностей від постачальника до покупця.

Крім того, колегія суддів зазначає, що з висновків акту перевірки вбачається, що перелічені обставини (неналежне складання первинних документів) на були підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки відповідачем було встановлено лише порушення п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, тобто нездійснення операцій з придбання товарів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено факт порушення ПП "ВКФ "Міг" вимог податкового законодавства та правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 10.12.2014 року № /2890.

За викладених обставин, переглянувши постанову суду першої інстанції, колегія суддів підтверджує, що при її прийнятті суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25.02.2015р. по справі № 816/235/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Старостін В.В. Рєзнікова С.С.
Повний текст ухвали виготовлений 24.04.2015 р.