Справа № 820/3867/15
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 820/3867/15
ХАРКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

23 квітня 2015 р. м . Харків

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківської районної державної адміністрації Харківської області, треті особи: ОСОБА_2, Управління Державного агентства земельних ресурсів у Харківському районі Харківської області про визнання недійсним розпорядження ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської районної державної адміністрації Харківської області, в якому просив суд визнати недійсним розпорядження Харківської районної державної адміністрації за № 3357 від 11.12.2012 р. «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Рішенням № РВ-014 від 17.09.2014 р. позивачу було відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Однією з підстав стала наявність розриву між земельною ділянкою, на яку претендує позивач, та земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_1 (співпадання площі 2,9322%). Після усунення недоліків Проекту землеустрою позивач повторно звернувся до Управління Держземагентства у Харківському районі (третя особа) про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, але рішенням РВ-014 від 04.11.2014 р. у внесенні відомостей було відмовлено на тій підставі, що Державний земельний кадастр вже містить відомості про таку земельну ділянку. За даними публічної кадастрової карти на місці розташування земельної ділянки, право на яку оформлював позивач, знаходиться земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2. За наданими Держземагентством у Харківському районі Харківської області документами земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2, зареєстрована за заявою ОСОБА_2 (третя особа), на підставі Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 для ведення садівництва із земель сільськогосподарського призначення несільськогосподарських угідь (полезахисна лісосмуга), що знаходиться за межами населеного пункту на території Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області, розробленого ТОВ «НТЦ Землевласник» на підставі розпорядження відповідача від 11.12.2012 р. № 3357 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2». Позивач вважає, що розпорядження відповідача від 11.12.2012 р. № 3357 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2» не відповідає діючому законодавству з огляду на наступне. Своїм розпорядженням № 3357 від 11.12.2012 р. відповідач фактично надав згоду третій особі ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на ту ж саму земельну ділянку у полезахисній лісосмузі за межами населеного пункту на території Русько-Тишківської сільської ради, що й позивачу. Таким чином позивач вважає розпорядження незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі«Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті б Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС (у редакції, чинній на час звернення Товариства до суду з позовом) компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 ЗК установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

За змістом статей 2 та 5 ЗК місцеві державні адміністрації, як органи державної ради при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Виходячи з вище викладеного суд приходить до висновку, що у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для подальшої передачі її у власність в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій.

Таким чином суд зазначає, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність, оренду, користування (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 11.11.2014 року у справі № 21-493а14, від 17.02.2015р у справі № 21-551а14, від 24.02.2015р. у справі № 21-34а15 та ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15.04.2015р. у справі № 441/2197/13-а.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, суд зазначає, що оспорюване розпорядження Харківської районної державної адміністрації за № 3357 від 11.12.2012 р. «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2» є розпорядженням відповідача, як власника земельної ділянки і таким чином, не є рішенням суб'єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій у розумінні частини першої статті 17 КАС, а тому не може бути предметом оскарження в адміністративному суді.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження по справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 5 ст. 109 КАС України повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самими адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської районної державної адміністрації Харківської області, треті особи: ОСОБА_2, Управління Державного агентства земельних ресурсів у Харківському районі Харківської області про визнання розпорядження недійсним слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ст.ст. 104, 109, 165, 186 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської районної державної адміністрації Харківської області, треті особи: ОСОБА_2, Управління Державного агентства земельних ресурсів у Харківському районі Харківської області про визнання розпорядження недійсним - відмовити.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до ч. 5 ст. 109 КАС України повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Рубан В.В.