Справа № 826/2509/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/2509/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

27 квітня 2015 року 09:00 справа №826/2509/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Промтех Состав”

до

Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві

про

визнання дій протиправними, зобов’язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Промтех Состав” (далі по тексту – позивач, ТОВ “Промтех Состав”) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві (далі по тексту – відповідач, ДПІ у Оболонському районі), в якому просить: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у прийнятті поданої позивачем звітної податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року, звітних розшифровок податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за грудень 2014 року, звітного реєстру виданих та отриманих податкових накладних до звітної декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року; 2) визнати звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2014 року, звітні розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за грудень 2014 року, звітний реєстр виданих та отриманих податкових накладних до звітної декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року прийнятими в день їх фактичного отримання відповідачем – 05 лютого 2015 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/2509/15, закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 19 березня 2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача до суду не прибув., у зв’язку із чим на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ “Промтех Состав” 20 січня 2015 року надіслало засобами електронного зв’язку до ДПІ у Оболонському районі податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2014 року разом із додатком 5 “Розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)” та реєстром виданих та отриманих податкових накладних до звітної декларації з податку на додану вартість.

За результатами перевірки поданої податкової звітності за грудень 2014 року ДПІ у Оболонському районі у листі від 22 січня 2015 року №942/10/26-54-15-01-10 повідомила позивача, що податкову звітність з податку на додану вартість заповнено з порушенням норм 48.3 статті 48 Податкового кодексу України, у зв’язку із чим такій звітності присвоєно статус “не визнано, як податкова звітність”.

05 лютого 2015 року позивач повторно подав до ДПІ у Оболонському районі податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2014 року разом із додатком 5 “Розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)” та реєстром виданих та отриманих податкових накладних до звітної декларації з податку на додану вартість.

Позивач вважає протиправним дії відповідача з неприйняття податкової звітності, оскільки повідомлення ДПІ у Оболонському районі від 22 січня 2015 року №942/10/26-54-15-01-10 не містить причин для відмови у прийнятті податкової звітності; оскільки анулювання свідоцтва відбулось 29 січня 2015 року, за період дії відповідного свідоцтва у грудні 2014 року платник податків має право та зобов’язаний подати контролюючому органу податкову декларацію.

Відповідач у письмовому запереченні проти позову зазначив про відповідність своїх дій приписам Податкового кодексу України та вказав, що у податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року не зазначено найменування контролюючого органу, до якого вона подається.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред’явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Пункт 48.1 статті 48 Податкового кодексу України визначає, що податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов’язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Згідно з пунктами 48.3, 48.4 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна містити такі обов’язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім’я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов’язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

Підпункт 48.5.1 пункту 48.5 статті 48 Податкового кодексу України встановлює, що податкова декларація повинна бути підписана керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником.

Достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність в електронному документі електронного цифрового підпису платника податку.

За вимогами пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов’язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов’язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов’язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Відповідно до пункту 49.9 статті 49 Податкового кодексу України за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов’язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою:

49.9.1. за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв’язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою;

49.9.2. у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Підпункт 49.11.1 пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України передбачає, що у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов’язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв’язку, - протягом п’яти робочих днів з дня її отримання.

Згідно з пунктом 49.15 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв’язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.

Таким чином, наведені норми Податкового кодексу України вказують, що податкова декларація вважається прийнятою за умови її надіслання платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв’язку, заповнення її відповідно до норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та за відсутності підтвердженого факту надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.

На підставі наявної у справі копії податкової декларації ТОВ “Промтех Состав” з податку на додану вартість за грудень 2014 року суд встановив, що вона не містить такого необхідного обов’язкового реквізиту як “найменування контролюючого органу, до якого подається звітність”, а саме: у вступній частині податкової декларації в графі “найменування контролюючого органу, до якого подається звітність” зазначено “Оболонський р-н м. Києва”.

Враховуючи викладене, податкова декларація ТОВ “Промтех Состав” з податку на додану вартість за грудень 2014 року разом із додатками, які є її невід’ємною частиною, складена з порушенням пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу України, а тому не вважається податковою декларацією.

Оцінюючи доводи позивача про незаконну відмову ДПІ у Оболонському районі у прийнятті спірної податкової звітності, яка подана повторно 05 лютого 2015 року, суд керується наступним.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначає Інструкція з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв’язку, затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 року №233 (далі по тексту - Інструкція).

Пунктом 1 розділу ІІ Інструкції передбачено, що платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Згідно з пунктом 4 розділу ІІ Інструкції податкові документи в електронному вигляді з обов’язковими реквізитами (у тому числі з електронним цифровим підписом платника податків (його посадових осіб)), подані відповідно до цієї Інструкції, згідно із законодавством є оригіналами, мають юридичну силу, повинні зберігатися та можуть використовуватися під час судового або досудового вирішення спорів.

Пунктом 5 розділу ІІ Інструкції визначено, що у разі подання податкового документа в електронному вигляді платник податків має право не подавати податкові документи на паперових носіях.

Відповідно до пунктів 7.3 - 7.5 розділу ІІІ Інструкції: після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту); перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв’язку; підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв’язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Прийом податкових документів здійснюється Центральним порталом приймання електронної звітності Державної фіскальної служби України.

У даному випадку, як свідчить зміст квитанцій №1, податкова звітність ТОВ “Промтех Состав” з податку на додану вартість за грудень 2014 року по суті не прийняті на стадії надходження до Центрального порталу приймання податкової звітності з тієї причини, що позивач на дату подання звітну не був платником податку на додану вартість, шляхом блокування можливості подання позивачем звітності засобами телекомунікаційного зв’язку, інакше кажучи технічним шляхом.

Наведене свідчить, що податкова звітність ТОВ “Промтех Состав” з податку на додану вартість за грудень 2014 року не була прийнята на рівні Державної податкової служби України, правонаступником якої є Державна фіскальна служба України, та не надсилалась до районного рівня, а, отже, повторно не надходила до ДПІ у Оболонському районі.

При цьому ДПІ у Оболонському районі не приймала повторного рішення про відмову у прийнятті податкової звітності ТОВ “Промтех Состав” з податку на додану вартість за грудень 2014 року, оскільки така звітність фактично не була отримана з причин, незалежних від волі відповідача, а тому у межах спірних правовідносин суд не вбачає протиправних дій відповідача щодо відмови у прийнятті податкової звітності.

Крім того, суд звертає увагу, що повторно подана податкова декларація з податку на додану вартість за грудень 2014 року також не містить обов’язкового реквізиту “найменування контролюючого органу, до якого подається звітність”.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ “Промтех Состав” про визнання протиправним дій ДПІ у Оболонському районі та зобов’язання вчинити дії нормативно та документально не підтверджуються.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність своїх дій у відповідності до вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у свою чергу позивач не довів обставин, на яких ґрунтуються його вимоги; тому, виходячи і меж заявлених позовних вимог та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ “Промтех Состав” задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариству з обмеженою відповідальністю “Промтех Состав” відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко