Справа № 803/314/14
Суддя: Запотічний І.І.
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 р. Справа № 876/4066/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Ліщинського А.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області на окрему ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 19.03.2014р. по справі № 803/314/14 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області про скасування рішень про застосування фінансових санкцій,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області про скасування рішень № 1016, №1017, № 1018, № 1019, № 1020, № 1021 від 11.12.2013 року про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності до органів Пенсійного фонду України.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 19.03.2014р. по справі № 803/314/14 позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправними та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в м.Ковелі та Ковельському районі Волинської області про застосування фінансових санкцій від 11 грудня 2013 року № 1016, № 1017, № 1018, № 1019, № 1020, № 1021.

Окремою ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19.03.2014р. по справі № 803/314/14 ухвалено довести до відома начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області та начальника Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі про виявлені під час розгляду адміністративної справи № 803/314/14 порушення, допущені при прийнятті рішень Управлінням Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі від 11 грудня 2013 року № 1016, № 1017, № 1018, № 1019, № 1020, № 1021 про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності до органів Пенсійного фонду України; Начальнику Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області та начальнику Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, та повідомити Волинський окружний адміністративний суд про вжиті заходи не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.

Не погоджуючись з окремою ухвалою суду першої Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області оскаржило її, подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, та з наведених в ній підстав з посиланням на відсутність підстав для прийняття оскаржуваної окремої ухвали неповне з'ясування всіх обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану окрему ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 19.03.2014р.

Апелянт просив розгляд справи проводити без його участі.

Позивач - ФОП ОСОБА_1, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилась, що не перешкоджає розгляду справи без її участі.

Відповідно до ст.197 КАС України, спір вирішено в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі вказаного акту, 11.12.2013 року начальником УПФУ в м. Ковелі та Ковельському районі відповідно до пункту 7 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», пункту 5 частини дев'ятої статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» прийняті рішення № 1016, № 1017, № 1018, № 1019, № 1020, № 1021 про застосування фінансових санкцій до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за неподання відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку до органів Пенсійного фонду України, за 2004 - 2009 звітні роки, у розмірі по 170,00 грн. за кожним рішенням.

Суд першої інстанції розглядаючи даний спір прийшов до висновку, що відповідач не довів правомірність оскаржуваних рішень від 11.12.2013 року № 1016, № 1017, № 1018, № 1019, №1020, № 1021 про застосування фінансових санкцій за неподання звітності за 2004-2009 звітні року.

Відповідно до абзацу першого пункту 3 статті 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (з наступними змінами та доповненнями, тут і надалі в редакції Закону, чинного до 01.01.2011 року) загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. Такі особи є страхувальниками відповідно до пункту 5 статті 14 цього Закону.

Пунктом 4 ч.2 ст. 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страхувальники зобов'язані подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом. Пунктом 5 частини дев'ятої статті 106 цього ж Закону визначено, що за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, наведені положення статей 17, 106 зазначеного Закону з 01.01.2011 року виключені згідно із Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI.

Судом встановлено, що з 01.01.2011 року набрав чинності Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, тобто запроваджено інший порядок загальнообов'язкового державного соціального страхування, в тому числі пенсійного, у вигляді сплати нового консолідованого страхового внеску.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність до територіального органу Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом за погодженням з відповідними фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування та центральним органом виконавчої влади у галузі статистики.

Відповідно до п. 4 ч.11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої цим Законом, територіальним органом Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а частина чотирнадцята цієї ж статті передбачає, що про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа територіального органу Пенсійного фонду в порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що аналіз наведених правових положень дає підстави вважати, що правове регулювання порядку застосування штрафу за неподання звітності до територіальних органів Пенсійного фонду до 01.01.2011 року було визначено положеннями Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які з 01.01.2011 року були виключені та не підлягали застосуванню у зв'язку із набранням чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», який визначав новий порядок сплати єдиного внеску, подання звітності та встановлював відповідальність за його недотримання.

Колегія суддів зазначає, що у спірному випадку на момент виявлення порушення в 2013 році законодавчі норми, які передбачали відповідальність страхувальника за несвоєчасне подання звітності органам Пенсійного фонду за 2004 - 2009 роки, втратили чинність. За таких обставин, на думку суду, УПФУ в м. Ковелі та Ковельському районі не мало правових підстав у 2013 році застосовувати до позивача штраф за неподання звіту за 2004 - 2009 роки, оскільки пункт 5 частини дев'ятої статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який передбачав таку відповідальність, був виключений з 01.01.2011 року у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції вірно визначив, що рішення УПФУ в м. Ковелі та Ковельському районі від 11.12.2013 року № 1016, № 1017, № 1018, № 1019, № 1020, № 1021 про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності до органів Пенсійного фонду України за 2004 - 2009 звітні роки у розмірі по 170,00 грн. прийняті з порушенням вимог чинного законодавства України.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції щодо безпідставності та необґрунтованості заперечення відповідача з посиланням на пункт 7 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», згідно з яким на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом. Наведені положення вказаного Закону не наділяють територіальні органи Пенсійного фонду повноваженнями застосовувати штрафні санкції за порушення, що мали місце до 01.01.2011 року, а регулюють, зокрема, порядок стягнення сум штрафних санкцій, які були застосовані до страхувальників в період до 01.01.2011 року.

Крім цього, вказану правову позицію висловив також Верховний Суд України у постановах від 20.11.2012 року у справі № 21-367а12 та від 04.06.2013 року у справі № 21-170а13, у яких зазначено, що нарахування після 01.01.2011 року управлінням ПФУ на підставі пункту 5 частини дев'ятої статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» штрафних санкцій за несвоєчасне подання звітності, граничний строк подання якої настав до цієї дати, є протиправним. При цьому, вказані судові рішення Верховного Суду України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень та для всіх судів України в силу вимог статті 244-2 КАС України.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, згідно із ч.1-2 статті 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що в порушення вимог ч.1 ст. 244-2 КАС України, УПФУ в м. Ковелі та Ковельському районі 11.12.2013 року прийняло рішення № 1016, № 1017, № 1018, № 1019, № 1020, № 1021 про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності до органів Пенсійного фонду України, хоча раніше прийнятими та офіційно оприлюдненими постановами Верховного Суду України від 20.11.2012 року у справі № 21-367а12 та від 04.06.2013 року у справі № 21-170а13 зазначено, що нарахування після 01.01.2011 року управлінням ПФУ на підставі пункту 5 частини дев'ятої статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" штрафних санкцій за несвоєчасне подання звітності, граничний строк подання якої настав до цієї дати, є протиправним. Вказані судові рішення Верховного Суду України є обов'язковими для УПФУ в м. Ковелі та Ковельському районі в силу вимог ч.1 статті 244-2 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 166 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Про вжиті заходи суд повідомляється не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.

Відтак судом першої інстанції винесено окрему ухвалу з метою недопущення подібних порушень надалі, начальнику Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області та начальнику Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі необхідно вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, забезпечити неухильне дотримання вимог нормативно-правових актів (зокрема, частини першої статті 244-2 КАС України) посадовими особами при вирішенні питання відповідальності за неподання звітності до органів Пенсійного фонду України.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції щодо підставності винесення окремої ухвали.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану окрему ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст.160, ст.ст. 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області залишити без задоволення, а окрему ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 19.03.2014р. по справі № 803/314/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів з моменту направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.І. Запотічний

Судді О.І.Довга

А.М.Ліщинський