Справа № 804/5210/15
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

17 квітня 2015 р. справа № 804/5210/15

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник С.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

14 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області, пов'язані з відмовою у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою відносно земельної ділянки, площею 2,0 га, за цільовим призначенням - особисте селянське господарство, яка розташована на території Дмитровської селищної ради Нікопольського району Дніпропетроської області;

- визнати протиправним наказ Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області № 4-181/15-14 - СГ від 01.07.2014 року про надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою відносно земельної ділянки, площею 2,0 га, за цільовим призначенням - особисте селянське господарство, яка розташована на території Дмитровської селищної ради Нікопольського району Дніпропетроської області;

- зобов'язати Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області прийняти клопотання про приватизацію земельної ділянки та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою відносно земельної ділянки, площею 2,0 га, за цільовим призначенням - особисте селянське господарство, яка розташована на території Дмитровської селищної ради Нікопольського району Дніпропетроської області в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що даний адміністративний позов подано з порушенням вимог закону.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Частиною 2 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ст. 1 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VІ (зі змінами та доповненнями), судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI, та ч. 1 ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", розмір ставки судового збору справляється виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, яка на 1 січня 2015 року складає 1218,00 грн.

За змістом позовних вимог позивач просить суд визнати дії протиправними та зобов'язати вчинити певні дії Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області.

Отже, судом встановлено, що предметом позову є вимоги, що містять немайновий характер, а також, судом встановлено, що позивачем заявлено три позовні вимоги.

Згідно Довідки про результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами Закону України "Про судовий збір", що затверджена Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" від 23.01.2015 року № 2, позови та заяви, які подаються до судів, можуть містити декілька самостійних вимог, кожна з яких є об'єктом сплати судового збору.

З урахуванням вимог статті 6 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI, з позовних заяв, що містять кілька вимог немайнового характеру, судовий збір справляється з кожної вимоги окремо.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, ставка судового збору становить 0,06 розміру мінімальної заробітної плати, що відповідає сумі 73,08 грн.

Отже, позивач, звертаючись до суду з трьома немайновими вимогами повинен був сплатити до суду судовий збір в сумі - 219,24 грн.

З матеріалів адміністративного позову вбачається, що позивачем - ОСОБА_1 при зверненні до суду сплачено судовий збір за подання позовної заяви до суду лише у розмірі 73,08 грн.

Тобто, в порушення ч. 3 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України, оригіналу доказу сплати судового збору за подання до адміністративного суду позовної заяви, яка містить три вимоги немайнового характеру, позивачем до матеріалів адміністративного позову не надано.

Частиною 1 ст. 67 Конституції України визначено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Сплата судового збору за подання позовних заяв є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого ст. 55 Конституції України.

Таким чином, позивачу слід доплатити судовий збір із заявлених ним трьох немайнових вимог, та надати до суду оригінал квитанції, як доказ сплатити судового збору у розмірі 146,16 грн., сплаченого на реквізити: одержувач - УДКСУ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, банк одержувача - ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, код ОКПО 37989253, розрахунковий рахунок 4008, МФО 805012, код класифікації доходів бюджету - 22030001.

Разом з тим, відповідно до ст. 15 Кодексу адміністративного судочинства України, мова адміністративного судочинства визначається статтею 14 Закону України «Про засади державної мовної політики».

Згідно ч. 1 ст. 14 Закону України «Про засади державної мовної політики» від 03.07.2012 р. № 5029-VI, судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, за згодою сторін суди можуть здійснювати провадження цією регіональною мовою (мовами).

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про засади державної мовної політики» від 03.07.2012 р. № 5029-VI, сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу.

Частиною 4 ст. 14 Закону України «Про засади державної мовної політики» від 03.07.2012 р. № 5029-VI визначено, що особам, що беруть участь у розгляді справи в суді, забезпечується право вчиняти усні процесуальні дії (робити заяви, давати показання і пояснення, заявляти клопотання і скарги, ставити запитання тощо) рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись послугами перекладача у встановленому процесуальним законодавством порядку. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, послуги перекладача з регіональної мови або мови меншини (мов), у разі їх необхідності, надаються без додаткових для цих осіб витрат.

Отже, сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою, застосування регіональної мови (мов) у межах території, на якій вона поширена, можливе тільки за згодою сторін після відкриття провадження у справі, з дозволу головуючого судді.

Статтею 10 Конституції України чітко встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

Приписами ст. 6 Закону України «Про засади державної мовної політики» від 03.07.2012 р. № 5029-VI також визначено, що українська мова як державна мова обов'язково застосовується на всій території України при здійсненні повноважень органами законодавчої, виконавчої та судової влади, у міжнародних договорах, у навчальному процесі в навчальних закладах в межах і порядку, що визначаються цим Законом. Держава сприяє використанню державної мови в засобах масової інформації, науці, культурі, інших сферах суспільного життя.

Проте, позовна заява ОСОБА_1 викладена російською мовою, яка не є державною мовою в Україні, що є порушенням ст. 15 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлює строк, достатній для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 105 - 108, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Позивачу надати строк до 18 травня 2015 р. для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду оригіналу документа про доплату судового збору в розмірі 146,16 грн., із заявлених позивачем трьох немайнових вимог, сплаченого на реквізити: одержувач - УДКСУ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, банк одержувача - ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, код ОКПО 37989253, розрахунковий рахунок 4008, МФО 805012, код класифікації доходів бюджету - 22030001, а також, наданням до суду адміністративного позову з викладенням тексту позовної заяви українською мовою, з наданням примірників позову відповідно до кількості сторін по справі.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до п. 1. ч. 3, ч. 6 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник