Справа № 826/171/13-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/171/13-а Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В. Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

23 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Троян Н.М., Бужак Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Житомир-Петрол» на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 15 травня 2013 року у справі за адміністративним позовом Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Житомир-Петрол» до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2013 року, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про скасування постанови. Свої позовні вимоги мотивував тим, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки позивач є лише майновим поручителем та не несе грошову відповідальність за невиконання боржником своїх зобов'язань перед ТОВ «Укрпромбанк», який є його кредитором, а відповідає виключно майном, яке передано в іпотеку, через це позивач не зобов'язаний сплачувати боргові зобов'язання за боржника, та на нього не може бути покладений обов'язок щодо сплати виконавчого збору та інших витрат, крім тих коштів, які будуть отримані відповідачем за рахунок реалізації майна, яке було передане в іпотеку. З урахуванням уточнення позовних вимог просив суд визнати протиправним та скасувати з дати прийняття постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 29.11.12 року головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України у розмірі 1 941 328,17 грн. у виконавчому провадженні №23131372.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 15 травня 2013 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, 06.12.2010 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису від 01.11.2010 №947 приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Петрушко Р.С. про звернення стягнення на майно, а саме: нежитлову будівлю, автозаправочну станцію, загальною площею 20,4 квадратних метрів, що розташована за адресою: Житомирська область Барановський район, м. Баранівка, вул. Першотравенська, 21 а, що належить на праві власності ТОВ «Житомир - Петрол» за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, задовольнити вимоги ТОВ «Український промисловий банк» в розмірі 19 413 281,71 грн.

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову від 29.11.2012 ВП №23131372 про стягнення виконавчого збору у розмірі 1941328,17 грн., у зв'язку тим, що боржником у наданий строк вимоги виконавчого документа не виконано.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 21.04.1999 №606-ХІV «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частинами 1, 2 ст. 2 Закону №606-ХІV зазначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону №606-ХІV, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 11 Закону № 606-ХІV).

За змістом ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, виконавчі написи нотаріусів.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику (добровільно) самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Отже, у випадку невиконання боржником рішення майнового характеру у семиденний строк з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню.

Таким чином, виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його добровільного виконання.

Відповідно до пунктів 1 та 2 статті 8 Закону, сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Як вбачається із виконавчого документу (напису), Підприємство з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомир - Петрол» є боржником у виконавчому провадженні, так як на його майно необхідно звернути стягнення загальна заборгованість якого становить 19413281,71 грн. Отже, рішення носить майновий характер.

Також встановлено, що боржником у встановлений строк для самостійного виконання, виконавчий напис нотаріуса не виконано.

Згідно з ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Вказаною нормою чітко встановлено, що з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, у зв'язку з чим, безпідставним та необгрунтованим є посилання позивача на те, що виконавчий збір стягується пропорційно вартості майна, або з фактично стягнутої суми.

Враховуючи те, що виконавчий збір є санкцією відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його добровільного виконання, а також те, що позивачем не було самостійно виконано виконавчий напис, суд дійшов висновку про наявність у відповідача підстав для стягнення з позивача виконавчого збору.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних повноважень, у випадку, якщо він є відповідачем в адміністративній справі, покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом адміністративного судочинства України на кожну сторону, в не залежності від того чи є вона суб'єктом владних повноважень, покладено обов'язок щодо доведення обставин на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Житомир-Петрол» - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 15 травня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 28 квітня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 23 квітня 2015 року.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Троян Н.М.

Бужак Н.П.