Справа № П/811/2518/14
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П/811/2518/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2015 року

справа № П/811/2518/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Ясенової Т.І. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кіровоградської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2014 року

по справі № П/811/2518/14 а адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Спецтрансбуд”

до Кіровоградської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки, не відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на припущеннях та суперечать вимогам чинного законодавства.

Не погодившись з вказаним рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з’явились, клопотань про розгляд справи за їх участі до суду не надходило, а тому, відповідно до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що фахівцями податкового органу відповідно до наказу №370 від 26 лютого 2014 року проведено планову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю “Спецтрансбуд” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 р. по 31.12.2013 р., за результатами якої складено акт №81/11-23-33-06/32892736 від 07.04.2014 р., висновками якого, зокрема, є порушення ТОВ “Спецтрансбуд”, вимог: пп.135.5.4, 135.5.5 п.135.5 ст.135, 138.1, 138.4 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, пп.159.1.1 п.159.1 ст.159 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 512 292,00 грн., у тому числі за ІІІ квартал 2012 року в сумі 19 014,00 грн., за 2013 рік в сумі 493 278,00 грн; п.198.2, 198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за лютий 2013 року на суму 350 475,00 грн., а також завищено відємне значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 19 Декларації з ПДВ) за січень 2013 року в сумі 350 475,00 грн. (а.с.12-46).

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Отже, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, які підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з акту перевірки, підставою для спірних грошових донарахувань позивачу у справі став висновок податкового органу щодо заниження ТОВ «Спецрансбуд» протягом перевіряємого періоду доходів на загальну суму 934366,00 грн.( у зв’язку з не включенням до складу доходів:за ІІІ квартал 2012 року 24 182,00 грн., протермінованої кредиторської заборгованості за операціями з ТОВ «Будрент»; за ІІІ квартал 2012 року 66 360,00 грн. в результаті не відображення в обліку оприбуткування товару (мінерального порошку) за господарськими операціями з ТОВ “Промресурс 2012”; за 2013 рік 837 653,00 грн., протермінованої кредиторської заборгованості за операціями з ПП “Нафто-Коетор”;за 2013 рік 6 171,00 грн. умовно нарахованих відсотків на неповернуту фінансову допомогу отриману від ТОВ “Фреш-Інвест”) та завищенням ТОВ “Спецтрансбуд” у 2013 році витрат в розмірі 1 752 374,00 грн., від’ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2013 року в сумі 350 000,00 грн. та податкового кредиту за лютий 2013 року з огляду на не підтвердження фактичного виконання повного комплексу обсягів робіт та фактичного отримання послуг за господарськими операціями з ТОВ “Будівельна фірма “Укрбуд”.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що такі висновки податкового органу не відповідають фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 20.01.2009 р. між ТОВ “Спецтрансбуд” та ПП “Нафто-Кретор” укладено договір №20/01-40 щодо поставки нафтопродуктів, який діє до 31 грудня 2009 року.

У відповідності до журналу-ордеру по рахунку 631 “Розрахунки з постачальниками” станом на 01.12.2013 р. за ТОВ “Спецтрансбуд” рахувалася кредиторська заборгованість перед ПП “Нафто-Кретор” в сумі 837 652,51 грн.

При цьому, між ТОВ “Спецтрансбуд” та ПП “Нафто-Кретор” укладено додаткову угоду до договору від 20.01.2009 р. №20/01-40, відповідно до якої, дія договору від 20.01.2009 р. №20/01-40 продовжується до 31 грудня 2014 року.

Проте, податковий орган не визнаючи зазначену додаткову угоду з огляду на допущені в ній помилки (унеможливість ідентифікації особи), дійшов висновку, що сума 837 652,51 грн. є безповоротною фінансовою допомогою, а тому відповідно до приписів ПКУ підлягає включенню до складу доходів.

Однак, суд першої інстанції цілком об’єктивно встановив, що додаткова угода №1 від 16.01.2012 р. до договору від 20.01.2009 р. №20/01-40 містить усі реквізити визначені ч.2 ст.9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” та дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки дія договору на момент вирішення спірних правовідносин не закінчилася, то сума 837 652,51 грн. не є безповоротною фінансовою допомогою і не повинна включатись до складу доходу.

Проведеною перевіркою встановлено наявність у платника податків видаткових накладних №ПР-157 від 04.09.2012 р., №ПР-803 від 12.09.2012 р. щодо поставки ТОВ “Промресурс 2012” у вересні 2012 року мінерального порошку неактивованого в загальній кількості 84 т., які на думку відповідача у справі повинні відображатися в обліку оприбуткування товару.

Проте, роблячи такий висновок, податковий орган не врахував тієї підстави, що наявність лише видаткових накладних за умови відсутності інших належних первинних документів не може свідчити про реальність господарських операцій, з огляду на що, висновок суду першої інстанції, що у платника податків не виникло обов’язку із віднесення сум за такими видатковими накладними до складу доходів за ІІІ квартал 2012 року є цілком правомірним.

Також, відповідно до матеріалів справи, а саме до договору №6 від 17.05.2013 р. про надання поворотної фінансової допомоги, укладеного між ТОВ “Спецтрансбуд” та ТОВ “Фреш-Інвест”, останнє надало позивачу поворотну фінансову допомогу в розмірі 900 000,00грн. з терміном повернення до 16 травня 2014 року.

Відповідно до журналу-ордеру по рахунку 631 “Розрахунки з постачальниками” станом на 31.12.2013 р. за ТОВ “Спецтрансбуд” рахується кредиторська заборгованість в сумі 250 000,00 грн.

Перевіркою встановлено, що платником податків не віднесено до складу доходів за 2013 рік розмір умовно нарахованих процентів на суму поворотної фінансової допомоги, не повернутої ТОВ “Спецтрансбуд” на кінець 2013 року у розмірі 6 171,45 грн.

Так, у відповідності до змісту п.14.1.257 Податкового кодексу України безповоротна фінансова допомога – це сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

Відповідно до п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України доходи, що враховуються при обчисленні об’єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Згідно з пп.135.5.4 п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Аналізуючи наведені норми, суд першої інстанції дійшов правомірних висновків що у ТОВ “Спецтрансбуд” виник обов’язок з віднесення до складу доходу за 2013 рік умовно нарахованих процентів на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець 2013 року у розмірі 6 171,45 грн.

При цьому, під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, представником позивача визнано факт завищення ТОВ “Спецтрансбуд” у ІІІ кварталі 2012 року доходу у зв’язку з не включенням до його складу 24 182,00 грн. протермінованої кредиторської заборгованості за операціями з ТОВ «Будрент» що і стало підставою для зменшення позовних вимог.

Крім того, протягом перевіряємого періоду, на виконання умов договору № 533 укладеного з Управлінням житлово-комунального господарства Луганської міської ради, між ТОВ «Спецтрансбуд» (Замовник) та ТОВ “Будівельна фірма “Укрбуд” (Виконавець) укладено договір №03/06-12 від 03 червня 2012 року та договір № 1 від 03 січня 2013, на виконання умов яких виконавцем надано послуг на загальну 2102848,96 грн. (в тому числі ПДВ 350474,83. грн.) що підтверджується актом до договору про надання послуг №1 від 03.01.2013 р. та актом №01012013 здачі-прийняття робіт (надання послуг) за січень 2013 року від 31.01.2013 р., нарадами-завданнями (дорожньо-будівельної техніки) виданих за період з листопада 2012 року по січень 2013 року та податковою накладною №1226 від 31.01.2012 р.

Роблячи висновок щодо завищення ТОВ “Спецтрансбуд” у 2013 році витрат в розмірі 1 752 374,00 грн. за господарськими операціями з ТОВ “Будівельна фірма “Укрбуд” податковий орган посилався на невідповідність акту №01012013 здачі-прийняття робіт вимогам законодавства, оскільки він не містить відомостей щодо об’єкта будівництва, де здійснювалися послуги, що унеможливлює ідентифікувати об’єкт на якому здійснювалися роботи та які саме механізми використовувалися замовником ТОВ “Спецтрансбуд”.

Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України передбачено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

З наведеного випливає, що право платника на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат надається добросовісним платникам для компенсації реально понесених ними витрат, пов'язаних з отриманням прибутку, внаслідок чого обумовлюється необхідністю підтвердження належними документами понесення таких витрат.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить із презумпції добросовісності платника, яка презюмує економічну виправданість його дій, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, і достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необгрунтованої податкової вигоди мають грунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування валових витрат і податкового кредиту.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, що акт №01012013 здачі-прийняття робіт (надання послуг) за січень 2013 року від 31.01.2013 р. містить усі реквізити визначені ч.2 ст.9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, при цьому об’єкт будівництва на якому виконувалися відповідні роботи вказаний у нарадах-завданнях за період з листопада 2012 року по січень 2013 року, а тому витрати понесені позивачем за вищевказаними господарськими операціями з ТОВ “Будівельна фірма “Укрбуд” безпосередньо пов’язані з господарською діяльністю ТОВ “Спецтрансбуд”.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції про дотримання позивачем у справі необхідних умов для формування податкового кредиту та про відсутність у податкового органу підстав для здійснення оспорюваних донарахувань відповідає наявним у справі доказам.

За таких обставин, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області – залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2014 року

по справі № П/811/2518/14 – залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст.. 212 та ч.5 ст. 254 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 20 квітня 2015 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров