Справа № 1328/2023/12, 2а-1328/243/12
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року Справа № 123822/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Яворського І. О., Кухтея Р. В.;

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 31 травня 2012 року в справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про скасування постанови та зобов'язання вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

03 березня 2012 року Шевченківським районним судом м. Львова зареєстровано позовну заяву Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 13 лютого 2012 року у виконавчому провадженні № 31178115 та зобов'язання прийняти до провадження виконавчий документ.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постанова в справі про адміністративне правопорушення від 20 травня 2011 року серії ЛВ № 12587 про стягнення штрафу пред'явлена до виконання у строки передбачені ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 31 травня 2012 року позов задоволено. Скасовано постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 13 лютого 2012 року про відмову у відкритті виконавчого провадження про примусове виконання постанови в справі про адміністративне правопорушення від 20 травня 2011 року серії ЛВ № 12587 щодо стягнення з ОСОБА_1 680 грн штрафу на користь Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова. Зобов'язано Шевченківський відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції прийняти до провадження виконавчий документ - постанову від 20 травня 2011 року серії ЛВ № 12587.

Дану постанову мотивовано тим, що відповідно до повідомлення про отримання поштової кореспонденції відповідачем лист позивача із постановою в справі про адміністративне правопорушення від 20 травня 2011 року серії ЛВ № 12587 отримано 29 вересня 2011 року, тобто таку скеровано вчасно.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем - Шевченківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що постанову в справі про адміністративне правопорушення від 20 травня 2011 року серії ЛВ № 12587 скеровано на адресу відповідача 05 лютого 2012 року, що підтверджується копією конверту. Крім того, повідомлення про отримання поштової кореспонденції, яке, на думку позивача, є доказом своєчасного скерування відповідачу згаданої постанови в справі про адміністративне правопорушення, містить підпис особи ОСОБА_2, яку звільнено із займаної посади 26 липня 2012 року. Також неможливо встановити, що надане позивачем повідомлення про отримання поштової кореспонденції підтверджує факт надіслання саме постанови в справі про адміністративне правопорушення від 20 травня 2011 року серії ЛВ № 12587.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Судом апеляційної інстанції заслухано суддю-доповідача, досліджено матеріали справи та проаналізовано доводи апеляційної скарги, внаслідок чого зроблено висновок про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України (в редакції чинній на момент вирішення судом першої інстанції питання про відкриття провадження в справі) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 17 КАС України (в редакції чинній на момент вирішення судом першої інстанції питання про відкриття провадження в справі) передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Частиною 1 ст. 18 КАС України (в редакції чинній на момент вирішення судом першої інстанції питання про відкриття провадження в справі), визначено перелік адміністративних справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним:

1) адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам;

2) усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

4) усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.;

5) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої цієї статті;

Згідно із ч. 2 ст. 18 КАС України (в редакції чинній на момент вирішення судом першої інстанції питання про відкриття провадження в справі), окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Позивачем у даному спорі є Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова.

Згідно із п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 384/2011 (далі - Положення), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади. Відповідно до п. 7 Положення, Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Виходячи із змісту даних вищенаведених законодавчих положень, суд апеляційної інстанції констатує, що Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова є територіальним органом центрального органу державної влади.

Відповідачем у даному спорі є Шевченківський відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції.

Згідно із Положенням про Державну виконавчу службу України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 385/2011 (далі - Положення про ДВС), Державна виконавча служба України (ДВС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - виконання рішень) відповідно до законів. Згідно із п. 7 Положення про ДВС ДВС України здійснює свої повноваження безпосередньо та через структурні підрозділи головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районних, міських (міст обласного значення), районних у містах, міжрайонних та міськрайонних управлінь юстиції, що забезпечують реалізацію повноважень ДВС України.

Отже, виходячи із змісту ч. ч. 1, 2 ст. 18 КАС України (в редакції чинній на момент вирішення судом першої інстанції питання про відкриття провадження в справі) та враховуючи фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що даний спір предметно підсудний окружному адміністративному суду.

Згідно з п. 6 ч. 3 ст. 108 КАС України (в редакції чинній на момент отримання судом першої інстанції позовної заяви), позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

Судом першої інстанції під час вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі вищенаведеного не враховано, внаслідок чого розглянуто справу з порушенням правил предметної підсудності.

В свою чергу таке порушення означає, що справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду, а тому, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 5 КАС України, якою передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

13 лютого 2012 року у виконавчому провадженні № 31178115 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Канюгою А. Я. винесено постанову про відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа, якою відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання постанови Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова в справі про адміністративне правопорушення від 20 травня 2011 року серії ЛВ № 12587 про стягнення з ОСОБА_1 680 грн штрафу, оскільки виконавчий документ подано з пропущенням встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всі формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Здійснивши перевірку постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 13 лютого 2012 року у виконавчому провадженні № 31178115 на предмет відповідності вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення можуть бути пред'явленні до виконання протягом трьох місяців.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

Постановою Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова від 20 травня 2011 року серї ЛВ № 12587 притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу ОСОБА_1.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 22 вересня 2011 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 20 травня 2011 року серії ЛВ № 12587.

Позивачем листом від 27 вересня 2009 року № 9278/04-44 направлено відповідачу оригінал постанови в справі про адміністративне правопорушення від 20 травня 2011 року серії ЛВ № 12587.

Факт отримання даного листа, на думку позивача, підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідно до якого лист надіслано позивачем 27 вересня 2011 року та отримано представником відповідача ОСОБА_2 29 вересня 2011 року.

Суд апеляційної інстанції вважає, що згадана копія повідомлення про вручення поштового відправлення не є належним та допустимим доказом факту скерування позивачем 27 вересня 2011 року на адресу відповідача оригіналу постанови в справі про адміністративне правопорушення від 20 травня 2011 року серії ЛВ № 12587, оскільки не дає змоги встановити вміст поштового відправлення.

Вміст поштового відправлення містить бланк опису вкладення, який згідно з пунктом 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові.

Крім того, відповідно до копії наказу Головного управління юстиції у Львівській області від 22 липня 2011 року № 816-К «Про звільнення ОСОБА_2» 26 липня 2011 року ОСОБА_2 спеціаліста ІІ категорії Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції звільнено із займаної посади за угодою сторін, що вказує на неможливість отримання згаданою особою поштового відправлення позивача 29 вересня 2011 року.

Поряд з цим, ряд інших письмових доказів вказує, що пред'явлення постанови в справі про адміністративне правопорушення від 20 травня 2011 року серії ЛВ № 12587 до виконання позивачем здійснено з порушенням строку встановленого п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Такими доказами є:

- копія журналу реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчого провадження Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції за період з 03 січня 2012 року по 02 квітня 2012 року (а. с. 39-40);

- копія журналу реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчого провадження Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції за період з 20 вересня 2011 року по 01 грудня 2011 року (а. с. 41-49).

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржувана постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження від 13 лютого 2012 року - відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необ'єктивно і всебічно не з'ясованих обставинах, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 158-163, 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції - задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 31 травня 2012 року в справі № 2а-243/12/1328 - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про скасування постанови та зобов'язання вчинення дій - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

Р. В. Кухтей