Справа № 685/20/15-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 685/20/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Самойлович А.П. Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

22 квітня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Теофіпольському районі Хмельницької області на постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 23 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Теофіпольському районі Хмельницької області та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в в Теофіпольському районі Хмельницької області та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними, скасування рішень та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Теофіпольского районного суду Хмельницької області від 17 лютого 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач по досягненню 55 років, маючи загальний стаж роботи понад 25 років, з яких понад 20 років відпрацював трактористом, звернувся до управління Пенсійного фонду України в Теофіпольському районі Хмельницької області (далі УПФУ в Теофіпольському районі) за призначенням пенсії на пільгових умовах.

Оскільки господарства в яких працював позивач, згідно даних Єдиного державного реєстру визнано банкрутами та ліквідовано без правонаступників, відповідачем заяву про призначення пенсії було передано на розгляд комісії при Головному управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі Головне УПФУ в Хмельницькій області).

Рішенням вказаної комісії від 27.11.2014 року №19 ОСОБА_2 відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи з 01.01.1981 року по 31.03.1999 року, з 01.04.1999 року по 01.01.2002 року з 04.01.2002 року по 08.12.2003 року та з 05.05.2004 року по 28.12.2005 року-так як первинними документами не підтверджена його робота на посаді тракториста.

Суд першої інстанції, при ухваленні оскаржуваної постанови та задовольняючи позов, виходив з того, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка відповідно до якої позивач в спірні періоди працював на посаді тракториста.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, проте вважає що оскаржувану постанову слід змінити, виходячи із наступного.

Відповідно до п. "в" ст. 13 України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-XII (далі Закон N 1788-XII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз'яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №7. До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії „тракторист-машиніст", запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.

За статтею 56 Закону N 1788-XII до стажу роботи зараховується робота в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і перерв. Під час обчислення стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно з пунктом 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року, при призначенні пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах служба в складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах, служба в військах і органах ВЧК, ОГПУ, НКВС, НКДБ, МДБ, Комітету державної безпеки СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік, служба в органах міліції прирівнюється за вибором особи, яка звертається за пенсією, до роботи, яка передувала службі чи безпосередньо слідувала за нею. При цьому зазначені періоди враховуються в розмірі, який не перевищує наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах чи пільгових розмірах.

Відповідно до п.2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року N 310 "Про трудові книжки колгоспників (була чинна на час внесення записів до трудової книжки позивача до 1991 року) установлено, що трудова книжка колгоспника являється основним документом про трудову діяльність членів колгоспу.

Згідно зі статтею 62 Закону N 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 N 162, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 N 58 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці та соцполітики N 259/34/5 від 08.06.2001 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п.17 Порядку, за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв'язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Пунктом 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як встановлено із записів в трудовій книжці колгоспника, що належить ОСОБА_3, останній з 01.01.1981 року по 31.03.1999 року, з 01.04.1999 року по 01.01.2002 року з 04.01.2002 року по 08.12.2003 року та з 05.05.2004 року по 28.12.2005 року працював трактористом .

При дослідженні трудової книжки позивача, судом апеляційної інстанції встановлено, що графи щодо відомостей про роботу, кількість відроблених людино-днів на рік, встановлений мінімум трудоднів, зарахування їх в стаж роботи, відомості про нарахувану зарплату та виправлення запису про роботу, внесені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 N 162, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 N 58 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці та соцполітики N 259/34/5 від 08.06.2001 року.

Записи в трудовій книжці ніким не оскаржувались та не визнавались в судовому порядку недійсними.

Слід також зазначити, що відповідно до вищезазначених записів в трудовій книжці колгоспника, позивач в спірні періоди роботи не тільки виконував, а й перевиконував встановлений щорічний мінімум трудової участі в громадському господарстві.

Таким чином, у трудовій книжці позивача є всі необхідні відомості для призначення йому пенсії на пільгових умовах і потреби у будь-яких інших доказах для підтвердження пільгового стажу немає.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає обгрунтованими висновки суду першої інстанції щодо наявності у відповідача обов'язку призначити позивачу пільгову пенсію за віком згідно з пунктом "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і звертає увагу відповідача на те, що архівні довідки чи первинні документи можуть слугувати доказом на підтвердження пільгового стажу роботи лише за відсутності документальних доказів, визначених законом, а не заміняти їх.

Однак, суд першої інстанції при винесенні рішення невірно визначився з початком періоду, з якого порушене право позивача підлягає захисту, зобов'язавши УПФУ в Теофіпольському районі призначити йому пенсію з моменту звернення з відповідною заявою, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, коли саме ОСОБА_2 звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії, проте в них наявна копія рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за результатами розгляду заяви від 27.11.2014 року, що свідчить про те, що позивач подав заяву про призначення пенсії не пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, а тому пенсію йому слід призначити з з дня, що настав за днем досягнення ним пенсійного віку, тобто з 29.08.2014 року.

Крім того, на думку колегії суддів, суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі позовних вимог та визнав неправомірною відмову УПФУ в Теофіпольському районі щодо зарахування до пільгового стажу періодів роботи, враховуючи слідуюче.

Відповідно до п.3 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року № 18-1, підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Таким чином, УПФУ в Теофіпольському районі в даному випадку не було наділене повноваженнями щодо зарахування спірних періодів роботи позивача до його пільгового стажу.

Відповідно до ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, зокрема змінити постанову суду.

За ч.1 ст.201 КАС України, підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції по суті правильно вирішив справу, однак із помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому постанова суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Теофіпольському районі Хмельницької області задовольнити частково.

Постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 23 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Теофіпольському районі Хмельницької області та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії змінити.

Абзац другий постанови виключити.

Абзац третій постанови вважати абзацом другим та викласти в наступній редакції:

Визнати протриправним та скасувати рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років №19 від 27.11.2014 року про відмову в зарахуванні ОСОБА_2 до пільгового стажу періодів роботи на посаді тракториста з 01.01.1981 року по 31.03.1999 року, з 01.04.1999 року по 01.01.2002 року, з 04.01.2002 року по 08.12.2003 року та з 05.05.2004 року по 28.12.2005 року.

Абзац четвертий вважати абзацом третім та викласти в наступній редакції:

"Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Теофіпольському районі Хмельницької області призначити ОСОБА_2 пенсію на пільгових умовах, відповідно до п. "в" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з 29.08.2014 року.

Абзаци п'ятий, шостий, сьомий вважати абзацами четвертим, п'ятим, шостим.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Залімський І. Г.

Смілянець Е. С.