Справа № 804/2605/15
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2015 р. Справа № 804/2605/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Наталії Василівни
при секретаріТалаш Д.В.
представника позивача представника відповідача Максимова Є.Л. Астаркіної Є.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання дій протиправними та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 09.12.2014 року по виконавчому провадженню №456588002,-
Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, в якому просить: визнати неправомірними дії державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Арутюняна Е.Б. по винесенню постанови від 09.12.2014 р. про стягнення з боржника виконавчого збору 1360,00 грн. та скасувати постанову від 09.12.2014 р. державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Арутюняна Е.Б. про стягнення з боржника виконавчого збору 1360,00 грн..
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач вчинив усі необхідні дії для своєчасного добровільного виконання судового рішення, однак державний виконавець необґрунтовано прийняв постанову про стягнення з нього виконавчого збору від 09.12.2014 року №45658802, оскільки судове рішення виконано в добровільному порядку, а тому позивач вважає, що дана постанова, винесена відповідачем протиправно та підлягає скасуванню, а дії з її винесення є неправомірними.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову, посилаючись на законність дій державного виконавця, надав до суду письмові заперечення, які містяться в матеріалах справи.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.
Постановою від 01.12.2014 року відкрито виконавче провадження з виконання рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська по справі №203/618/13-ц про поновлення з 04.01.2013 року ОСОБА_7 на посаді завідувача відділу експертизи тимчасової непрацездатності та надання матеріального забезпечення Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.
Згідно вищевказаної постанови боржнику Дніпропетровському обласному відділенню Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - запропоновано добровільно виконати рішення суду у строк до 08.12.2014 року.
При цьому зазначено, що при невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій.
Оскільки в строк наданий державним виконавцем судове рішення виконано не було, 09.12.2014 року державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Арутюняна Е.Б. винесено постанову ВП №45658802 про стягнення з боржника виконавчого збору.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить з наступного.
Згідно частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон №606) виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно статті 11 Закону №606 державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Крім того, державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
Відповідно до положень частин 1, 2 статті 17 Закону №606 примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.
Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.
Згідно ч.1, 2 ст.25 Закону №606 державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.
Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.
При цьому, згідно ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч. 2 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення, державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення.
Також, суд звертає увагу на приписи підпункту 3.7.1 п. 3.7 Інструкції № 512/5, зі змісту якого вбачається, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.
У відповідності до п.6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України "Про виконавче провадження" порядку.
Відповідно до положень ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на території України.
Як було зазначено представником державної виконавчої служби під час судового засідання, боржнику був наданий строк для самостійного виконання рішень - до 08.12.2014 року.
Факт отримання постанов про відкриття виконавчого провадження від 01.12.2014 року, саме 02.12. 2014 року підтверджується корінцем рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та не заперечується сторонами.
Оскільки Дніпропетровським обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності вимоги виконавчого документа в наданий для самостійного виконання строк не виконана, відповідачем винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №46658802 у розмірі 1360,00 грн., в порядку ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» - 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника юридичної особи.
В подальшому, на адресу відповідача надійшла заява від 05.02.2015 р. вх.№1033/06 від ОСОБА_7 про закінчення виконавчого провадження №4568802, у зв'язку з фактичним виконанням вимог виконавчого документу, у зв'язку з чим 25.02.2015 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, в якій зазначено про виведення в окреме провадження постанови №466588002 про стягнення виконавчого збору від 09.12.2014 року в окреме провадження.
Щодо посилання позивача про направлення заяви до відповідача з проханням звернутись до суду про роз'яснення рішення суду, слід зазначити, що відповідно до статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення.
Як встановлено в судовому засіданні підстав для звернення відповідача до суду для роз'яснення судового рішення не було, оскільки зміст виконавчого документу був зрозумілим.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач при винесенні постанови, що оскаржується від 09.2.2014 року, діяв у межах своєї компетенції, на підставі та у спосіб, що визначений положеннями Закону №606, оскільки у разі самостійного невиконання у встановлений строк боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та вимог виконавчого документу, державний виконавець повинен вчиняти виконавчі дії, спрямовані на виконання рішень судів та інших органів.
Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, з урахуванням доказів у їх сукупності та висновків суду викладених вище, суд приходить висновку, що позов не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, 160-163, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання дій протиправними та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 09.12.2014 року по виконавчому провадженню №456588002 - відмовити в повному обсязі.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено згідно ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко