Справа № 804/2009/15
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2015 р. Справа № 804/2009/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддя Ляшко О.Б.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Нова" до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що вважає безпідставним проведення податкової перевірки, висновки якої є хибними, не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв'язку з невірним застосуванням норм податкового та цивільного законодавства, а зазначене податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийняте податковим органом без достатніх на те правових підстав.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року до участі у справі 804/2009/15 в якості свідків було залучено головного бухгалтера ПП "Нова" ОСОБА_2, головного інженера ПП "Нова" ОСОБА_3 та головного інженера проекту ПП "Нова" ОСОБА_4.
Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджено матеріалами справи. Надав до суду заперечення на адміністративний позов, в якому зазначено, що перевірка позивача проведена правомірно, а оскаржуване позивачем рішення винесене в межах та у відповідності до вимог чинного законодавства України, у задоволенні позову просив відмовити.
Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Наказ про призначення документальної виїзної перевірки вручено 12.12.2014 року під розписку головному бухгалтеру ПП «Нова» ОСОБА_2
За результатами даної перевірки складено Акт №3850/04-61-22- 2/20272290 від 19.12.2014 р. (далі - Акт перевірки).
- За червень 2013 року у розмірі 2267 грн.
Порушення ч.5 ст.203, ч.1,2 ст.215, ст..216 ЦК України, п.185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 п.188.1 ст.188, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями) в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених ПП «Нова» при придбанні та наступному продажу товару, «нереальність» проведення господарських операцій між ПП «Нова» з контрагентами постачальниками ТОВ «УКРБУДІВНИЦЯ» та ТОВ «СИРІУС ТМ», здійснення операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди для третіх осіб: КЗК «Центральний парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченко», Гідроспоруди КП, Вортекс ТОВ, Берислав водоканал КП, КП Дніпропетровської міської ради «Міське управління справами».
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно акту №434/2204/38300710 від 30.12.13 ТОВ «Сиріус ТМ» до перевірки надало частково документи, також не підтверджено факт здійснення робіт на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Крім того, встановлений пересор товару, а саме неможливо відстежити подальший ланцюг придбаного товару, а також неможливо встановити постачальників товарів, робіт/послуг, які надаються ТОВ «Сиріус ТМ». З вищевикладеного вбачається, що всі наведені ознаки, як кожний окремо, так і у сукупності, дають підстави вважати, що у ТОВ „Сиріус ТМ" наявні ознаки відсутності факту реального здійсненпя господарської діяльності з листопаду 2012р. по жовтень 2013 року.
Таким чином, по ланцюгу ТОВ «УКРБУДІВНИЦЯ» - ПП «НОВА» у червні, липні 2013 року, ТОВ «СИРІУС ТМ» - ПП «НОВА» фактично проведено лише документування транзитних фінансових потоків з метою мінімізації сплати ПДВ в бюджет контрагентами - покупцями.
Таким чином, перевіркою встановлено «нереальність» проведення господарських операцій між ПП «НОВА» та контрагентами -постачальниками ТОВ «УКРБУДІВНИЦЯ», ТОВ «СИРІУС ТМ», наявність та здійснення операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди для третіх осіб.
Враховуючи вищезазначене, відповідач зазначає, що у зв'язку з не підтвердженням податкового кредиту з ПДВ по підприємству-постачальнику ТОВ «УКРБУДІВНИЦЯ» за червень, липень 2013 року, та ТОВ «СИРІУС ТМ» за серпень 2013 року у ПП «НОВА» відсутні об'єкти оподаткування податком на додану вартість по операціях з продажу товарів (робіт, послуг) підприємствам - покупцям «ймовірним вигодонабувачам».
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Водночас статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпункту 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 р. за № 168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення. статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 р. № 996-ХІУ, із змінами та доповненнями, встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.
Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.95 р. за № 168/704 первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа. Відповідно до пунктів 2.15, п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Водночас відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Таким чином, господарські операції для цілей визначення податкового кредиту з податку на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або лише за умови сплати грошових коштів.
Основним видом діяльності ПП «Нова» є будівництво житлових і нежитлових будівель.
Протягом періоду, що перевірявся контрагентами ПП «Нова» були: ТОВ «УКРБУДІВНИЦЯ» та ТОВ «СИРІУС ТМ»
У періоді, що перевірявся, ПП «Нова» (генпідрядник) оформило з ТОВ «УКРБУДІВНИЦЯ» (субпідрядник) договір на виконання робіт №6003 від 03.06.2013 р. Відповідно до зазначеного договору субпідрядник зобов'язується за дорученням генпідрядника виконати наступні роботи по обслуговуванню насосних дренажних станцій по вул. Омська, Повстанська, Відродження у м. Дніпропетровську: відкачка води у зоні затоплення, послуги з нагляду за територією фонтанів, прокладка мережі технічного водопроводу та електропостачання для архітектурних форм на острові Комсомольський.
Також у періоді, що перевірявся, ПП «Нова» (генпідрядник) оформило з ТОВ «СИРІУС ТМ» (субпідрядник) договір на виконання робіт №8003 від 01.08.2013 р. Відповідно до зазначеного договору субпідрядник зобов'язується за дорученням генпідрядника виконати наступні роботи реконструкція фонтанів, обслуговування насосних станцій по вул. Омська, Повстанська, Відродження у м. Дніпропетровську: відкачка води у зоні затоплення, послуги з нагляду за територією фонтанів, послуги експлуатації фонтанів, послуга з розконсервації фонтану, ремонтні роботи, послуги з очищення дощових колекторів, колодязей зливної каналізації, проектні роботи малої архітектурної форми, технічне обслуговування фонтанів.
Для проведення перевірки по господарських відносинах ПП «Нова» із ТОВ «УКРБУДІВНИЦЯ» та ТОВ «СИРІУС ТМ» за період червень, липень, серпень 2013 р. було надано наступні копії первинних документів: договори; податкові накладні; акти виконаних робіт; оборотно-сальдові відомості по рахункам 631; платіжні доручення; статутні документи; інше.
Позивач стверджує, що позивачем були надані всі первинні документи, які підтверджують наявність дійсних господарських відносин між ПП «Нова» та контрагентами.
Разом з тим, суд зазначає, що для цілей податкового обліку беруться до уваги насамперед економічні наслідки, створені господарськими операціями, а не особливості оформлення відповідних операцій. При цьому немає значення, яким цивільно-правовим договором опосередковано господарську операцію, а також те, чи визнаний відповідний договір недійсним у судовому порядку. Складені первинні документи не свідчать безпосередньо про реальність укладеної угоди.
Податкові обов'язки визначаються виходячи з реального економічного змісту господарської операції та спрямування її на досягнення певного економічного ефекту. Для з'ясування дійсного економічного змісту господарської операції варто аналізувати кінцевий економічний ефект у вигляді фактичного приросту (зміни вартості) активів, який настав або повинен був настати в результаті здійснення відповідної операції, незалежно від зафіксованих у документах намірів її учасників. З цією метою варто використовувати документальні та інші дані, що свідчать про фактичне отримання тих чи інших активів учасниками операції. Такі дані мають перевагу перед задекларованим документально змістом спірної господарської операції.
Доказами наявності таких обставин можуть бути документи або показання свідків, що свідчать про наявність прямих стосунків між набувачем і виробником або імпортером активу; інформація (у тому числі з відкритих джерел) щодо звичайних умов ділової поведінки на певному ринку; дані, отримані від виробника або перевізника, які засвідчують прямий шлях руху активів від виробника до набувача, без фактичної участі посередників у цьому процесі тощо. Докази, що можуть використовуватися при аналізі реальності операції - дані про існування активу (чи вироблявся, ким і коли), про його рух на шляху до платника податків-набувача (як транспортувався, де зберігався, ким приймався, у тому числі встановлення посадових осіб постачальника і покупця, задіяних у такому процесі), як використовувався далі (чи реалізовувався, чи споживався тощо).
Реальність потребує також з'ясування того факту, чи справді актив отриманий від указаного в первинних документах контрагента. Для цього треба встановлювати, за яких обставин і в який спосіб були налагоджені господарські зв'язки між платником податків та його задекларованим контрагентом, хто персонально брав у цьому участь. Доцільно встановити фактичний альтернативний рух активу у порівнянні із задекларованим.
Також у такому разі варто встановлювати технічну можливість виконання господарської операції із урахуванням фактичних господарських ресурсів постачальника (наявність виробничих потужностей, персоналу тощо) та фактичного змісту операції (чи необхідні спеціальні навички персоналу для її вчинення, чи потрібні для цього власні або залучені засоби, час та спеціальна обстановка тощо).
Згідно положень статі 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.
З метою з'ясування реальності оскаржуваної господарської операції між вказаними в первинних документах контрагентами, встановлення обставин, способу та руху активів Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року до участі у справі 804/2009/15 в якості свідків було залучено головного бухгалтера ПП "Нова" ОСОБА_2, головного інженера ПП "Нова" ОСОБА_3 та головного інженера проекту ПП "Нова" ОСОБА_4.
Зазначені особи з'явилися в судове засідання 31.03.2015, однак не змогли підтвердити реальність господарських операцій позивача з ТОВ «УКРБУДІВНИЦЯ» та ТОВ «СИРІУС ТМ». Так, свідки надали відомості, згідно яким кожен з них не мав особистого контакту з посадовими особами або представниками наведених контрагентів, не були присутні при підписанні договорів, не встановлювали зв'язок та відношення осіб, які виконували роботи, до наведених контраентів. Отже, з наведених пояснень свідків суд не має можливості встановити факт виконання робіт саме зазначеними контрагентами.
Зазначені особи в судове засідання не з'явилися, пояснень щодо реальності взаємовідносин з позивачем не надали.
Таким чином, під час судового розгляду справи позивачем не підтверджено належними та достатніми доказами факт отримання послуг від ТОВ «УКРБУДІВНИЦЯ» та ТОВ «СИРІУС ТМ», а отже й правомірність формування податкового кредиту.
Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
У зв'язку з викладеним вище, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «Нова» до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Згідно частини 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.
Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -
В задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «Нова» до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.
Стягнути на користь Державного бюджету України з Приватного підприємства «Нова» судові витрати зі сплаті судового збору в сумі 1644 грн. 30 коп.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.Б. Ляшко