Справа № 552/1317/15-а
Суддя: Яковенко Н. Л.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1317/15-а
Провадження № 2-а/552/55/15
ПОСТАНОВА

іменем України

21 квітня 2015 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Кондра Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 16 березня 2015 року звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

В позовній заяві посилався на те, що 27 лютого 2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 45641472 з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави про зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок додаткової пенсії ОСОБА_1 та провести виплату недоплаченої пенсії.

Вважає, що постанова є незаконною, такою, що суперечить законодавству.

В поданій до суду позовній заяві просив суд визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця від 27 лютого 2015 року.

Позивач подав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду, надав до суду свої письмові заперечення.

Враховуючи, що неявка осіб, які беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не зявились.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно з постановою Київського районного суду м. Полтави від 27 червня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у здійснені перерахунку ОСОБА_1 додаткової пенсії з 01 січня 2014 року в розмірах, передбачених ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок додаткової пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня 2014 року та провести виплату недоплаченої пенсії з урахуванням проведених виплат.

По справі видано виконавчий лист.

Вказаний виконавчий лист знаходився на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області та перебував в провадженні старшого державного виконавця Дрібної Ю.А.

27 лютого 2015 року старшим державним виконавцем Дрібною Ю.А. винесено постанову про закінчення даного виконавчого провадження. В постанові, зокрема, зазначено, що виконавче провадження закінчено з підстав, передбачених п. 11 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Частиною 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Статтею 89 Закону в свою чергу передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Згідно ч.1 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» в разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною 2 даної статті передбачено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Суд приходить до висновку про необґрунтованість рішення державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Зокрема, такий висновок суперечить практиці Європейського суду з прав людини який неодноразово в своїх рішеннях вказував на те, що виконання судового рішення має розглядатися як невід'ємна частина "судового процесу".

Відсутність відповідного фінансування не є поважною причиною для невиконання судового рішення.

Так, у своєму рішенні від 27 липня 2004 року у справі "Ромашов проти України" (Заява №67534/01) Європейський суд з прав людини знову зазначив, що державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на виправдання невиконання зобов'язань за боргом, визначеним судовим рішенням. Проте затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин. Але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності право, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. "ОСОБА_2 проти Італії", заява N 22774/93, § 74, ЄСПЛ 1999-V). У цій справі заявник не повинен був бути позбавлений можливості отримання відшкодування за рішенням, винесеним на його користь, що було дуже важливим для нього та його сім'ї, через стверджувані фінансові труднощі держави.

Тому суд, враховуючи норми ст. 124 Конституції України щодо обовязковості до виконання всіх судових рішень, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

Судові витрати у справі суд вважає за необхідне віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 8-14, 71, 159, 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_3 від 27 лютого 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 45641472 з виконання виконавчого листа, виданого Київським районним судом міста Полтави по справі № 552/3464/14-а за позовом ОСОБА_1.

Судові витрати у справі віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги на постанову у 10-денний термін.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_4

Суддя Н.Л.Яковенко

21.04.2015