Справа № 815/1612/15
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1612/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

секретар судового засідання Борцова С.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, про скасування постанови від 08.07.2010 року АН №381872 та скасування постанов від 30.08.2011 року ВП №28457538, від 24.05.2012 року ВП №32961366 та від 24.10.2014 року ВП №43152864 в частині накладення арешту на автомобіль, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - Банк) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, про скасування постанови від 08.07.2010 року АН №381872 та скасування постанов від 30.08.2011 року ВП №28457538, від 24.05.2012 року ВП №32961366 та від 24.10.2014 року ВП №43152864 в частині накладення арешту на автомобіль марки Daewoo Matiz, 2006 року випуску, державний номер - НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, тип - легковий седан, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3, видане РЕВ-5 МРВ УДАІ ГУМВС України в Одеській області 25.05.2007 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що між Банком та третьою особою - ОСОБА_1 був укладений кредитний договір від 25.05.2007 року на суму 54665,27 грн. з кінцевою датою погашення кредиту 25 травня 2012 року і сплатою 16,08 % річних. В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором сторони договору уклали договір застави рухомого майна від 25 травня 2007 року, відповідно до умов якого основним забезпеченням застави (предметом застави) є транспортний засіб марки Daewoo Matiz, 2006 року випуску, державний номер - НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, тип - легковий седан, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3, видане РЕВ-5 МРВ УДАІ ГУМВС України в Одеській області 25.05.2007 року. Проте, 11.11.2014 року представнику позивача стало відомо, що постановами від 08.07.2010 року АН №381872, від 30.08.2011 року ВП №28457538, від 24.05.2012 року ВП №32961366 та від 24.10.2014 року ВП №43152864 накладено арешт на все рухоме майно боржника, у тому числі і на майно, що знаходиться в заставі Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» за вищезазначеним договором кредитування та договором застави, що в свою чергу порушує законні права позивача як заставодержателя.

Від представника позивача до канцелярії суду надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, згідно наданого клопотання позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до канцелярії суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Третя особа - ОСОБА_1 до судового засідання не з'явилась, про час та місце проведення судового засідання відповідно до ч.11 ст.35 КАС України повідомлена належним чином, тому суд вважає можливим розглянути справу у порядку, передбаченому ст. 128 КАС України

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

25.07.2007 року між позивачем та третьою особою - ОСОБА_1 укладено кредитний договір №ODKIAN10970029 від 25.05.2007 року на суму 54665,27 грн. з кінцевою датою погашення кредиту 25 травня 2012 року і сплатою 16,08 % річних.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором сторони уклали договір застави рухомого майна від 25 травня 2007 року, відповідно до умов якого основним забезпеченням застави (предметом застави) є транспортний засіб марки Daewoo Matiz, 2006 року випуску, державний номер - НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, тип - легковий комбі, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3, видане РЕВ-5 МРВ УДАІ ГУМВС України в Одеській області 25.05.2007 року.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 21.02.2012 року по справі №2-3482/11 позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ODKIAN10970029 від 25.05.2007 року звернуто стягнення на заставлене майно автомобіль марки Daewoo Matiz, 2006 року випуску, державний номер - НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає в АДРЕСА_1, шляхом його продажу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобілю з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с.29-30).

Судом встановлено, що 11.11.2014 року позивачу стало відомо, що Першим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції прийнято постанови від 08.07.2010 року АН №381872, якою накладено арешт на транспортний засіб марки Daewoo Matiz, 2006 року випуску, державний номер - НОМЕР_4, кузов № НОМЕР_1, тип - легковий седан, та від 30.08.2011 року ВП №28457538, від 24.05.2012 року ВП №32961366 та від 24.10.2014 року ВП №43152864, якими накладено арешт на все рухоме майно боржника, в тому числі й на транспортний засіб марки Daewoo Matiz, 2006 року випуску, державний номер - НОМЕР_4, кузов № НОМЕР_1, тип - легковий седан, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3, видане РЕВ-5 МРВ УДАІ ГУМВС України в Одеській області 25.05.2007 року (а.с.50-59 з/б).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.( ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 32 Закону визначені заходи примусового виконання рішень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 32 даного Закону одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Зокрема, ст. 54 цього Закону встановлені норми щодо звернення стягнення на заставлене майно.

Так, ч.1 ст. 54 Закону встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про заставу» заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу», право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення.

Реєстрація застави не пов'язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави.

У разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно, такий документ повертається стягувачу-заставодержателю в порядку, встановленому пунктом 8 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 3 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про заставу», заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Закону України ,,Про заставу" якщо в результаті видання органом державної виконавчої влади чи органом місцевого і регіонального самоврядування акта, який не відповідає чинному законодавству, і порушуються права заставодержателя або інших осіб щодо володіння, користування та розпорядження предметом застави, такий акт визнається недійсним судом.

Статтями 589, 590 Цивільного кодексу України визначено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч.1 ст. 6 Закону України від 21.04.1999 року № 606-XIV ,,Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на час винесення оскаржених постанов) державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.4 ст. 54 Закону № 606-XIV, про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Спори, які виникають у виконавчому провадженні щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом (ч.7 ст. 54 Закону № 606-XIV).

Відповідно до ч.1 ст.590 Цивільного кодексу України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом.

Боржник вправі до дня продажу предмета забезпечувального обтяження на публічних торгах повністю виконати забезпечену обтяженням вимогу обтяжувача разом з відшкодуванням витрат, понесених обтяжувачем у зв'язку з пред'явленням вимоги і підготовкою до проведення публічних торгів. Таке виконання є підставою для припинення реалізації предмета забезпечувального обтяження на публічних торгах.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 21.02.2012 року по справі №2-3482/11 позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ODKIAN10970029 від 25.05.2007 року звернуто стягнення на заставлене майно автомобіль марки Daewoo Matiz, 2006 року випуску, державний номер - НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає в АДРЕСА_1, шляхом його продажу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобілю з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що діями відповідача порушені права позивача як заставодержателя належного на праві власності ОСОБА_1 автомобіля марки Daewoo Matiz, 2006 року випуску, державний номер - НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, тип - легковий седан, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3, видане РЕВ-5 МРВ УДАІ ГУМВС України в Одеській області 25.05.2007 року, оскільки право застави на вказаний транспортний засіб у позивача виникло на підставі належним чином укладеного договору застави від 25 травня 2007 року до прийняття оскаржуваних постанов про накладення арешту на рухоме майно, а тому постанови від 08.07.2010 року АН №381872, від 30.08.2011 року ВП №28457538, від 24.05.2012 року ВП №32961366 та від 24.10.2014 року ВП №43152864 в частині накладення арешту на автомобіль марки Daewoo Matiz, 2006 року випуску, державний номер - НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, підлягають скасуванню.

Відповідно ч.2 ст.3 Конституції України, головним обов'язком держави є утвердження і забезпечення прав і свобод людини. Забезпечення прав і свобод, крім усього іншого, потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року N 22-рп/2004).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Аналогічна норма закріплена і в ч.2 ст.19 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, з урахуванням встановлених фактів суд вважає, що позивачем доведено суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування своїх позовних вимог, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 2,4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, про скасування постанови від 08.07.2010 року АН №381872 та скасування постанов від 30.08.2011 року ВП №28457538, від 24.05.2012 року ВП №32961366 та від 24.10.2014 року ВП №43152864 в частині накладення арешту на автомобіль - задовольнити повністю.

Скасувати постанови Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 08.07.2010 року АН №381872, від 30.08.2011 року ВП №28457538, від 24.05.2012 року ВП №32961366 та від 24.10.2014 року ВП №43152864 в частині накладення арешту на автомобіль марки Daewoo Matiz, 2006 року випуску, тип ТЗ - легковий седан, державний номер - НОМЕР_2, кузов/шасі № НОМЕР_1.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя П.П.Марин