Справа № 810/7111/14
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/7111/14 Головуючий у 1-й інстанції: Кушнова А.О. Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

21 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко Т.М., Лічевецького І.О.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення, заборону вчиняти певні дії,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області залишено без розгляду в частині вимог про визнання протиправними дій ДПІ у Вишгородському районі Київської області по проведенню позапланової документальної невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по правових взаємовідносинах з ТОВ «ТВС Енергостандарт» за період квітень, травень, червень, липень, серпень 2011 року; визнання протиправними дій ДПІ у Вишгородському районі Київської області по оформленню акта про результати позапланової документальної невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по правових взаємовідносинах з ТОВ «ТВС Енергостандарт» за період квітень, травень, червень, липень, серпень 2011 року.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення, заборону вчиняти певні дії задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Вишгородському районі Київської області ДПС від 19 вересня 2012 року №. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю. Свої вимоги апелянт обгрунтовує тим, що правочин, укладений між позивачем та його контрагентом - ТОВ «ТВС Енергостандарт», вчинений без мети створення взаємних прав та обов'язків, з метою ухилення від сплати податків, що суперечить економічним інтересам держави та суспільства та одночасно є таким, що суперечить моральним засадам суспільства, тобто є нікчемними, а тому сплачені позивачем кошти неможливо відносити до складу податкового кредиту.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 21 серпня 2012 року по 28 серпня 2012 року ДПІ у Вишгородському районі Київської області ДПС, правонаступником якої на час розгляду справи є Вишгородська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, проведено позапланову документальну невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по правових взаємовідносинах з ТОВ «ТВС Енергостандарт» за період квітень, травень, червень, липень, серпень 2011 року, за результатами якої складено акт від 04 вересня 2012 року №1400/17-02/НОМЕР_1, в якому встановлено порушення позивачем ч.5 ст.203, ч.ч.1, 2 ст.215 , ст.216 ЦК України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених ФОП ОСОБА_2 при придбані та продажу товарів (послуг). Товар (послуги) по вказаних правочинах не був переданий в порушення ст.ст.662, 655, 656 ЦК України; встановлено відсутність об'єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів (послуг) за період квітень, травень, червень, липень, серпень 2011 року, які підпадають під визначення ст.ст.185, 198 розділу V Податкового кодексу України, занижено податок на додану вартість на суму 105412,40 грн., а саме: за квітень 2011 року - 28277,70 грн.; за травень 2011 року - 9036,12 грн.; за червень 2011 року - 25770,72 грн.; за липень 2011 року - 14093,88 грн.; за серпень 2011 року - 28234,02 грн.

На підставі акту перевірки №1400/17-02/НОМЕР_1 від 04 вересня 2012 року ДПІ у Вишгородському районі Київської області ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення від 19 вересня 2012 року №, згідно якого за порушення ст.198 Податкового кодексу України позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) на суму 131765,50 грн., у тому числі 105412,40 грн. за основним платежем та 26353,10 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є неправомірним та підлягає скасуванню, всі надані первинні документи містять усі обов'язкові реквізити, матеріалами справи підтверджується поставка товару та використання його у господарській діяльності позивача, а тому останній правомірно включив суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Згідно п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, серед іншого, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

В силу п.201.10 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З аналізу положень податкового законодавства вбачається, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наступних умов: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної, яка має усі обов'язкові реквізити.

Під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ст.3 ГК України).

Згідно пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як вбачається з вищенаведених норм, обов'язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб'єктами господарювання у сфері суспільного виробництва, яка спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг; результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження. Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має економічні властивості, що неможливе без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків.

За таких обставин, аналіз реальності господарської діяльності має здійснюватись на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту господарських операцій.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем (покупець) та ТОВ «ТВС Енергостандарт» (постачальник) укладений договір поставки №78 від 30 березня 2011 року, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) та в обумовлених об'ємах другій стороні ПММ (паливно-мастильні матеріали), а покупець зобов'язаний прийняти вказаний товар (нафтопродукти) в об'ємі згідно рахунку-фактури. Предметом поставки є паливно-мастильні матеріали (п.1.2). Поставка здійснюється на умовах - склад Постачальника (без доставки товару), на умовах - склад Покупця (з доставкою товару). Остаточно умови поставки визначаються за згодою сторін (п.2.1).

Кількість товару, який підлягає поставці за цим договором, визначається в літрах. Сторони мають право на протязі дії цього договору за погодженням змінювати загальну кількість товарів, що поставляються, про що сторони домовляються окремо (п.3).

Строки поставки встановлюються сторонами за погодженням сторін (п.4.1).

На підтвердження виконання умов вищезгаданого договору позивачем надано видаткові накладні №120402 від 12 квітня 2011 року, №210402 від 21 квітня 2011 року, №050501 від 05 травня 2011 року, №010602 від 01 червня 2011 року, №200702 від 20 липня 2011 року, №170802 від 17 серпня 2011 року; податкові накладні №1209 від 12 квітня 2011 року, №2110 від 21 квітня 2011 року, №507 від 05 травня 2011 року, №110 від 01 червня 2011 року, №2006 від 20 липня 2011 року, №1702 від 17 серпня 2011 року; реєстри виданих та отриманих податкових накладних за квітень, травень, червень, липень та серпень 2011 року; платіжні доручення №97 від 06 травня 2011 року, №98 від 16 травня 2011 року, №138 від 23 червня 2011 року, №152 від 13 липня 2011 року, №175 від 25 серпня 2011 року, №186 від 16 вересня 2011 року, №260 від 28 грудня 2011 року; звіти по паливно-мастильним матеріалам за квітень, травень,червень, липень, серпень 2011 року; оборотну відомість по рахунку 371.

Суми сплаченого ПДВ за вищевказаними накладними були включені позивачем до складу податкового кредиту квітня, травня, червня, липня та серпня 2011 року, про що свідчать Додатки 5 до податкових декларацій з ПДВ за вказані звітні періоди.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні. Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах. Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту. Разом з тим, у справі, що переглядається, податковим органом не доведено існування таких обставин.

З матеріалів справи вбачається, що висновки відповідача ґрунтуються на акті ДПІ у Печерському районі м.Києва від 01 березня 2012 року №1110/23-04/37264388 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ТВС Енергостандарт» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 14 вересня 2010 року по 21 грудня 2011 року», яким встановлено неможливість підтвердження реальності здійснення фінансово-господарських операцій підприємством ТОВ «ТВС Енергостандарт» з платниками податків контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за період, що перевірявся.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги посилання відповідача на акт ДПІ у Печерському районі м.Києва від 01 березня 2012 року №1110/23-04/37264388 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ТВС Енергостандарт», оскільки юридична відповідальність має індивідуальний характер, тому позивач не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб. Крім того, порушення контрагентом позивача вимог законодавства про порядок здійснення господарської діяльності не може бути підставою для висновку щодо безтоварності відповідних господарських операцій.

Здійснення господарської діяльності контрагентами не може мати наслідків для позивача, оскільки законодавством не передбачений обов'язок суб'єкта підприємницької діяльності бути обізнаним із особливостями господарювання контрагента. Відомості, що є обов'язковими для перевірки підприємством стосовно свого контрагента, це включення його до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також наявність свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість на час здійснення господарських операцій. На період господарських взаємовідносин між позивачем та ТОВ «ТВС Енергостандарт» останнє було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також платником податку на додану вартість. В свою чергу, відповідачем не надано доказів відсутності у контрагента позивача спеціальної податкової правосуб'єктності на момент укладення і виконання укладеного правочину.

Разом з тим, згідно ч.4 ст.70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Однак, відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо неведення господарської діяльності ТОВ «ТВС Енергостандарт» та відсутності реального здійснення договору, укладеного ТОВ «ТВС Енергостандарт» та позивачем.

З матеріалів справи вбачається, що позивач має ліцензію Головної державної інспекції на автомобільному транспорті серії НОМЕР_2 від 14 липня 2009 року строком дії до 07 липня 2014 року. Видом господарської діяльності позивача згідно вказаної ліцензії є надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідно до видів робіт, визначених Законом України «Про автомобільний транспорт».

Згідно ліцензії Головавтотрансінспекції серії НОМЕР_2 від 14 липня 2009 року позивачу дозволені наступні види робіт: внутрішні перевезення пасажирів автобусами; внутрішні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення; внутрішні перевезення вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами.

Отримання від ТОВ «ТВС Енергостандарт» паливно-мастильних матеріалів та подальше використання у власній господарській діяльності, зокрема, з метою надання послуг з перевезення пасажирів автомобільним транспортом відповідає видам діяльності та дозволеним згідно ліцензії видам робіт ФОП ОСОБА_2 та пов'язано з його господарською діяльністю.

На підтвердження наявності господарської мети під час вчинення операції з придбання паливно-мастильних матеріалів позивачем, серед іншого, надано договір №ТР 1012-0317 про надання послуг з перевезення пасажирів від 01 січня 2011 року, укладений з ТОВ «Чіпси Люкс», за умовами якого ТОВ «Чіпси Люкс» (замовник) замовляє, а позивач (виконавець) бере на себе зобов'язання по перевезенню власним автомобільним транспортом працівників замовника за узгодженими маршрутами.

Згідно копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, у власності позивача перебувають транспортні засоби (пасажирські автобуси, мікроавтобуси, самоскид), які використовуються під час господарської діяльності по наданню послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Крім того, позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 28 вересня 2004 року, укладеного з ВАТ ім.Васильєва, передано у власність майновий комплекс: Тракторна бригада з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Зареєстроване право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5241114 від 29 жовтня 2004 року.

Також згідно акту прийому-передачі майна від 30 вересня 2004 року ВАТ ім.Васильєва передав, а позивач прийняв резервуари для зберігання паливно-мастильних матеріалів загальним об'ємом 344 м.куб, що свідчить про наявність у позивача можливості зберігання придбаних у ТОВ «ТВС Енергостандарт» нафтопродуктів.

Таким чином, рух активів, установлена спеціальна податкова правосуб'єктність учасників господарської операції, господарська мета при вчиненні позивачем правочину з ТОВ «ТВС Енергостандарт», його реальність безпосередньо підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що посилання податкового органу на ненадання до перевірки позивачем товарно-транспортних накладних, як на підставу нереальності господарських операцій, є необґрунтованими, оскільки документи, зокрема, товарно-транспортна накладна або подорожний лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей. Товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, а відтак визначає взаємовідносини по виконанню перевезення вантажів для обліку транспортної роботи, натомість позивач здійснював операції з придбання товару та не виступав в якості замовника за договором перевезення.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства до складу податкового кредиту включено суми податку на додану вартість на підставі податкових накладних, отриманих від платника податку - ТОВ «ТВС Енергостандарт», встановлення судом на підставі матеріалів справи реальності здійснення господарських операцій, наявності поставленого товару та проведення оплати за нього, використання товару в рамках власної господарської діяльності позивача, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем в порушення ч.2 ст.71 КАС України правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 19 вересня 2012 року №, яке є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо відмови в задоволенні позовних вимог про заборону Вишгородській ОДПІ ДФС у Київській області використовувати акт про результати позапланової документальної невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по правових взаємовідносинах з ТОВ «ТВС Енергостандарт» за період квітень, травень, червень, липень, серпень 2011 року при проведенні та оформленні результатів податкових перевірок, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне:

Згідно пп.72.1.1 п.72.1 ст.72 Податкового кодексу України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація: що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

Відповідно до п.74.1 ст.74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Заборона використовувати акт від 04 вересня 2012 року №1400/17-02/НОМЕР_1 про результати позапланової документальної невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 при проведенні та оформленні результатів податкових перевірок права платника податків не порушує та є втручанням у внутрішню діяльність контролюючого органу, що, в свою чергу, є неприпустимим, оскільки владні управлінські функції суб'єкта владних повноважень не можуть бути змінені або обмежені судом, так як передбачені законом. Крім того, нормами КАС України не передбачено повноважень адміністративного суду позбавляти суб'єкта владних повноважень наданих йому чинним законодавством повноважень, втручатися в такі повноваження або обмежувати його в реалізації ним владної компетенції.

За таких обставин, враховуючи, що судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання, а зміст зазначеної вимоги полягає у вчиненні відповідачем певних дій в майбутньому, а також приймаючи до уваги, що у суду відсутні підстави вважати, що в подальшому відповідачем буде порушуватись право позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та безпідставними, а рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржувалось.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 24 квітня 2015 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецький

.

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Грищенко Т.М.

Лічевецький І.О.