Справа № 816/5133/14
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 р.Справа № 816/5133/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Григорова А.М. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2015р. по справі № 816/5133/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтавська птахофабрика"

до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Полтавська птахофабрика" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 16.10.2014 №, яким платнику збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в загальному розмірі 248125,50 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2015 року адміністративний позов ПАТ "Полтавська птахофабрика" задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 16.10.2014 №. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Полтавська птахофабрика" судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 496,26 грн.

Полтавська ОДПІ Головного управління Міндоходів у Полтавській області , не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, вважає, що суд при винесенні цього судового рішення порушив норми матеріального і процесуального права та просить суд апеляційної інстанції постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2015р. скасувати, прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

ПАТ "Полтавська птахофабрика" заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги та просить суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи у їх сукупності, постанову суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню , виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що в період з 04.06.2014р. по 24.06.2014р. посадовими особами Полтавської ОДПІ проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПАТ "Полтавська птахофабрика" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2013 по 30.04.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2013р. по 30.04.2014р., за результатами якої прийнято акт від 02.07.2014 №229/22/00845743.

Перевіркою, крім іншого, встановлено порушення ПАТ "Полтавська птахофабрика" приписів п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 209.1, п. 209.2 ст. 209, п. 209.6 ст. 209 Податкового кодексу України в частині заниження податкового зобов'язання в сумі 807 149,00 грн.

Підставою для зазначеного висновку слугувало те, що ПАТ "Полтавська птахофабрика" у грудні 2013 року до складу податкових зобов'язань декларації з ПДВ (скорочена) включило ПДВ у сумі 165416,67 грн. на підставі власної податкової накладної від 30.12.2013 №653/2. В цій податковій накладній у графі "Номенклатура товарів/послуг продавця" значиться запис "Постачання в межах балансу для невиробничого використання", шт. 1 х 827 083,35 + 165 416,67 = 992 500,02 грн. При цьому, бухгалтер пояснив, що нараховується податкове зобов'язання з ПДВ у зв'язку з поверненням коштів від ТОВ "Агрофірма "Обрій ЛТД" за раніше перераховані кошти (аванс) за сільськогосподарську продукцію по податковим накладним за листопад-грудень 2008 року (арк. 14 Акту).

Незважаючи на надані бухгалтером пояснення, ревізор на підставі лише даних податкової накладної, наданої на перевірку, де в графі "номенклатура товарів/послуг продавця" міститься запис "Постачання у межах балансу для невиробничого використання" зробив висновок про неможливість включення сум ПДВ призначених для невиробничого використання до податкової декларації з ПДВ (скороченої), яку подають суб'єкти спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства (арк. 15 Акту).

На підставі висновків акту перевірки Полтавською ОДПІ винесено, зокрема, податкове повідомлення-рішення від 17.07.2014 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за основним платежем в розмірі 807149,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 403574,50 грн. (а.с. 162).

Не погоджуючись із даним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до ГУ Міндоходів у Полтавській області (а.с. 163-164), яке своїм рішенням від 03.10.2014 №2125/10/16-31-10-04-12 (а.с. 165-168) скасувало податкове повідомлення-рішення від 17.07.2014 № в частині суми 962598,00 грн., в т.ч. 641732,00 грн. - основного платежу та 320 866,00 грн. - штрафної санкції, а в іншій частині - залишене без змін.

На підставі акту перевірки від 02.07.2014 № 229/22/00845743 та рішення ГУ Міндоходів у Полтавській області від 03.10.2014 №2125/10/16-31-10-04-12 Полтавською ОДПІ винесено нове податкове повідомлення-рішення від 16.10.2014 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 248125,50 грн., в тому числі 165417,00 грн. - за основним платежем та 82708,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 21).

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи податкове повідомлення-рішення, суд першої інстанції виходив з того , що висновок перевірки про порушення платником податків спеціального режиму оподаткування є необґрунтованим, у зв'язку з чим вжиті суб'єктом владних повноважень заходи фіскального впливу є неправомірними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Розділ V Податкового кодексу України визначає платників податку на додану вартість, об'єкт оподаткування, дату виникнення податкових зобов'язань, порядок визначення бази оподаткування, розміри ставок податку, порядок визначення суми податку та строки проведення розрахунків тощо.

Згідно п. 187.1 статті 187 Податкового Кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно п. 188.1 ст. 188 Податкового Кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком:

товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню;

газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов'язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Статтею 209 Податкового Кодексу України визначено спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства .

Згідно п. 209.1 наведеної статті резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

Відповідно до п. 209.6 ст. 209 Податкового Кодексу України сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Ця норма діє з урахуванням того, що:

а) для новоутвореного сільськогосподарського підприємства, зареєстрованого як суб'єкт господарювання, який провадить господарську діяльність менше ніж 12 календарних місяців, така питома вага сільськогосподарських товарів/послуг розраховується за наслідками кожного окремого звітного податкового періоду;

б) з метою розрахунку такої питомої ваги до складу основної діяльності сільськогосподарського підприємства не включаються оподатковувані операції з постачання основних фондів, що перебували у складі його основних фондів не менше ніж 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно, якщо такі операції не були постійними і не становили окремої підприємницької діяльності.

Згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей (п. 209.2 ст. 209 Податкового кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ "Полтавська птахофабрика" (раніше - ЗАТ "Полтавська птахофабрика") перебувала у господарських взаємовідносинах із ТОВ агрофірма "Обрій" LTD.

26.11.2008р. між ЗАТ "Полтавська птахофабрика" (Покупець) та ТОВ агрофірма "Обрій" LTD (Постачальник) були укладені договори поставки 26/11/08-1/ППФ (а.с. 25) та №26/11/08/ППФ (а.с. 27), за умовами яких Постачальник зобов'язався передати у власність Покупця кукурудзу, а Покупець зобов'язався прийняти товар і оплатити його на умовах, передбачених Договором.

З пояснень позивача вбачається, що вказаний товар мав бути використаний для виробничих сільськогосподарських потреб Товариства, а саме - для годування птиці.

На підставі податкових накладних постачальника в листопаді та в грудні 2008 року ПАТ "Полтавська птахофабрика" здійснило 100% попередню оплату за придбану кукурудзу (а.с. 64-67) та задекларувало податковий кредит в податковій декларації з ПДВ (скорочена) за листопад 2008 року та відповідно за грудень 2008 року.

Однак , поставка товару не відбулася, і в грудні 2013 року Постачальник повернув ПАТ "Полтавська птахофабрика" усе отримане за договорами поставки (100% попередньої оплати, про що свідчить банківська виписка про повернення попередньої оплати (а.с. 68-69). Відкориговані податкові накладні постачальник не надав у зв'язку з перебігом строку 1095 днів.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються представниками сторін.

30.12.2013р. ПАТ "Полтавська птахофабрика" виписало на себе податкову накладну №653/2 (а.с. 31) для коригування податкового кредиту на суму 165 417,00 грн., за якою задекларувало податкове зобов'язання в сумі 165417,00 грн. в податковій декларації з ПДВ (скорочена) за грудень 2013 року з визначеною номенклатурою товару: "Коригування податкового кредиту в зв'язку з поверненням передплати "Агрофірмою "Обрій" за кукурудзу згідно договорів №26/11/08/ППФ, №26/11/08-1/ППФ від 26.11.2008 (податкові накладні на передплату були виписані по першій події постачальником в листопаді, грудні 2008 року та віднесені ПАТ "Полтавська птахофабрика" до податкового кредиту спец. декларації в 2008 році). Розрахунок коригувань у зв'язку з поверненням коштів постачальник не надав, мотивуючи, що термін виписки податкових накладних склав більше ніж 1095 днів".

Одночасно ПАТ "Полтавська птахофабрика" звернулося до контролюючого органу із запитом від 30.12.2013 №460 (а.с. 29) про роз'яснення, яким чином підприємство має відкоригувати податковий кредит, сформований за минулий період, оскільки постачальник не видав підприємству розрахунки коригувань і не зареєстрував їх в ЄРПН.

У відповідь заступник начальника Полтавської ОДПІ своїм листом від 10.01.2014 №13/10/15/1-34 повідомила, що зменшення податкового кредиту можна здійснити лише за рахунок збільшення податкових зобов'язань (а.с. 30).

Однак, перевіркою зафіксовано факт заниження податкового зобов'язання з ПДВ за грудень 2013 року в сумі 165417,00 грн., оскільки в наданій до перевірки податковій накладній Товариство визначило за номенклатурою товару поставку у межах балансу для невиробничого використання. Саме обставина невиробничого використання є, на думку перевіряючого, визначальною при визначенні характеру операцій, які стосуються спеціального режиму оподаткування, встановленого статтею 209 Податкового кодексу України. Тож, за наявності таких конкретних даних, відображених у податковій накладній №653/2 від 30.01.2013, збільшення податкових зобов'язань з ПДВ, на переконання відповідача, має бути здійснене у загальному порядку за основною ставкою та відображене в податковій декларації з ПДВ, за якою здійснюються розрахунки з бюджетом.

Проте , з пояснень позивача вбачається, що податкова накладна №653/2 від 30.01.2013, яка була об'єктом дослідження під час позапланової перевірки, є лише чорновим варіантом, що не включався Товариством до регістрів податкового обліку, була надана до перевірки помилково, про що свідчить відсутність у відповідача належним чином її завіреної копії, а тому не може вважатися допустимим доказом по справі.

Так, відповідно до пункту 85.4 статті 85 Податкового кодексу України при проведенні перевірок посадові особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Отже, при виявленні податковим органом в ході перевірки фактів порушення платником податків вимог податкового законодавства, посадові особи контролюючого органу не тільки вправі отримувати копії документів, що підтверджують факти таких порушень, але й обов'язково мають їх додати в якості інформативних додатків до акту перевірки. При цьому такі копії обов'язково мають бути завірені платником податків.

Всупереч наведеному, відповідач мотивує свою позицію лише з посиланням на фотокопію документу (податкова накладна №653/2 від 30.01.2013, а.с. 50), який не засвідчений платником.

Тобто, враховуючи наведене , суд першої інстанції правомірно не прийняв як належний доказ , надану відповідачем копію податкової накладної №653/2 від 30.01.2013р.

Враховуючи те , що єдиний доказ, на якому ґрунтується висновок перевірки, є спростованим (є неналежним доказом), висновок відповідача про порушення платником вимог пункту 187.1 статті 187, 188.1 статті 188, пунктів 209.1, 209.6 статті 209 Податкового кодексу України є безпідставним та недоведеним.

Відповідно до п. 86.7, 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами та даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються органом державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

Рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником органу державної податкової служби (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (і разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником податкового органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, отримавши акт перевірки, позивачем 08.07.2014 року подано до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області на нього заперечення, в яких зазначено пояснення щодо господарських операцій з ТОВ «Агрофірма Обрій ЛТД» з придбання кукурудзи та доданими до заперечень документами, серед яких і належним чином засвідчену копію з оригінала податкової накладної №653/2 від 30.12.2013 р. ( а.с.154-156).

Враховуючи наведене , приписи п. 44.6., п.44.7 ст. 44 Податкового кодексу України, податковий орган повинен був врахувати надані , у встановлений строк , заперечення з виправленим реєстром разом з податковими та видатковими накладними, тому висновки податкового органу про порушення позивачем приписів 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України є неправомірними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України правомірність винесеного податкового повідомлення - рішення належним чином в суді не довів , у зв'язку з чим податкові повідомлення-рішення Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 16.10.2014 № не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню, а позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правомірність висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується повністю із висновком суду першої інстанції, так як обставини справи встановлені правильно, докази досліджені вірно, відповідно рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, тому судове рішення не підлягає скасуванню, апеляційна скарга не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2015р. по справі № 816/5133/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Григоров А.М. Тацій Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 29.04.2015 р.