Справа № 825/457/15-а
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2015 року Чернігів Справа № 825/457/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Заяць О.В.,

за участю секретаря Прокіної А.С.,

представника позивача Черевка А.П.,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Чернігівського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення допомоги по безробіттю, -

В С Т А Н О В И В:

Чернігівський міський центр зайнятості (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення незаконно отриманого матеріального забезпечення на випадок безробіття в розмірі 24110,53 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" позивачем встановлено, що відповідач, перебуваючи на обліку у Чернігівському міському центрі зайнятості в статусі безробітного не повідомив, що є діючим адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 615, виданого Чернігівською обласною КДКА 16.03.2012. У зв'язку з цим, в період з 03.02.2014 по 31.10.2014 відповідач незаконно отримав матеріальне забезпечення в розмірі 24110,53 грн. Добровільно повернути отримані кошти в розмірі 24110,53 грн., відповідач відмовився, тому позивач просить стягнути вказану суму в судовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.02.2015 у справі № 825/230/15-а та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2015 року у вказаній справі встановлено, що ОСОБА_2 в період з 03.02.2014 по 31.10.2014 не була самозайнятою особою, оскільки адвокатською діяльністю не займалася, доходів не отримувала.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, судом встановлено наступне.

На підставі поданої заяви від 29.10.2013 відповідач був зареєстрований в Чернігівському міському центрі зайнятості як така, що шукає роботу (а.с. 7).

Чернігівським міським центром зайнятості 29.10.2013 ОСОБА_2 надано статус безробітної та призначено допомогу по безробіттю.

За період з 03.02.2014 по 31.10.2014 відповідачу виплачена допомога по безробіттю в сумі 24110,53 грн., що підтверджується довідкою від 13.01.2015 (а.с. 18).

Позивачем, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення та виплати допомоги по безробіттю, за результатами якого, складено акт № 1, в якому зафіксовано, що відповідач є адвокатом - особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, у зв'язку з чим відноситься до зайнятого населення та не мала права бути визнана безробітною і отримувати допомогу по безробіттю.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000 № 1533-ІІІ, Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 № 307, (далі-Порядок № 307) Законом України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 № 5067 та Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" від 15.05.2003 № 755-IV.

Відповідно до статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" статусу безробітного може набути: 1) особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; 2) інвалід, який не досяг встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам" та "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам"; 3) особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно пункту 18 частини другої статті 22 Закону України "Про зайнятість населення" центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань, проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників.

Відповідно до пункту 2 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказами Державної податкової адміністрації України, Пенсійним фондом та Міністерством праці та соціальної політики України від 13.02.2009 № 7-1/60/62, розслідування згідно з цим Порядком, здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку, як безробітної.

Відповідно до пунктів 5, 6, 7, 8 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом: звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів. За результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили. У разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа, знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення, повернути незаконно виплачені кошти. У разі неповернення коштів у встановлений строк, стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до законодавства.

Аналізуючи вищезазначені нормативно-правові акти, суд приходить до висновку, що на позивача покладено обов'язок здійснювати контроль за правильністю та обґрунтованістю виплат на випадок безробіття шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку, як безробітної.

Так, у січні 2015, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" позивачем було проведено перевірку достовірності даних, зазначених у заяві відповідача, за результатами якої, складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення за № 1 від 05.01.2015 (а.с. 17).

Згідно із частинами другою та третьою статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними, стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Таким чином, обов'язок щодо своєчасного подання відомостей про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг, покладено на осіб, які зареєстровані як безробітні, тобто на відповідача.

Пунктом 6.14 вищевказаного Порядку № 307 передбачено, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку. Сума виплаченої допомоги по безробіттю підтверджується відповідною довідкою центру зайнятості, що підписується керівником, головним бухгалтером та скріплюється печаткою.

Пунктом 8 частини першої статті 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі, зокрема, призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 36 цього Закону сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обстави, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.01.2015 позивачем виданий наказ "Про повернення коштів гр. ОСОБА_2" № 2 (а.с. 19).

Між тим, вищевказаний наказ був оскаржений відповідачем у судовому порядку. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.02.2015, залишеної без змін Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2015, по справі № 825/230/15-а за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівського міського центру зайнятості, визнано протиправним та скасовано наказ Чернігівського міського центру зайнятості від 13 січня 2015 року № 2 «Про повернення коштів гр. ОСОБА_2».

Таким чином, враховуючи, що наказ "Про повернення коштів гр. ОСОБА_2" № 2 скасовано, підстави для стягнення коштів з ОСОБА_2 в розмірі 24110,53 грн. відсутні.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Чернігівського міського центру зайнятості задоволенню не підлягають.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Чернігівського міського центру зайнятості відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя підпис О.В. Заяць

З оригіналом згідно

Суддя О.В. Заяць