Справа № 804/12402/14
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 р. Справа № 804/12402/14

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Віхрова В.С., розглянувши у місті Дніпропетровську у письмовому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітас» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

13.08.2014 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Мелітас» (надалі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (надалі - відповідач) з наступними позовними вимогами:

1. Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо невизнання податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітас» з податку на додану вартість за червень 2014 р.;

2. Скасувати рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області №20440/10/04-62-18-02-28 від 24.07.2014 р., за яким декларація ТОВ «Мелітас» з податку на додану вартість за червень 2014 р. не вважається податковою звітністю;

3. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49061, Дніпропетровська обл., м.Дніпропетровськ, Бабушкінський район, вул. Героїв Сталінграда, буд. 25) прийняти податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітас» (, місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська обл., м.Дніпропетровськ, вул. Леніна, буд. 8-10, кімн. 400-А) з податку на додану вартість за червень 2014 року з додатками датою її фактичного отримання, тобто 15.07.2014 р.;

4. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49061, Дніпропетровська обл., м.Дніпропетровськ, Бабушкінський район, вул. Героїв Сталінграда, буд. 25) відобразити показники (дані) податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітас» (, місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська обл., м.Дніпропетровськ, вул. Леніна, буд. 8-10, кімн. 400-А) з податку на додану вартість за червень 2014 року з додатками в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітас» (, місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська обл., м.Дніпропетровськ, вул. Леніна, буд. 8-10, кімн. 400-А);

5. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49061, Дніпропетровська обл., м.Дніпропетровськ, Бабушкінський район, вул. Героїв Сталінграда, буд. 25) у десятиденний строк з дня отримання судового рішення у даній справі, яке набрало законної сили, подати звіт про виконання судового рішення у даній справі.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.08.2014 р. провадження у справі зупинено.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2015 р. провадження у справі поновлено.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач заперечує проти рішення відповідача щодо неприйняття податкової звітності, вважає його незаконним та таким, що суперечить вимогам чинному законодавству України, а отже є усі підстави для його скасування та вжиття заходів щодо відновлення порушеного права юридичної особи як платника податків.

Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності у порядку письмового провадження, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з частиною 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Частиною 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.07.2014 р. ТОВ «Мелітас» направило рекомендованим поштовим відправленням до ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2014 року, про що свідчить опис вкладення з відбитком календарного штампу поштового відділення та чек про сплату поштового відправлення.

Декларація була отримана відповідачем 15.07.2014 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправленням з підписом уповноваженої особи.

Рішенням податкового органу №20440/10/04-62-18-02-28 від 24.07.2014 р. вказану декларацію не визнано податковою звітністю, у зв'язку з тим, що ТОВ «Мелітас» позбавлено статусу платника ПДВ згідно акту анулювання реєстрації платника податку на додану вартість від 19.11.2013 р.

Проте, як свідчать матеріали справи, ТОВ «Мелітас» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, зокрема, про визнання протиправним та скасування рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області №1001/10-04-62-18-02-43 від 19.11.2013 р. про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Так, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2014 р. (справа №804/148/14) рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області №1001/10-04-62-18-02-43 від 19.11.2013 р. про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість скасовано.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2015 р. постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2014 року залишено без змін.

За даного приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори у порядку і розмірах, встановлених законом.

За приписами ст.ст. 15, 16 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи, юридичні особи та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операціях), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів.

Відповідно до положень п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання.

У відповідності до п.48.1, п.48.3, п.48.4 ст. 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору. Податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОПТУУ; індивідуальний податковий номер та номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

Згідно п. 49.3 ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Згідно п.49.8, п.49.9 ст. 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають. За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію датою її фактичного отримання контролюючим органом.

У п.49.10 ст. 49 Податкового кодексу України вказано, що відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларації з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висування будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

У разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 ст.48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови (пп.49.11 ст.49 Податкового кодексу України).

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що підставою для відмови контролюючого органу визнати податкову декларацію як податкову звітність є такі дефекти її заповнення, що впливають на адміністрування податку органом доходів та зборів.

Відповідно до положень пп. 4.14 п. 4 Методичних рекомендацій у разі подання платником податків до органу ДПС податкової декларації (у тому числі надісланої поштою або засобами електронного зв'язку), заповненої з порушеннями пп. 48.3 - 48.4 ст. 48 Кодексу, такий орган ДПС зобов'язаний надати платнику податків письмове повідомлення (у разі подання в електронному вигляді платнику надсилається квитанція) про відмову у прийнятті податкової декларації із зазначенням причин такої відмови (Додаток 6 до Методичних рекомендацій) та в силу положень п. 49.15 ст. 49 Податкового кодексу України така декларація вважається неподаною.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Обов'язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Оскільки відмова у прийнятті поданої декларації призводить до виникнення юридичних наслідків для платника податків, така відмова може бути предметом розгляду в адміністративних судах України.

Суд звертає увагу, що лист відповідача №20440/10/04-62-18-02-28 від 24.07.2014 р. не містить фрази про відмову у прийнятті податкової декларації платника податків, у ньому лише зазначається, що податкова звітність підприємства такою не вважається, проте вказане формулювання та сам лист судом розцінюється саме як відмова у прийнятті податкової звітності, що передбачено приписам п.49.11 ст. 49 Податкового кодексу України.

Суд звертає увагу, що з аналізу викладених норм чинного законодавства не вбачається такої підстави для неприйняття податкової декларації з ПДВ як анулювання свідоцтва платника ПДВ за рішенням податкового органу.

Як зазначалося раніше, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2014 р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2015 р. рішення податкового органу про анулювання реєстрації платника ПДВ скасовано.

Рішення набрало законної сили у відповідності до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

В силу ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлені вищезазначеними судовими актами факти мають преюдиціальне значення в рамках досліджуваного адміністративного спору та доведенню знову не підлягають.

Суд звертає увагу, що відповідно до п.5.10 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 14.11.2014 р. № 1130, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2014 р. за № 1456/26233 рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за ініціативою контролюючого органу може бути оскаржене в адміністративному порядку відповідно до вимог статті 56 Кодексу або до суду.

Рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за ініціативою контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності такого рішення актам законодавства, а також у разі скасування судових рішень чи записів у Єдиному державному реєстрі, на підставі яких було прийняте рішення про анулювання реєстрації.

Підставою для внесення до Реєстру змін щодо скасування анулювання реєстрації, що відбулось за ініціативою контролюючого органу, є рішення суду, яке набрало законної сили, або рішення контролюючого органу про скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ. Рішення із копіями відповідних документів направляється до Державної фіскальної служби України для внесення відповідних змін до Реєстру.

Якщо анулювання реєстрації платника ПДВ було здійснене згідно з рішенням про анулювання реєстрації платників податку на додану вартість за формою № 7-РПДВ (додаток 7), то скасування анулювання реєстрації платника ПДВ проводиться шляхом скасування запису про такого платника у Переліку. При цьому не скасовуються рішення про анулювання реєстрації платників ПДВ та анулювання реєстрації інших платників ПДВ, включених до Переліку.

Рішення контролюючого органу про скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ викладається з описом ситуації, посиланням на Кодекс, зазначенням мотивів та обґрунтувань прийняття такого рішення, оформляється на бланку та підписується керівником такого органу чи особою, яка виконує його обов'язки або є заступником керівника.

У разі скасування рішення про анулювання реєстрації, якщо інше не визначено судовим рішенням, контролюючий орган вносить до Реєстру запис про реєстрацію платника ПДВ із урахуванням, зокрема, таких особливостей: якщо на дату скасування рішення про анулювання реєстрації в особи відсутня наступна (повторна) реєстрація, дата реєстрації платником ПДВ не змінюється.

Згідно п.3 Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.08.2010 р. №1172/11/13-10 у разі набрання законної сили рішенням про задоволення позовних вимог та визнання протиправним рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість відповідне рішення податкового органу вважається протиправним з моменту його прийняття.

Отже, враховуючи, що вищенаведеним судовим рішенням скасовано рішення податкової інспекції про анулювання свідоцтва платника ПДВ, дата реєстрації платника ПДВ не змінюється.

Таким чином суд зазначає, що відповідач під час складання листа №20440/10/04-62-18-02-28 від 24.07.2014 р. діяв не у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України, і тим самим порушив п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень повинні бути прийняті (вчинені), зокрема, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин позовні вимоги 1 та 2 підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги 3 та 4 суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 49.13 ст. 49 Податкового кодексу України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

З огляду на викладене, суд вважає, що необхідним заходом для належного захисту прав платника податків є зазначення дати, з якої податкова декларація вважається поданою платником до контролюючого органу, і враховуючи наявний спір, зобов'язати відповідача прийняти таку декларацію датою її фактичного отримання - 15.07.2014 р.

Також, відповідно до Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України 05.12.2013 № 765, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 р. за № 217/24994 встановлюється механізм ведення територіальними органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів.

З метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.

При взятті на облік платника протягом відповідного року територіальним органом Міндоходів відкриваються інтегровані картки платника з дати нарахування або сплати податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску (залежно від того, яка з цих подій настала раніше).

Для зведеного оперативного обліку надходжень платежів, повернення коштів, помилково або надміру зарахованих сум територіальними органами Міндоходів в електронному вигляді ведуться реєстри надходжень та повернень платежів за відповідною формою.

Для забезпечення контролю за повнотою та своєчасністю розрахунків платників територіальні органи Міндоходів проводять оперативний облік надходжень: 1) за податками, зборами, митними платежами на підставі документів, визначених Порядком взаємодії органів Міністерства доходів і зборів України та органів Державної казначейської служби України в процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України, Міністерства фінансів України від 4 грудня 2013 року № 760/1031, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 грудня 2013 року за № 2193/24725; 2) за єдиним внеском на підставі документів, визначених Положенням про рух коштів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України, Міністерства фінансів України від 19 вересня 2013 року № 493/815, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27 вересня 2013 року за № 1667/24199.

Дані про надходження податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску відображаються територіальним органом Міндоходів, на який покладено функції з ведення обліку відповідного платежу, в інтегрованій картці платника і в реєстрі надходжень та повернень у день отримання від органів Державної казначейської служби України відомостей про зарахування та повернення надміру сплачених платежів у вигляді електронного реєстру розрахункових документів.

З метою обліку сум митних та інших платежів, що підлягають перерахуванню до Державного бюджету України, щоденно координаційно-моніторинговими підрозділами формуються реєстри належних до перерахування сум митних та інших платежів, сплачених платниками, та передаються підрозділам фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку для підготовки платіжних документів.

Таким чином, наведені положення законодавства дають підставу для висновку про наявність у платника податків матеріально-правового інтересу в тому, щоб дані карток особових рахунків та електронних баз податкової звітності правильно відображали фактичний стан платежів до бюджету та задекларовані платником податків показники, у зв'язку з чим позовна вимога 4 підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Тому, позовна вимога позивача 5 також підлягає задоволенню, з огляду на те, що встановлення десятиденного строку з дня отримання судового рішення є достатнім для подання звіту про виконання судового рішення у справі, що розглядається.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За наведених обставин у сукупності, на підставі встановлених фактів, суд приходить до висновку, що відповідач діяв необґрунтовано, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітас» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо невизнання податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітас» з податку на додану вартість за червень 2014 року;

Скасувати рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області №20440/10/04-62-18-02-28 від 24.07.2014 р., за яким декларація ТОВ «Мелітас» з податку на додану вартість за червень 2014 р. не вважається податковою звітністю;

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49061, Дніпропетровська обл., м.Дніпропетровськ, Бабушкінський район, вул. Героїв Сталінграда, буд. 25) прийняти податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітас» (, місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська обл., м.Дніпропетровськ, вул. Леніна, буд. 8-10, кімн. 400-А) з податку на додану вартість за червень 2014 року з додатками датою її фактичного отримання, тобто 15.07.2014 року;

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49061, Дніпропетровська обл., м.Дніпропетровськ, Бабушкінський район, вул. Героїв Сталінграда, буд. 25) відобразити показники (дані) податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітас» (, місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська обл., м.Дніпропетровськ, вул. Леніна, буд. 8-10, кімн. 400-А) з податку на додану вартість за червень 2014 року з додатками в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітас» (, місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська обл., м.Дніпропетровськ, вул. Леніна, буд. 8-10, кімн. 400-А);

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49061, Дніпропетровська обл., м.Дніпропетровськ, Бабушкінський район, вул. Героїв Сталінграда, буд. 25) у десятиденний строк з дня отримання судового рішення у даній справі, яке набрало законної сили, подати звіт про виконання судового рішення у даній справі.

В порядку розподілу судових витрат стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітас» судовий збір в розмірі 73,08 грн. (сімдесят три грн. 08 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови, виготовленої у повному обсязі.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 25.03.15 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді В.С. Віхрова В.С. Віхрова Ю.Ю. Ковтун