Справа № 816/2604/14
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/2604/14

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Костенко Г.В.,

за участю: секретаря судового засідання - Колодяжному Д.В.,

представника позивача - Буря Я.В.,

представника відповідача - Касумова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Альянс" до Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

02 липня 2014 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Приват-Альянс" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про скасування податкових повідомлень - рішень від 10.02.2014 року №000008220, №, №, від 18.04.2014 року №..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачем безпідставно ставиться йому у вину неправомірне формування податкового кредиту та витрат протягом періоду, охопленого перевіркою, за господарськими правовідносинами з ПАТ КБ "Приват Банк" та з ТОВ "Приват-Агроцентр". Наполягав, на тому, що усі господарські операції із вказаним контрагентами мали реальний характер та в повному обсязі відображені в бухгалтерському та податковому обліках підприємства, а за їх наслідками позивачем правомірно сформовано витрати та податковий кредит відповідних податкових періодів.

20 квітня 2015 року позивачем подана заява про зменшення позовних вимог, в якій останній просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 10 лютого 2014 №000008220 та від 18 квітня 2014 року № .

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні, дії Карлівської ОДПІ вважає правомірними, а спірні податкові повідомлення-рішення - такими, що відповідають чинному законодавству внаслідок того, що контролюючим органом встановлено численні порушення з боку позивача при формуванні податкового кредиту та витрат.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в період з 06 грудня 2013 року по 22 січня 2014 року фахівцями Карлівської ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Приват-Альянс" (), з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. За результатами перевірки складено акт від 28 січня 2014 року № 6/22/33563737 (т. 1 а.с. 35-91), в якому, зокрема, відображено наступні порушення:

- пункту 137.8 статті 137, пунктів 138.2, 138.8 статті 138, підпунктів 139.1.5, 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пункту 141.1 статті 141 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1850991,00 грн., в тому числі: за І квартал 2012 року - на 487231,00 грн., за півріччя 2012 року - на 1005230,00 грн., за 3 квартали 2012 року - на 1432061,00 грн., за 2012 рік - на 1850991,00 грн.;

- пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 110420,00 грн., в тому числі: за січень 2012 року - на 833,00 грн., за лютий 2012 року - на 75,00 грн., за березень 2012 року - на 48861,00 грн., за червень 2012 року - на 49166,00 грн., за вересень 2012 року - на 6093,00 грн., за грудень 2012 року - на 5392,00 грн.;

Не погодившись з висновками, викладеними в акті перевірки від 28 січня 2014 року № 6/22/33563737 ТОВ "Приват-Альянс" скористалось своїм правом щодо направлення на адресу Карлівської ОДПІ заперечень до вказаного акта перевірки (т. 1 а.с. 156-165).

За результатами розгляду поданих позивачем заперечень Карлівською ОДПІ заперечення платника податків відхилено (т. 1 а.с. 176-198) та винесено податкові повідомлення-рішення від 10 лютого 2014 року:

№ , яким ТОВ "Приват-Альянс" донараховано податкові зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 110420,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 55210,00 грн. (т. 1 а.с. 34),

№ 000007220, яким позивачу донараховано податок на прибуток підприємств за основним платежем в розмірі 1850991,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 925495,50 грн.

Не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями та скориставшись правом на адміністративне оскарження ТОВ "Приват-Альянс" звернулось із скаргою до Головного управління Міністерства доходів і зборів у Полтавській області на зазначені податкові повідомлення-рішення.

Рішенням Головного управління Міністерства доходів і зборів у Полтавській області від 05 березня 2014 року № 527/10/16-31-10-04-12 (т. 1 а.с. 233-234) розгляд скарги продовжено до 21 квітня 2014 року та призначено позапланову перевірку ТОВ "Приват-Альянс" з питань, які не були досліджені при проведенні планової перевірки ТОВ "Приват-Альянс".

В період з 13 березня 2014 року по 19 березня 2014 року Карлівською ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Приват-Альянс", за результатами якої складено акт від 21 березня 2014 року № 21/22/33563737 (т. 1 а.с. 92-155), яким підтверджено правомірність донарахування контролюючим органом податкових зобов'язань.

На вказаний акт позапланової перевірки ТОВ "Приват-Альянс" також направлено заперечення від 31 березня 2014 року (т. 1 а.с. 166-175).

Рішенням Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 07 квітня 2014 року № 794/10/16-31-10-04-12 (т. 1 а.с. 235-249) скаргу позивача задоволено частково: скасовано податкове повідомлення-рішення Карлівської ОДПІ від 10 лютого 2014 року № в частині 330269,62 грн. за основним платежем та 165134,81 грн. за штрафними санкціями в іншій частині скаргу ТОВ "Приват Альянс" залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 10 лютого 2014 року № - без змін.

На підставі рішення Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 07 квітня 2014 року № 794/10/16-31-10-04-12 Карлівською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 18 квітня 2014 року № , яким ТОВ "Приват Альянс" донараховано податок на прибуток підприємств за основним платежем в розмірі 1520721,38 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 760360,69 грн. (т. 1 а.с. 31).

За наслідками звернення позивача до вищого контролюючого органа останній залишив скаргу платника без задоволення, а спірні податкові повідомлення-рішення - без змін (з урахуванням Рішення Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 07 квітня 2014 року № 794/10/16-31-10-04-12) (т. 2 а.с. 1-9).

Позивач, не погоджуючись із правомірністю прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, оскаржив останні до суду.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку спірному податковому повідомленню-рішенню від 18 квітня 2014 року № про збільшення суми грошового зобов'язання позивача з податку на прибуток на 2281082,07 грн. суд виходить з наступного.

Як вбачається з акта перевірки, контролюючий орган пов'язує виявлені порушення з неправомірністю віднесення позивачем до складу витрат відсотків за кредитним договором, кошти якого не використовувались в господарській діяльності підприємства.

Так, перевіркою повноти визначення доходу, що враховується при визначенні об'єкта оподаткування за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року, встановлено його заниження на 1225686,00 грн.

За результатами вказаної перевірки виявлено, що ТОВ "Приват-Альянс" не віднесено до складу доходів (ряд.03 ІД "Інші доходи" декларації з податку на прибуток) суму відсотків в розмірі 1225686,00 грн. за договором від 18 грудня 2008 року № 6479 (з додатковими угодами до нього) про розміщення грошових коштів на поточному депозиті в ПАТ КБ "Приват Банк".

Додатковою угодою від 08 січня 2009 року № 2 до договору від 18 грудня 2008 року № 6479 визначена процентна ставка по депозиту у розмірі 25% річних.

Матеріалами справи підтверджено, що станом на 01 січня 2012 року кошти в сумі 48490000,00 грн. перебували в розпорядженні ПАТ КБ "Приват Банк" на депозитному рахунку ТОВ "Приват-Альянс", за користування якими банківська установа мала нарахувати (виплатити) позивачу відсотки в розмірі 25% річних відповідно до умов договору від 18 грудня 2008 року № 6479 (з додатковими угодами до нього) про розміщення грошових коштів на поточному депозиті ТОВ "Приват-Альянс" на загальну суму 1225686,00 грн.

Разом із цим, позивач у своєму бухгалтерському обліку відображає залишок депозиту протягом 2012 року в розмірі 321,98 грн. та вказує на відсутність нарахування відсотків.

Аналіз бухгалтерської звітності період, охоплений перевіркою, став підставою для висновку Карлівської ОДПІ про те, що позивачем безпідставно не відображено залишок на депозитному рахунку в сумі 48490000,00 грн.

Таким чином, причиною невизнання контролюючим органом відсотків за кредитним договором витратами позивача є використання кредитних коштів поза межами господарської діяльності позивача.

В ході розгляду справи позивачем не спростовано висновки акта перевірки та не доведено, що кредитні кошти використані в господарській діяльності платника, тобто з метою отримання доходу (відсотків).

Крім того, актом перевірки від 28 січня 2014 року № 6/22/33563737 встановлено завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за період з 01 січня 2012 по 31 грудень 2012 року на 7588556,00 грн., яке виникло внаслідок наступних порушень.

Перевіркою відображених у податковій декларації показників фінансових витрат встановлено їх завищення на 6685258,54 грн. за рахунок включення до їх складу відсотків по кредитному договору від 22 грудня 2008 року № П203 Г/С, кошти за яким використані поза межами господарської діяльності підприємства.

Відповідно до укладеного позивачем з ПАТ КБ "Приват Банк" кредитного договору від 22 грудня 2008 року № П203 Г/С (т. 2 а.с. 74-76) (з додатковими угодами до нього), кредитні кошти в сумі 54500000,00 грн. надано позичальнику для поповнення обігових коштів ТОВ "Приват-Альянс" під 14% річних, термін повернення якого 17 грудня 2010 року, (згодом пролонговано до 14 грудня 2014 року).

В ході перевірки встановлено, що 22 грудня 2008 року платіжним дорученням № П203 Г/С ТОВ "Приват-Альянс" перерахував на депозитний рахунок, відповідно укладеного з ПАТ КБ "Приват Банк" договору від 18 грудня 2008 року № 6479 кошти в сумі 54500000,00 грн. (т. 2 а.с. 78). Контролюючим органом встановлено, що кошти розміщено на поточному депозиті на рахунку, який є корпоративним картковим рахунком позивача (кошти з якого отримуються через банкомат або по чековій книжці, операції з даного рахунку по взаєморозрахунках з іншими суб'єктами господарювання не здійснюються).

Окрім того, додатковою угодою від 18 грудня 2008 року визначено ставку по депозиту в розмірі 7% річних, що кваліфіковано відповідачем як збиткову операцію, оскільки кредитні кошти отримано за ставкою - 14% річних; додатковою угодою від 08 січня 2009 року внесено зміни по депозитній ставці та збільшено останню до 25% річних.

Станом на 01 січня 2012 року заборгованість позивача перед ПАТ КБ "Приват Банк" становила 48490000,00 грн.

Разом із тим, Карліською ОДПІ встановлено, що в бухгалтерській звітності за перевірений період, ТОВ "Приват-Альянс" не відображено залишок в сумі 48490000,00 грн. на депозитному рахунку (звіт про фінансові результати).

В ході перевірки не встановлено документального підтвердження цільового використання позивачем кредитних коштів по кредитному договору від 22 грудня 2008 року № П203 Г/С.

Також, в ході проведення перевірки співставлено показники фінансової звітності платника за 2010-2012 роки.

Проведеним аналізом фінансової звітності встановлено, що за період використання кредитних коштів бухгалтерський збиток підприємства збільшився від 5510 тис. грн. (2010 рік) до 6482 тис.грн. (2012 рік).

Відтак, операція з отримання кредитних коштів та понесення витрат, пов'язаних з обслуговуванням такого кредиту, не призвело до отримання позитивних результатів та економічного ефекту, вираженого в отриманні прибутку (чи зменшення збитків).

Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку.

З наведеного випливає, що будь-які витрати мають бути здійснюваними саме для і в межах провадження господарської діяльності, а не з іншою метою.

В ході розгляду справи позивачем не спростовано висновки акта перевірки та не доведено, що кредитні кошти використані в господарській діяльності платника, тобто з метою отримання доходу (відсотків).

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з висновками відповідача щодо завищення ТОВ "Приват-Альянс" витрат за нарахованими процентними та борговими зобов'язаннями, які віднесені до складу витрат в розмірі 6685258,54 грн. у 2012 році.

В ході розгляду справи судом підтверджено завищення задекларованих суб'єктом господарювання витрат операційної діяльності на 556271,00 грн.

Так, перевіркою встановлено неправомірне віднесення до складу витрат вартості інформаційно-консультаційних послуг, придбаних у ПАТ КБ "Приват Банк" та ТОВ "Приват-Агроцентр" (пов'язані особи) на загальну суму 662524,92 грн., в тому числі ПДВ - 110420,82 грн., які не підтверджені належно оформленими первинними бухгалтерськими документами.

Судом встановлено, що між ТОВ "Приват-Альянс" та ТОВ "Приват-Агроцентр" укладено договір від 01 січня 2012 року № 2-к/12 по наданню консультаційних послуг (т. 2 а.с. 138-139).

За умовами договору ТОВ "Приват-Альянс" (замовник) доручає, а ТОВ "Приват-Агроцентр" (виконавець) зобов'язується виконати роботи передбачені договором.

У ході проведення перевірки виявлено, що позивачем сформовано витрати в розмірі 520833,26 грн. за рахунок отриманих від ТОВ "Приват-Агроцентр" інформаційно-консультаційних послуг.

На підтвердження даної операції платником надано копії звіту про виконані роботи, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) та податкові накладні.

Дослідивши первину бухгалтерську документацію погоджується з доводами відповідача про те, що з її аналізу не можливо конкретизувати перелік (зміст, обсяг, ціну), придбаних у ТОВ "Приват-Агроцентр" послуг та їх пов'язаність з фінансово-господарською діяльністю платника ТОВ "Приват-Альянс".

Між ТОВ "Приват-Альянс" та ПАТ КБ "Приват Банк" укладено договір від 01 квітня 2011 року № Г.260000/15-68 по наданню інформаційно-консультаційних послуг (т. 2 а.с. 129-131).

За умовами вищевказаного договору ТОВ "Приват-Альянс" (замовник) доручає, а ПАТ КБ "Приват Банк" (виконавець) зобов'язується надати замовнику інформаційно-консультаційні послуги згідно додатку № 1 до Договору.

На підтвердження даної операції платником надано копії звіту про виконані роботи актів про надання послуг та податкові накладні.

Аналіз первинної бухгалтерської документації дає підстави для висновку про відсутність конкретизованої інформації (зміст, обсяг, ціну) щодо переліку придбаних у ПАТ КБ "Приват Банк" послуг та їх пов'язаності з фінансово-господарською діяльністю позивача.

Відповідно положень Цивільного кодексу України за договором надання послуг виконавець зобов'язується за завданням замовника надати послуги (вчинити певні дії чи здійснити певну діяльність), а замовник зобов'язується оплатити послуги, якщо інше не встановлено договором. При його укладенні необхідно зважати на такі положення.

Подібний документ має свідчити про те, що виконавець у процесі надання послуг проводив певну роботу і одержав результати, котрі замовник може використати в діяльності, що приносить дохід.

Тому, для підтвердження фактичного отримання послуг, акти виконаних робіт (наданих послуг), звіти про їх виконання повинні розкривати зміст господарської операції, тобто результати проведених консультацій та певного виду досліджень. Розкриття зазначеної інформації є підставою доведення пов'язаності отриманих послуг з господарською діяльністю підприємства.

У ході розгляду справи судом ТОВ "Приват-Альянс" не доведено реальність здійснених господарських операцій, оскільки, первинні документи не містять достатньої інформації про зазначені послуги, тобто складені з порушенням встановлено порядку, та не встановлено пов'язаність придбаних консультаційно-інформаційних послуг з господарською діяльністю підприємства позивача.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Згідно статті 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються, зокрема, на таких основних принципах: превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, передбачено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

З наведеного випливає, що будь-які витрати здійснюються для і в межах провадження господарської діяльності, а не з іншими цілями.

В свою чергу, господарська діяльність згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.

Платником не надано доказів, що вищевказані операції пов'язані з господарською діяльністю товариства та спрямовані на отримання доходу.

В ході розгляду справи судом встановлено, що вищевказані порушення вплинули і на правомірність визначення податкового зобов'язання позивача з податку на додану вартість.

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню від 10 лютого 2014 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 165630,00 грн., суд дійшов наступних висновків.

Проведеною перевіркою встановлено завищення задекларованого суб'єктом господарювання податкового кредиту на 110420,00 грн.

Висновок про неправомірне включення до складу податкового кредиту ПДВ в розмірі 110420,00 грн. вартості інформаційно-консультаційних послуг, придбаних у ПАТ КБ "Приват Банк" та ТОВ "Приват-Агроцентр" зумовлений їх непідтвердженням належно оформленими первинними бухгалтерськими документами.

За приписами пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Податкового кодексу України.

Таким чином, у зв'язку з відсутністю документального підтвердження фактичного отримання інформаційно-консультаційних послуг від ТОВ "Приват-Агроцентр" та ПАТ КБ "Приват Банк" та внаслідок відсутності доказів зв'язку придбаних послуг з господарською діяльністю ТОВ "Приват-Альянс" віднесення до складу податкового кредиту позивача сум ПДВ за вказаними операціями є безпідставним.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд погоджується з правомірністю винесення Карлівською ОДПІ спірних податкових повідомлень-рішень від 10 лютого 2014 року № та від 18 квітня 2014 року № .

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Разом із тим, останній в ході судового розгляду справи довів правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень; у свою чергу, позивач не надав суду належних доказів порушення його прав та законних інтересів відповідачем у сфері публічно-правових відносин.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані, безпідставні та задоволенню на підлягають.

За правилами частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивач, відповідно до платіжного доручення від 27 червня 2014 року № 1812 (т. 1 а.с. 2), сплатив судовий збір у сумі 487,20 грн., відтак сума судового збору, яка підлягає стягненню з ініціатора звернення до Державного бюджету України становить 4389,30 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Альянс" до Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Альянс" (ідентифікаційний код 33563737) на користь Державного бюджету України (на розрахунковий рахунок: 4002, отримувач коштів: УДКСУ у м. Полтаві Полтавської області, 22030001; Банк отримувача: ГУДКСУ у Полтавській області, МФО: 831019; Код ; Код класифікації доходів бюджету: 22030001; Призначення платежу: судовий збір, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Альянс", Полтавський окружний адміністративний суд, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 4389 (чотири тисячі триста вісімдесят девять) гривень 30 (тридцять) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 27 квітня 2015 року.

Суддя Г.В. Костенко