Справа № 2а-1648/09/0970
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" березня 2015 р. м. Київ К/9991/95656/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Кохан О.С.,

за участю:

представника відповідача - Мартиневич А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Вінницької митниці Державної митної служби України

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2011 року

у справі № 2-а-1648/09/0970

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-айзербаджанське підприємство «Укр-Аз-Ойл»

до Вінницької митниці Державної митної служби України

про скасування податкових повідомлень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-айзербаджанське підприємство «Укр-Аз-Ойл» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Вінницької митниці Державної митної служби України (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень форми «Р» від 23 квітня 2009 року № 6 та № 7.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2009 року у задоволенні позову було відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2011 року постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2009 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено. Скасовано податкові повідомлення форми «Р» від 23 квітня 2009 року № 6 та № 7 щодо ТОВ «Спільне українсько-айзербаджанське підприємство «Укр-Аз-Ойл». Зобов'язано Державну казначейську службу України стягнути на користь ТОВ «Спільне українсько-айзербаджанське підприємство «Укр-Аз-Ойл» 5,10 грн. судових витрат із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунку Вінницької митниці.

В касаційній скарзі Вінницька митниця ДМС України, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2011 року та залишити в силі постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2009 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника відповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

В результаті проведеної Вінницькою митницею камеральної перевірки було виявлено методологічну помилку, допущену ТОВ «Спільне українсько-айзербаджанське підприємство «Укр-Аз-Ойл», в частині застосування ставки акцизного збору, яка призвела до недоборів митних платежів до державного бюджету в сумі 19861,57 грн. в результаті порушення товариством вимог Закону України «Про ставки акцизного збору і ввізного мита на деякі товари (продукцію)» та статей 88, 313 Митного кодексу України.

За наслідками перевірки був складений акт № К/0001/9/206000000/ від 03 квітня 2009 року, на підставі якого прийняті податкові повідомлення форми «Р» від 23 квітня 2009 року №6 та №7, якими визначено додаткові суми податкових зобов'язань за платежами: акцизний збір у сумі 17378,88 грн. (у тому числі: 16551,31 грн. - основний платіж, 827,57 грн. - штрафні санкції); податок на додану вартість у сумі 3475,77 грн. (у тому числі 3310,26 грн. -основний платіж, 165,51 грн. штрафні санкції).

Зокрема, 26 вересня 2008 року Вінницькою митницею у відповідності до листа-узгодження № 20600000/18/000087, виданого Івано-Франківською митницею, згідно вантажної митної декларації типу ІМ 40ТД від 10 жовтня 2008 року №401000004/8/011847 здійснено митне оформлення вантажу - «Газойл із вмістом сірки 0,035 мас.% Дизельне пальне Л-62-491045 кг», яке належить позивачу згідно контракту № В-61 від 01 вересня 2008 року, та сплачено такі митні платежі: акцизний збір - 99307,83 грн. (за ставкою 30 євро/1000 кг), мито - 0,00 грн. (за ставкою 0%), податок на додану вартість - 461092,62 грн. (за ставкою 20%).

Вказаний товар відповідно до наказу Державної митної служби України від 17 серпня 2004 року № 602, листа Державної митної служби України від 02 жовтня 2008 року № 29/1-10.1/7042-ЕП входить до товарів, які підлягають обов'язковій лабораторній перевірці, та зразки якого були направлені Вінницькою митницею для лабораторних досліджень до Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи Державної митної служби України. При цьому, згідно акту про взяття проб та зразків товарів для митного оформлення від 10 жовтня 2008 року, проби та зразки для визначення хімічного складу були взяті в присутності представника фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (з якою у позивача був кладений договір № 85 від 01 жовтня 2008 року по митному оформленню товарів) - ОСОБА_3

Центральним митним управлінням лабораторних досліджень та експертної роботи Державної митної служби України був наданий висновок № 12.1-2237 від 27 жовтня 2008 року, згідно якого вміст сірки в продукті становив 0,0415 мас.%, тоді як позивачем зазначено вміст сірки не більше як 0,035 мас.%. За результатами дослідження код товару не змінився, однак було змінено масову частку сірки більш як 0,035%, але не більш як 0,2 %. Дане вплинуло на опис товару та зміну ставки акцизного збору.

Внаслідок цього, 04 листопада 2008 року Вінницькою митницею було винесене рішення № КТ-401-0215-08 про визначення коду товару, відповідно до якого вантаж класифіковано як «Газойл із вмістом сірки 0.0415 мас.%. Дизельне пальне Л-0,2-62 491045 кг. Код за ознакою вмісту масової частки сірки : « 0002» - більш як 0,035%, але не більше як 0,2 %. Виробник: «Бакинський Нефтемаслозавод», Азербайджан. Містить важкі нафтові фракції (та інші нафтопродукти), 34об.% яких пере ганяється при температурі 250 град.С та 93 об. % переганяється при температурі 350 град.С; температура спалаху +73 град.С.», в якому хімічний склад задекларованого позивачем товару підтверджено не було.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що товар, ввезений позивачем, входить до переліку товарів, які підлягають обов'язковій лабораторній перевірці, за результатами здійснення якої змінилась масова частка сірки більш, ніж 0,035 %, але не більш як 0,2%, що, в свою чергу вплинуло на опис товару та зміну ставки акцизного збору та, як наслідок, змінились ставки митних платежів. Також, суд виходив з того, що проби та зразки для визначення хімічного складу були взяті в присутності представника фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 - ОСОБА_3

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що зміна коду товару на інший з більшою ставкою ввізного мита відбулась на підставі рішення митного органу, яке було прийняте після проведення митного оформлення товару та сплати ввізного мита.

Однак, погодитись з висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів не може, з огляду на наступне.

Згідно пункту 35 статті 1 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур.

У пункті 19 статті 1 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) наведено визначення терміна «митні процедури» - це операції, пов'язані із здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також із справлянням передбачених законом податків і зборів.

Отже, митні процедури охоплюють митний контроль, митне оформлення та справляння податків і зборів. При цьому виконання митним органом дій (процедур), які пов'язані із закріпленням результатів митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів і транспортних засобів, є митним оформленням.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання митним органом митних процедур, визначених ним на підставі Митного кодексу України відповідно до заявленого митного режиму.

Відповідно до статті 69 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи. Такий контроль здійснюється на підставі письмового розпорядження керівника митного органу або особи, яка його заміщує.

Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Відповідно до статті 265 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. Такий контроль може здійснюватися в установленому порядку із застосуванням різних форм, у тому числі відповідно до статей 60 і 69 цього Кодексу, після закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів. Порядок контролю правильності визначення митної вартості товарів після закінчення операції митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів та донарахування обов'язкових платежів визначається Кабінетом Міністрів України. Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості. Якщо митний орган дійшов висновку, що визначена декларантом митна вартість нижча, ніж прямі витрати на виробництво цього товару, в тому числі сировини, матеріалів та/або комплектуючих, які входять до складу товару, митний орган має право зобов'язати декларанта визначити митну вартість іншим способом, ніж він використав для її визначення.

Згідно положень абзаців 1, 4, 5 статті 75 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) з метою здійснення митного контролю та митного оформлення товарів митним органом за вмотивованим письмовим розпорядженням керівника відповідного митного органу або його заступника можуть братися проби та зразки зазначених товарів для дослідження (аналізу, експертизи). Про взяття проб та зразків товарів, що перебувають під митним контролем, складається акт за формою, встановленою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи. Декларанти мають право бути присутніми під час взяття проб та зразків товарів посадовими особами митного органу та інших органів державного контролю. Взяття проб та зразків товарів, що перебувають під митним контролем, іншими органами державного контролю, а також декларантами здійснюється у присутності посадових осіб митних органів. Декларанти зобов'язані сприяти посадовим особам митних органів під час взяття проб та зразків товарів і здійснювати за свій рахунок вантажні та інші необхідні операції.

Абзацом 1 статті 314 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що з метою встановлення достовірних відомостей про товари та їх відповідності опису класифікаційних групувань УКТЗЕД митні органи можуть вимагати від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та громадян зразки товарів та техніко-технологічну документацію на такі товари для проведення експертизи.

Відповідно до абзацу 2 статті 88 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) декларант зобов'язаний: здійснити декларування товарів і транспортних засобів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу пред'явити товари і транспортні засоби для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних процедур; сплатити податки і збори.

Як правомірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується кодом за УКТ ЗЕД, вказаним позивачем у графі 33 вантажної митної декларації (а саме - ), товар - «Газойл із вмістом сірки 0,035 мас.% Дизельне пальне Л-62-491045 кг» входить до переліку товарів, що підлягають обов'язковій лабораторній перевірці у жовтні 2008 року, який був доведений до начальників митниць на виконання наказу Державної митної служби України від 17 серпня 2004 № 602.

Як встановлено судом першої інстанції, під час митного оформлення товару згідно вантажної митної декларації типу ІМ 40ТД від 10 жовтня 2008 року №401000004/8/011847 позивачем було допущено методологічну помилку в частині застосування ставки акцизного збору, оскільки товар, ввезений позивачем, входить до переліку товарів, які підлягають обов'язковій лабораторній перевірці митними органами, за результатами здійснення якої змінилась масова частка сірки більш, ніж 0,035 %, але не більш як 0,2%, що, в свою чергу вплинуло на опис товару та зміну ставки акцизного збору та, як наслідок, змінились ставки митних платежів.

Абзацом 2 статті 25 Закону України «Про Єдиний митний тариф» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що мито, не сплачене у строки, на які було надано відстрочку та розстрочку сплати, а так само не сплачене в результаті інших дій, що спричинили його недобір, стягується за розпорядженням митних органів України у безспірному порядку.

Наведені норми права дають підстави вважати, що за наслідками перевірки правильності визначення митної вартості товарів можуть бути донараховані обов'язкові платежі.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність оспорюваних податкових повідомлень та відсутність підстав для їх скасування, з огляду на що ухвалене у даній справі судове рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Враховуючи вищевикладене, постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2011 року підлягає скасуванню із залишенням в силі постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2009 року.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, 226, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Вінницької митниці Державної митної служби України задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2011 року скасувати, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2009 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна