Справа № 812/9850/13-а
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 року м. Київ К/800/24499/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Свердловську Головного управління Міндоходів у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 03.02.2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 08.04.2014 року у справі за позовом Державного підприємства «Антрацит» до Державної податкової інспекції у м. Свердловську Головного управління Міндоходів у Луганській області про скасування вимоги № Ю-5 від 05.11.2013 року про сплату боргу в розмірі 465252,16 грн.,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ДП «Антрацит» звернулося до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Свердловську Головного управління Міндоходів у Луганській області про скасування вимоги № Ю-5 від 05.11.2013 року про сплату боргу в розмірі 465252,16 грн..

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 03.02.2014 року позов ДП «Антрацит» було задоволено. Скасовано вимогу Державної податкової інспекції у місті Свердловську Головного управління Міндоходів у Луганській області про сплату боргу форми № Ю-5 від 05.11.2013 року на суму 465252,16 грн. .

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 08.04.2014 року апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Свердловську Головного управління Міндоходів у Луганській області було залишено без задоволення, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 03.02.2014 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга Державної податкової інспекції у м. Свердловську Головного управління Міндоходів у Луганській області задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судами встановлено, що 18.11.2013 року ДП «Антрацит» було отримано вимогу Державної податкової інспекції у м. Свердловську Головного управління Міндоходів у Луганській області № Ю-5 від 05.11.2013 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у сумі 465252,16 грн., що рахується за підрозділом позивача ВП «Свердловський РМЗ» ДП «Антрацит» станом на 01.11.2013 року.

Управлінням Пенсійного фонду України в м. Свердловську було надано «Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску» за жовтень 2012 року, який згідно Закону було надано не пізніше 20 числа місяця, що настає за звітним періодом, тобто у листопаді 2012 року.

За жовтень місяць 2012 року зобов'язання з єдиного внеску згідно зі звітом №16578 від 20.11.2012 року складає 331671,28 грн.

Борг станом на 01.10.2013 року за даними особового рахунку платника складає - 463 815,51 грн., що підтверджується витягом з картки особового рахунку платника.

Відповідно до звіту за липень 2013 року ВП «Свердловський РМЗ» ДП «Антрацит» нараховано до сплати єдиний внесок у розмірі 373524,10 грн..

Платіжними дорученнями № 232, 233 від 31.07.2013 року, № 248-251, 265, 266 від 09.08.2013 року, № 392-394, 414-417 від 20.08.2013року, № 46 від 01.10.2013 року на загальну суму 373524,10 грн. ВП «Свердловський РМЗ» ДП «Антрацит» було сплачено єдиний внесок за липень 2013 року, про що зазначено у розділі «Призначення платежу» платіжних доручень.

Відповідно до звіту за серпень 2013 року ВП «Свердловський РМЗ» ДП «Антрацит» нараховано до сплати єдиний внесок у розмірі 397019,55 грн..

Платіжними дорученнями №№ 257, 260, 262, 263 від 09.08.2013 року, №№ 387, 388 від 19.08.2013 року, №№ 420, 421 від 21.08.2013 року, №№ 424-430 від 12.09.2013 року, №№ 447-453 від 27.09.2013 року, №54 від 14.10.2013 року, №57 від 01.11.2013 року на загальну суму 397019,55 грн. ВП «Свердловський РМЗ» ДП «Антрацит» було сплачено єдиний внесок за серпень 2013 року, про що зазначено у розділі «Призначення платежу» платіжних доручень.

Відповідно до звіту за вересень 2013 року ВП «Свердловський РМЗ» ДП «Антрацит» нараховано до сплати єдиний внесок у розмірі 398717,52 грн..

Платіжними дорученнями №№ 442, 444 від 12.09.2013р., №№ 475-481 від 31.10.2013 року на загальну суму 398489,61 грн. ВП «Свердловський РМЗ» ДП «Антрацит» був сплачений єдиний внесок за вересень 2013 року, про що зазначено у розділі «Призначення платежу» платіжних доручень.

Згідно із підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Частиною 12 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом податків, або зобов'язань перед іншими кредиторами, зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Згідно із частиною 6 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Луганської області від 09.01.2013 року порушено провадження у справі про банкрутство щодо ДП «Антрацит» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.12.2013 року припинено провадження у справі про банкрутство ДП «Антрацит».

Тобто, з моменту припинення провадження у справі про банкрутство відсутнє розмежування заборгованості на конкурсну та поточну. Згідно із даними облікової картки позивача, за ним існує загальна заборгованість у сумі 465252,16 грн.

Згідно із пунктом 16 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Відповідно до частини 6 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Разом з цим, вказана законодавча норма відносно позивача з 09.01.2013 року повинна застосовуватись з урахуванням норм Закону України від 14.05.1992 року № 2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Законом України від 22.12.2011 року «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який набрав чинності з 19.01.2013 року, Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» викладено у новій редакції.

В той же час, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання господарських зобов'язань» нову редакцію Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» доповнено пунктом 11 Прикінцевих та перехідних положень, та встановлено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Оскільки справа про банкрутство позивача порушена до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», правила нової редакції Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до спірних відносин не застосовуються.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній на момент порушення справи про банкрутство), мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником, стосовно якого порушено справу про банкрутство, грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Аналогічне за змістом визначення міститься і у новій редакції Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а саме в частині 1 статті 19.

При цьому, редакція Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», яка діяла до 19.01.2013 року, поширює дію мораторію на зобов'язання зі сплати єдиного внеску.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (яка діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій), мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Відповідно до частини 4 статті 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції на момент порушення справи про банкрутство), мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Наведені норми регулюють правовідносини, які виникли між боржником і кредиторами у зв'язку з неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку існуючі зобов'язання і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідації з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів.

Разом з тим, з порушенням провадження у справі про банкрутство не пов'язується завершення підприємницької діяльності боржника, він має право укладати угоди, у нього можуть виникати нові зобов'язання. З огляду на наведене дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.

Що стосується зобов'язань поточних кредиторів, тобто тих, що виникли після введення в дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, то мораторій не зупиняє виконання боржником цих зобов'язань.

Оскільки, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачений різний правовий механізм погашення поточної та конкурсної заборгованості, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про те, що Державна податкова інспекція у м. Свердловську Головного управління Міндоходів у Луганській області не може зараховувати сплачені платником єдиного внеску поточні платежі у погашення конкурсної заборгованості, яка погашається у відповідній черговості згідно сформованого реєстру кредиторів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Свердловську Головного управління Міндоходів у Луганській області - залишити без задоволення, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 03.02.2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 08.04.2014 року у справі за позовом Державного підприємства «Антрацит» до Державної податкової інспекції у м. Свердловську Головного управління Міндоходів у Луганській області про скасування вимоги про сплату боргу № Ю-5 від 05.11.2013 року про сплату боргу в розмірі 465252,16 грн. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235 - 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз