Справа № 810/1259/15
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/1259/15

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 року 810/1259/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Виноградова О.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Фастівському районі Київської області до державного підприємства Міністерства оборони України Макарівського заводу залізобетонних виробів про стягнення заборгованості за страховими внесками,

в с т а н о в и в:

26 березня 2015 р. до Київського окружного адміністративного суду звернулося відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворюваннях України у Фастівському районі Київської області (далі - позивач) з позовом до державного підприємства Міністерства оборони України Макарівського заводу залізобетонних виробів (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 10 597 грн 55 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача існує заборгованість зі сплати страхових внесків від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань за 2010 р. на загальну суму 10 597 грн 55 коп.

22 квітня 2015 р. представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, письмових заперечень проти позову до суду не надав.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке.

6 серпня 1992 р. відповідач зареєстрований як юридична особа, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та копією довідки про включення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України № 76 (а.с. 5, 22-23), та є платником страхових внесків від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідачем до позивача було подано розрахункову відомість про нарахування і перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за 2010 р., в якому ним самостійно було нараховано зобов’язання у сумі 10 597 грн 55 коп. (а.с. 6).

У зв’язку з тим, що відповідач у добровільному порядку не сплатив названу заборгованість, позивачем було подано даний позов до суду.

Спірні правовідносини врегульовані такими нормативно-правовими актами.

Відповідно до вимог ст. 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 р. №16/98-ВР (далі - Основи) загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом (далі - роботодавець), громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Згідно з вимогами ст. 4 Основ страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, є видом загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Як убачається з ч. 5 ст. 21 Основ (у редакції, що на момент виникнення спірних правовідносин) обов’язок сплачувати внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань покладався виключно на роботодавця.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 р. №1105-XIV (у редакції, що на момент виникнення спірних правовідносин) (далі – Закон України №1105-XIV) роботодавець як страхувальник зобов'язаний своєчасно та повністю сплачувати в установленому порядку страхові внески до Фонду.

Згідно з вимогами ст. 22 Основ до 1 січня 2011 року порядок здійснення платежів і резервування коштів, строки сплати внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначались законами України з окремих видів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Як убачається з ч. 6 ст. 47 Закону України №1105-XIV, страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхування" від 11 січня 2001 р. №2213-III (у редакції, що на момент виникнення спірних правовідносин), ст. 45 Закону України №1105-XIV відповідач зобов’язаний щомісячно сплачувати до Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань страхові внески.

Згідно з вимогами п. 7 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 р. № 2464-VI стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 р., в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 р. не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Згідно з п. 5.8 вказаної Інструкції при стягненні недоїмки за платежами до Фонду строки давності не застосовуються.

Наявні матеріали справи свідчать, що у відповідача існує заборгованість зі сплати страхових внесків від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань за 2010 р. на загальну суму 10 597 грн 55 коп.

Дана обставина підтверджується:

- розрахунковою відомісттю про нарахування і перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за 2010 р., в якому ним самостійно було нараховано зобов’язання у сумі 10 597 грн 55 коп. (а.с. 6);

- витягом із бази даних, згідно з яким станом на 8 квітня 2015 р. у відповідача існує заборгованість зі сплати страхових внесків від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань за 2010 р. на загальну суму 10 597 грн 55 коп. (а.с. 25);

- переліком підприємств боржників, згідно з яким станом на 1 квітня 2015 р. у відповідача існує заборгованість зі сплати страхових внесків від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань за 2010 р. на загальну суму 10 597 грн 55 коп. (а.с. 26-30).

Доказів сплати зазначеної заборгованості відповідачем суду надано не було.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що сума заборгованості, яка підлягає стягненню, складає 10 597 грн 55 коп., а отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи, що спір вирішено на користь суб’єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача – суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити.

Стягнути з державного підприємства Міністерства оборони України Макарівського заводу залізобетонних виробів на користь відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворюваннях України у Фастівському районі Київської області суму 10 597 (десять тисяч п’ятсот дев’яносто сім) грн 55 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Виноградова О.І.