Справа № П/811/4573/14
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2015 рокусправа № П/811/4573/14

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Прокопчук Т.С.

при секретарі: Губар Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року у справі №П/811/4573/14 за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про визнання п.6 наказу №1177 від 11.11.2014 року неправомірним та скасування його, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до УМВС України в Кіровоградській області (далі по тексту - відповідач), в якому просив визнати п.6 наказу начальника УМВС України в Кіровоградській області від 11.11.2014 року №1177 «Про надзвичайну подію за участю ОСОБА_2 та покарання винних» в частині клопотання перед керівництвом МВС України про його звільнення з займаної посади неправомірним та скасувати його.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтував тим, що постанова є незаконною та необґрунтованою, ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вважав, що наказ №1147 від 11.11.2014 року не несе за собою обтяжуючих наслідків та не впливає на сферу публічно-правових відносин в аспекті прийняття владного управлінського рішення відносно позивача. Апелянт також вважав, що начальник УМВС України в Кіровоградській області діяв з підстав та у межах своїх повноважень даючи оцінку діяльності позивача як керівника міського відділу міліції, і відповідно мав право приймати рішення щодо визначення ступеню дисциплінарної вини позивача, а також приймаючи до уваги службову діяльність позивача на керівній посаді вносити клопотання на розгляд до МВС України щодо доцільності проходження служби позивачем на посаді керівника Кіровоградського МВ УМВС України в області, так як начальник УМВС України в Кіровоградській області несе особисту відповідальність за організацію та роботу міськ рай відділів області.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що п.6 наказу №1147 від 11.11.2014 року прийнято без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), з порушенням процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності. Суд першої інстанції зазначив, що позивач не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності лише за фактом отримання старшим слідчим відділу Кіровоградського МВ УМВС України в області Захаренком М.Г. незаконної грошової винагороди, так як конкретна вина позивача у сприянні цьому, або ж його бездіяльність не була, доведена.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 1992 року проходив службу в органах внутрішніх справ, з 19.08.2014 року на посаді начальника Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області. Наказом №1147 від 11.11.2014 року ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме: за неналежне ставлення до виконання посадових інструкцій, положень Настанови з організації роботи органу внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 15.06.1999 року №495, п.1.2 наказу МВС від 26.03.2010 року №90 «Про стан дисципліни й законності в діяльності органів та підрозділів внутрішніх справ та заходи щодо його покращання» та ст.8 Дисциплінарного статуту ОВС, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року №3460-ІV, що виразилося в незадовільному вивченні індивідуальних особливостей підлеглих та неналежному контролі за їх поведінкою, як під час служби, так і в позаробочий час та призвело до затримання Захаренка М.Г. за вимагання та отримання незаконної грошової винагороди, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності начальник Кіровоградського МВ УМВС в області полковник міліції ОСОБА_1, але, враховуючи те, що наказом УМВС від 10.11.2014 року №1137 його попереджено про неповну службову відповідність, клопотати перед керівництвом МВС України про його звільнення із займаної посади.

Встановлено, що винесенню наказу №1147, передувало службове розслідування за фактом отримання старшим слідчим відділу Кіровоградського МВ УМВС України в області Захаренком М.Г. незаконної грошової винагороди, призначеного наказом УМВС України в Кіровоградській області №937 від 05.11.2014 року, за результатами проведення якого начальником УМВС в Кіровоградській області 11.11.2014 року було затверджено висновок службового розслідування. Згідно п.7 висновку, за неналежне ставлення до виконання посадової інструкції, що виразилось в незадовільному вивченні індивідуальних особливостей підлеглих та неналежному контролі за їх поведінкою, як під час служби, так і в позаробочий час та призвело до затримання Захаренка М.Г. за вимагання та отримання незаконної грошової винагороди, рекомендовано притягти до дисциплінарної відповідальності начальника Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_1 З урахуванням того, що наказом УМВС від 10.11.2014 року №1137 його попереджено про неповну посадову відповідність, рекомендовано клопотати перед керівництвом МВС України про його звільнення із займаної посади.

Відповідно до положень п.6.3 Інструкції «Про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України», передбачено право особи, стосовно якої проводиться службове розслідування отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування, брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування, висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка(і) його проводить(ять), відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України, за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України, оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України. Забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ст.8 ст.14 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати. Начальник зобов'язаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов'язків, честь і гідність, заохочувати розумну ініціативу, самостійність, старанність у службі, уміло застосовувати заходи дисциплінарного впливу. Особливу увагу начальник повинен приділяти вивченню індивідуальних якостей підлеглих, дотриманню статутних відносин між ними, створенню здорового морально-психологічного клімату в колективі, його згуртуванню, своєчасному запобіганню порушенням службової дисципліни та виявленню причин їх учинення, формуванню нетерпимого ставлення до порушників, враховуючи при цьому думку колективу та громадськості. Начальник зобов'язаний попередити про неприпустимість порушення службової дисципліни, а в разі вчинення підлеглим таких діянь за необхідності накласти на винного дисциплінарне стягнення або порушити клопотання про накладення стягнення старшим прямим начальником. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Згідно ч.2 глави 2 «Настанови з організації роботи органу внутрішніх справ», затвердженої наказом МВС України №495 від 15.06.1999 року начальник відділу контролює роботу своїх заступників, розподіляє обов'язки між ними і встановлює ступінь їх відповідальності за стан та результати роботи підрозділів відділу

Аналізуючи докази у справі та законодавство, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази про надання пояснень позивача або про відмову давати пояснення щодо подій, які стали предметом службового розслідування, яке проводилось фактично стосовно нього, окрім того, ОСОБА_1 не було повідомлено про проведення службового розслідування. Колегія суддів враховує попередню працю позивача, короткий термін перебування на займаній посаді, те, що відповідачем не доведено прямої вини позивача у скоєнні слідчим Захаренко М.Г. вище вказаних дій. Колегія суддів враховую, що слідчий Захаренко М.Г. не був безпосереднім підлеглим позивача, а стосовно прямого керівника обрано менший за ступенем вид дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи всі обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються скасування п.6 наказу №1147 від 11.11.2014 року, судом першої інстанції допущено технічну помилку, а саме, скасовано п.6 наказу №1177.

Колегія суддів звертає увагу, що дана обставина не вплинула на правильність вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.200 КАС України не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року у справі №П/811/4573/14 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Т.С. Прокопчук