Справа № П/811/392/15
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року Справа № П/811/392/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Притули К.М.

при секретарі: Білоус І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сідвелс» до Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Кіровоградській області про скасування податкових повідомлень-рішень,?

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Сідвелс» (далі по тексту - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Кіровоградській області (далі по тексту - відповідач), в якому, з урахуванням зменшення позовних вимог (а.с. 156-157), просить суд визнати протиправними та скасувати прийняті Світловодською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області податкові повідомлення-рішення від 27 січня 2015 року:

- №, яким ТОВ «Сідвелс» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість на загальну суму 624668 грн., у тому числі за основним платежем в розмірі 499734 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 124934 грн.;

- №, яким ТОВ «Сідвелс» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1481778 грн.;

- № в частині зменшення ТОВ «Сідвелс» розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 2389567 грн.;

- № в частині зменшення ТОВ «Сідвелс» суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість на 761865 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 190467 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті за результатами акту про результати документальної позапланової виїзної перевірки позивача 24/1501/38572311 від 23.01.2015 року.

27.01.2015 року, на підставі акта перевірки відповідачем були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Позивач не погоджуючись із встановленими у акті перевірки висновками зазначає, що відповідачем невірно застосовані норми матеріального та процесуального права, висновки акту не відповідають чинному законодавству (бухгалтерському та податковому обліку).

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача вимоги позову не визнав та просив суд відмовити в задоволені позову з огляду на позицію викладену в запереченні на адміністративний позов (а.с. 144-146).

Заслухавши представників сторін, дослідивши у судовому засіданні надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Судом встановлено, що посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Сідвелс» правомірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту податку на додану вартість за жовтень 2014 року та правомірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість із зарахуванням на розрахунковий рахунок платника у банку за листопад 2014 року.

Результати перевірки оформлені актом від 23.01.2015 року №24/1501/38572311 (а.с. 31-59).

В акті зазначено, що в ході перевірки встановлено наступні порушення:

- пп.2) п.2, п.3, п.4, п.8, пп.3) п.14 Наказу МФУ від 22 вересня 2014 року №957 «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної», п.198.1, п.198.6 ст.198, ст.201 ПК України, підприємством завищено суму податкового кредиту за жовтень 2014 року в сумі 2628625,44 грн., за листопад 2014 року - 951741,46 грн., за рахунок чого:

- в порушення п.200.1, п.200.3 ст.200 ПК України, підприємством завищено суму від'ємного значення в декларації з ПДВ за жовтень 2014 року в сумі 2274841 грн., за листопад 2014 року в сумі 805791 грн.;

- в порушення вимоги п.200.2 ст.200 ПК України, підприємством занижено позитивне значення (сума яка підлягає сплаті в бюджет за результатами звітного періоду) за жовтень 2014 року в сумі 353784 грн., за листопад - 145950 грн.;

- в порушення вимоги п.200.3, п.200.4 ст.200 ПК України завищено суму, що підлягає до бюджетного відшкодування ПДВ за листопад 2014 року в сумі 793030 грн.;

- в порушення вимог п.200.4 ст.200 ПК України, підприємством завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту (рядок 24 Декларації за листопад 2014 року) в сумі 1481778 грн.

27 січня 2015 року на підставі Акту перевірки, відповідачем прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- №, яким ТОВ «Сідвелс» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1481778 грн. (а.с. 27);

- №, яким ТОВ «Сідвелс» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 3080632 грн. (а.с.28);

- №, яким ТОВ «Сідвелс» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість на загальну суму 624668 грн., у тому числі за основним платежем в розмірі 499734 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 124934 грн. (а.с.29);

- № яким ТОВ «Сідвелс» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 793030 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 198258 грн. (а.с. 30).

В акті перевірки зазначено, що ТОВ «Сідвелс» віднесло до податкового кредиту суми ПДВ за податковими накладними, в яких містяться заповнення не державною мовою та за податковими накладними, в яких місцезнаходження юридичної особи покупця не відповідає відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі, що є порушенням податкового законодавства.

Суд дійшов висновку про безпідставність зазначених висновків, з огляду на наступне.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу).

При цьому в пункті 198.2 зазначеної статті передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів із банківського рахунку платника податку в оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Таким чином, для підтвердження включення сум сплаченого податку на додану вартість у складі ціни за придбані товари (роботи, послуги) до складу податкового кредиту, а також формування валових витрат, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» (далі-Закон).

Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством (ст.2).

Частиною 2 ст.3 Закону визначено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст.1 Закону, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ст.9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Вказаними нормами права визначено підстави за яких платник податків має право на віднесення понесених витрат, у зв'язку з придбаванням товарів (робіт, послуг), до складу валових витрат та сплачених сум ПДВ, у вартості товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту підприємства. До таких підстав віднесено: наявність господарської операції, понесення витрат, у зв'язку з господарською діяльністю платника, сплата податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт понесення витрат та сплати податку на додану вартість має підтверджуватись відповідними первинними документами.

З огляду на викладене, судом встановлено, що позивачем правомірно сформовано валові витрати у спірному періоді фінансово-господарських операціях, а також, позивач мав право віднести до складу податкового кредиту суму ПДВ сплачену у складі вартості товарів (робіт, послуг) по даних взаємовідносинах.

Необхідно зазначити, що сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Тобто, окремий недолік податкової накладної не може бути безумовною підставою для позбавлення податкової накладної сили звітного документу.

Отже, відповідачем безпідставно, всупереч фактичним обставинам справи зроблено висновок про завищення позивачем від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту ПДВ за податковими накладними, в яких містяться заповнення не державною мовою та за податковими накладними, в яких місцезнаходження юридичної особи покупця не відповідає відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі.

Також, в акті перевірки зазначено, що позивачем віднесено до складу податкового кредиту суми ПДВ за податковими накладними, складеними не на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата.

Так, відповідно до даних про рух грошових коштів 31.10.2014 року ТОВ «Сідвелс» здійснено попередню оплату ПАТ «Кіровоградобленерго» за активну електроенергію згідно рах. №1358/П від 30.10.2014 року одним платежем на загальну суму 177624 грн. (в тому числі ПДВ 29604 грн.), проте податкових накладних виписано дві, в зв'язку з чим відповідачем зроблено висновок про завищення ТОВ «Сідвелс» суми податкового кредиту за жовтень 2014 року в сумі 2628625,44 грн.

Відповідно до п.201.7 ст.201 ПК України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачем у відповідності до зазначеної вище норми податкові накладні були складені на кожне постачання товарів/послуг, а саме на суму фактично отриманої електроенергії в розмірі 58288,80 грн., у тому числі 9714,80 грн., а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) в розмірі 119624 грн., у тому числі ПДВ 19889,20 грн.

Крім того, відповідачем зазначено, що позивачем віднесено до складу податкового кредиту суми ПДВ за податковими накладними від СФГ «Атланта», складеними не на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг.

Судом встановлено, що 13.11.2014 року та 25.11.2014 року, згідно виставленого рахунку було оплачено попередню оплату за соняшник в розмірі 318000 грн., у тому числі ПДВ 53000 грн. та 135700 грн., у тому числі ПДВ 22616,67 грн. Після проведення передоплати СФГ «Атланта» відвантажило соняшник на суму 361354 грн. та 137706 грн., у тому числі ПДВ 22951 грн. На суму перевищення відвантаженого товару над сумою попередньої оплати в розмірі 43354 грн., у тому числі ПДВ 7225,67 грн. та 2006 грн., у тому числі ПДВ 334,33 грн. і була виписана податкова накладна. Тобто, податкові накладні були складені на кожне постачання товарів, а саме, на суму коштів, які надійшли на рахунок в розмірі 135700 грн., у тому числі ПДВ податкова накладна №37/2 від 25.11.2014 року, а також на суму відвантаженого соняшнику, у тому числі ПДВ податкова накладна №38/2 від 25.11.2014 року, а також на суму коштів, які надійшли на рахунок в розмірі 318000 грн., у тому числі ПДВ податкова накладна №17/2 від 13.11.2014 року, а також на суму відвантаженого соняшнику в сумі 43354 грн., в тому числі ПДВ податкова накладна №18/2 від 13.11.2014 року.

Також, в письмових запереченнях відповідач зазначає, про те, що перевіркою встановлено наступне: позивачем віднесено до складу податкового кредиту суми ПДВ за податковими накладними в яких не зазначено код товару згідно з УКТ ЗЕД; платником віднесено до складу податкового кредиту суми ПДВ за податковими накладними ТОВ СГП «Надія», складеними не на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг; віднесено до складу податкового кредиту суми ПДВ за податковою накладною, отриманою СФГ «Степаненко», яке перебуває на спеціальному режимі оподаткування ПДВ, та яким відображено постачання продукції власного виробництва.

Необхідно зазначити, що позивачем зазначені вище порушення не оскаржуються, в зв'язку з чим позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Таким чином, судові витрати в розмірі 487,20 грн. здійснені позивачем, підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь ТОВ «Сідвелс».

Керуючись ст.ст. 162, 163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Сідвелс» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Світловодською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Кіровоградській області податкове повідомлення-рішення від 27 січня 2015 року № , яким ТОВ «Сідвелс» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість на загальну суму 624668,00 грн., у тому числі за основним платежем в розмірі 499734,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 124934,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Світловодською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Кіровоградській області податкове повідомлення-рішення від 27 січня 2015 року № , яким ТОВ «Сідвелс» зменшено розмір від'ємного значення чуми податку на додану вартість у розмірі 1481778,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Світловодською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Кіровоградській області податкове повідомлення-рішення від 27 січня 2015 року № в частині зменшення ТОВ «Сідвелс» розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 2389567,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Світловодською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Кіровоградській області податкове повідомлення-рішення від 27 січня 2015 року № в частині зменшення ТОВ «Сідвелс» суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість на 761865,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 190467,00 грн.

Присудити з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сідвелс» судовий збір 487,20 грн.

Постанова відповідно до ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова в повному обсязі виготовлена 30 березня 2015 року.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду К.М. Притула