Справа № 809/1353/14
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року Справа № 876/6041/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Гуляка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 травня 2014 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

05 травня 2014 року фізична особа-підприємець (ФОП) ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії посадових осіб державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області (далі - ДПІ у м. Івано-Франківську) щодо вимагання документів та зобов'язати відповідача відкликати свій лист за № 6524/10/09-15-17-02-02-21/3538 від 24.04.2014 року про надання переліку документів фінансово-господарської діяльності.

Постановою від 16 травня 2014 року Івано-Франківський окружний адміністративний суд в задоволенні позову відмовив у повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що державна податкова інспекція під час проведення камеральних перевірок має право запитувати та вивчати будь-які первинні документи в повному обсязі на підставі п.п. 20.1.6. Податкового Кодексу України та без врахування порядку отримання такої податкової інформації контролюючими органами, який регулюється п. 73.3 Податкового кодексу України.

Про початок документальної (планової або позапланової; виїзної або невиїзної) або фактичної перевірки він не одержував жодного повідомлення, а тому вважає протиправними посилання на п.п. 20.1.6 ПК України як на підставу оскарженого запиту, оскільки камеральні перевірки на відміну від документальних та фактичних перевірок, проводяться без первинних документів та виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях.

Крім того, запит складено з грубим порушенням п. 73.3 Податкового кодексу України, а саме без зазначення конкретних підстав для направлення запиту.

З огляду на викладене позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що ФОП ОСОБА_1 04.08.2009 року зареєстрований як фізична особа - підприємець, 05.08.2009 року взятий на податковий облік як платник податків у ДПІ у м. Івано-Франківську та згідно свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість за № 200025455 є платником податку на додану вартість.

07 квітня 2014 року ФОП ОСОБА_1 подав до ДПІ у м. Івано-Франківську податкову декларацію з податку на додану вартість за І квартал 2014 року, в якій задекларував податкове зобов'язання платника податків з податку на додану вартість за вказаний період у сумі 187 055,00 грн..

24.04.2014 року у відповідності до підпункту 20.1.6 пункту 20.1 статті 20, пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України з метою підтвердження достовірності даних, наведених ФОП ОСОБА_1 в податковій декларації за І квартал 2014 року, ДПІ у м. Івано-Франківську надіслала позивачу запит за № 6524/10/09-15-17-02-02-21/3538. Згідно даного запиту позивачу запропоновано у терміни, визначені Податковим кодексом України, надати у відділ доходів і зборів самозайнятих осіб ДПІ у м. Івано-Франківську фінансово-господарські документи, що підтверджують господарські операції, по яких виникли податкові зобов'язання з ПДВ.

Платника податків також було повідомлено, що у випадку ненадання ним документів, відповідних пояснень щодо підтвердження фактів проведення господарських операцій та відображення їх результатів в податковому обліку, протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту відповідно до статті 78 Податкового кодексу України буде проведено документальну позапланову виїзну перевірку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що дії ДПІ у м. Івано-Франківську щодо направлення позивачу письмового запиту від 24.04.2014 року за № 6524/10/09-15-17-02-02-21/3538 є правомірними, а тому відсутні підстави для його відкликання.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є вірними.

Так, в силу приписів підпункту 20.1.2 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу (ПК) України контролюючі органи мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Згідно з підпунктом 20.1.6 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу (ПК) України контролюючі органи мають право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов'язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Пункт 73.3 статті 73 ПК України передбачає, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; 2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної;5) у разі проведення зустрічної звірки;6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

На підставі викладеного апеляційний суд визнає вірними та обгрнутованими висновки суду першої інстанції про наявність у відповідача повноважень щодо надсилання письмового запиту про надання інформації, а тому дії контролюючого органу щодо надіслання такого запиту є правомірними.

У випадку наявності у платника податків об'єктивних даних про те, що запит складено з порушенням вимог, викладених в наведених нормативно-правових актах, зокрема, в пункті 73.3 статті 73 ПК України, він може не надавати відповідь на такий запит.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що оскарженим запитом права та інтереси позивача не порушені, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги,.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 195, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 травня 2014 року у справі № 809/1353/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Гуляк