Справа № 807/742/14
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року Справа № 876/5616/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу державної податкової інспекції в Іршавському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Іршавському районі Закарпатської області, державної податкової інспекції в Іршавському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про часткове визнання вимоги незаконною,-

В С Т А Н О В И В :

11 березня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила часткового скасувати вимогу УПФУ в Іршавському районі про сплату недоїмки від 03 травня 2013 року №1214-ф в сумі 7464, 68 грн. та зобов'язати ДПІ в Іршавському районі здійснити списання боргу в сумі 7464,68 грн.

Закарпатський окружний адміністративний суд постановою від 03 квітня 2014 року позов задовольнив в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ДПІ в Іршавському районі подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що право визначене Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України» визначає право СГД, але не визначає обов'язок (право чи можливість) контролюючих органів щодо зміни нарахувань. Обов'язок направлення довідки на адресу управління Пенсійного фонду та подання уточнюючого звіту для зміни нарахування покладається на СГД.

Крім того, зазначає про те, що тільки з 11.08.2013 року адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування покладено на органи Міністерства доходів та зборів України. Оскільки предметом позовних вимог є несплачений єдиний внесок за період з 01.08.2011 року по 01.04.2013 року, то вимоги позивача до ДПІ в Іршавському районі є необґрунтованими та безпідставними.

За таких обставин, відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції.

Оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що 03.05.2013 року УПФУ в Іршавському районі винесено вимогу №1214-Ф про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску, яка станом на 01.05.2013 року складає 8919,01 грн.

Відділом ДВС в Іршавському районі в січні 2014 року з позивачки стягнуто заборгованість зі сплати єдиного внеску за період з 01.01.2011 року по 01.08.2011 року в розмірі 1454,33 грн.

Згідно довідки МСЕК серії МСЕ №0058678 від 22.12.2009 року ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності загального захворювання на безстроковий термін.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звільнена від сплати єдиного внеску, оскільки є інвалідом та не укладала договір з Пенсійним фондом про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є вірними.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України ,,Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону України ,,Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI, встановлено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

За змістом частини 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», особи, зазначені у пункті 4 частини 1 статті 4 вказаного закону, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Дана норма набрала законної сили 06.08.2011 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач отримує пенсію по інвалідності, а тому з 06.08.2011 року не є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за себе згідно з частиною четвертою статті 4 Закону № 2464-VI.

Така правова позиція, окрім іншого, була висловлена Судовою палатою у адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2013 року (справи №№ 21-69а14, 21-70а14) та 20 травня 2013 року (справа № 21-160а14), які відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Крім того, в матеріалах справи міститься клопотання УПФУ в Іршавському районі до суду першої інстанції про розгляд справи без участі представника Пенсійного фонду, а також зазначено про те, що УПФУ не заперечує проти позовних вимог (а.с.23).

11 серпня 2013 року набрав чинності Закон України від 04 липня 2013 року № 406-VІІ „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи", яким урегульовано питання щодо передачі функцій з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від Пенсійного фонду України Міністерству доходів і зборів України.

Пунктом 3 Прикінцевих положень вказаного Закону встановлено, що процедури адміністрування, які здійснюють органи доходів і зборів, встановлені цим Законом, поширюються на періоди до набрання чинності цим Законом. Заходи адміністрування органами доходів і зборів здійснюються не раніше дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи". Органи Пенсійного фонду України продовжують адмініструвати єдиний внесок у частині завершення процедур такого адміністрування.

Оскільки ОСОБА_1 є інвалідом та звільнена від сплати єдиного внеску, її вимоги щодо списання державною податковою інспекцією в Іршавському районі боргу зі сплати єдиного внеску в сумі 7464, 68 грн., нарахованого за період з серпня 2011 року по квітень 2013 року, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги щодо невідповідності постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 195, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу державної податкової інспекції в Іршавському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2014 року у справі № 807/742/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

Р.Й. Коваль