Справа № 804/14508/14
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2015 рокусправа № 804/14508/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Малиш Н.І.

суддів: Щербака А.А. Баранник Н.П.

за участю секретаря судового засідання: Спірічев Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровськ апеляційну скаргу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 року у справі №804/14508/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «ВІП-ГАРАНТ» до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Лівобережної об'єднаної Державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 28.08.2014 року № на суму 161 040,00 грн. (107 360,00 грн. - за основним платежем, 53 680,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями).

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з висновками відповідача щодо неправомірного формування податкового кредиту, оскільки в наявності первинні документи, оформлені відповідно до норм чинного законодавства.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та прийняту нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, зокрема відсутні докази реальності господарських взаємовідносин з ТОВ «Відім».

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість ТОВ Фірма "Biп Гарант" () по взаємовідносинам із ТОВ "ВІДІМ" () за період березень 2014 року, за результатами якої складено акт № 2757/2203/32952501 від 05.08.2014.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість за березень 2014р. на суму 107360грн.

Висновки перевіряючи ґрунтуються на нереальності здійснення господарських операцій між ТОВ "Фірма "Віп Гарант" та ТОВ «ВІДІМ» у тому числі з посиланням на інформацію інших податкових органів щодо контрагента позивача.

За результатами перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 28.08.2014р. № на суму 161040,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до висновку про реальне здійснення господарських операцій та їх зв'язок з господарською діяльністю позивача, наявність належним чином оформлених первинних документів, податкових накладних, виданих зареєстрованим платником податку на додану вартість, а тому податкові повідомлення-рішення протиправні та підлягають скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 01.03.2014 року між ТОВ "Фірма "Biп-Гарант" (замовник) та ТОВ "ВІДІМ" () (виконавець) був укладений договір № 000052, відповідно умов якого, замовник доручає, виконавець бере на себе обов'язок: спорудження нових вольєрів; ремонт вольєрів; ветеринарне обстеження службових собак; інші послуги стосовно цього договору: обробка вольєрів, газонів для службових собак, та інше.

На підтвердження факту отримання послуг позивачем та виконання договору позивач надав суду копії податкових накладних, актів здачі-прийняття послуг, журналом-ордером і відомістю по рахунку 631 Розрахунки з вітчизняними постачальниками за березень 2014 року; платіжними дорученнями № 286 від 22.04.2014 року та № 359 від 20.05.2014 року.

Додатково на вимогу суду апеляційної інстанції позивачем надано договір оренди приміщення від 29.11.2013р. №650/13 та договір оренди службових собак від 01.01.2014 з актом передачі собак від 01.01.2014р.

Згідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України - право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України - не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства, у ході розгляду справи судом повинні оцінюватися документи, надані платником податків на підтвердження свого права на податковий кредит з ПДВ.

Перш за все такі документи повинні бути достовірними, тобто відображати реальні події. У зв'язку із цим навіть бездоганно оформлений документ не може підтверджувати право на податковий кредит у тому випадку, якщо у ході розгляду справи буде встановлено невідповідність фактичного й задокументованого платником податків руху активів.

Як вбачається з укладеного позивачем договору з ТОВ «ВІДІМ» про надання послуг, предметом якого є спорудження нових вольєрів; ремонт вольєрів; ветеринарне обстеження службових собак; обробка вольєрів, газонів для службових собак, та інше. Вартість послуг визначається за фактом їх надання та фіксується у актах за наслідками кожного календарного місяця (а.с. 27).

Позивачем надані копії податкових накладних від 03.03.2014р. №303007 на суму 58200грн., 05.03.2014 №305001 на суму 59760грн., 14.03.2014р. №314001 на суму 44232грн., 19.03.2014 №319001 на суму 52608грн., 21.03.2014 №321003 на суму 16464грн., 24.03.2014 №324002 на суму 57600грн., 26.03.2014 №326001 на суму 45168грн., 27.03.2014 №327005 на суму 34680грн., 28.03.2014 №328002 на суму 51492грн., 31.03.2014 №331002 на суму 38520грн.

Акти здачі-прийняття робіт надані від 05.03.2014р. на суму 59760грн., 07.03.2014 на суму 54480грн., від 10.03.2014 на суму 47376грн., 12.03.2014 на суму 50400грн., 14.03.2014 на суму 44232грн., 17.03.2014 на суму 33180грн., 19.03.2014 на суму 52608грн., 21.03.2014 на суму 16464грн., 24.03.2014 на суму 57600грн., 27.03.2014 на суму 34680грн., 28.03.2014 на суму 51492грн.. 31.03.2014 на суму 38520грн.

В актах зазначено, що такі складені за надані послуги - споруда нових вольєрів, ремонт вольєрів, ветеринарне обслуговування собак, обробка вольєрів, газонів для собак та інше.

Проте з урахування інформації про відсутність у контрагента позивача - ТОВ «ВІДІМ» працівників, неможливо встановити якою особою (особами) виконувались роботи чи надавались послуги, які матеріали використовувалися для виконання робіт), не доведено чи були такі операції взагалі можливі з урахуванням оперативності їх проведення (що вбачається з дат складання актів та податкових накладних). Крім того, у як у актах так і податкових накладних зазначено, окрім конкретно визначених, що надані інші послуги та які є незрозумілим. Крім того, враховуючи види діяльності контрагента позивача - ТОВ «ВІДІМИ» це оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами, неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, вантажний автомобільний транспорт тощо (а.с. 84, 84), є недоведеною обставиною можливістю надання послуг споруд вольєрів, їх ремонт, обробка газонів, а найголовніше надання ветеринарних послуг, оскільки такі підлягають ліцензуванню.

Також акти здачі-прийняття робіт не відповідають датам податкових накладних, загальна їх сума також різниться, що унеможливлює дійти висновку які ж послуги надані і за якими актами видані податкові накладні.

Також позивачем як на доказ виконання договору надані докази оплати послуг, з чим погодився і суд першої інстанції, проте колегія суддів зазначає що оплата здійснена, відповідно наданим доказам до справ лише на суму 101244,5грн., що не відповідає загальній сумі як актів так і податкових накладних.

Таким чином суд приходить до висновку, про відсутність у позивача належним чином оформлених первинних документів по фінансово-господарських взаємовідносинах з ТОВ «ВІДІИМ» а також надані до матеріалів справи документи не дають можливість встановити реальність виконання робіт.

Додатково слід зазначити, що відповідно до наданим відповідачем доказам, директор позивача є також директором ТОВ «ВЕТО» з яким позивач уклав договір оренди службових собак від 01.01.2014, а отже є пов'язаними особами.

Згідно вимог чинного законодавства надані первинні документи не можуть бути визнані безумовною підставою для віднесення суми ПДВ до податкового кредиту.

Таким чином, проаналізувавши наявні матеріали справи та норми зазначеного законодавства, колегія суддів вважає правомірними висновки відповідача, викладені в Акті перевірки, а саме те, що зазначені правовідносини позивача із контрагентом мали виключно паперовий характер, а отже не були спрямовані на реальне настання правових наслідків.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що відповідачем було правомірно винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення, на підставі висновків, викладених в Акті перевірки.

Враховуючи зазначене, колегія суду приходить до висновку, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку задовольняючи позовні вимоги, тому постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 року у справі №804/14508/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «ВІП-ГАРАНТ» до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення скасувати.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення. Відповідно до ст. 254 КАС України може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст рішення складено 18 квітня 2015року.

Головуючий: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник