Справа № 816/1065/15-а
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/1065/15-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Довгопол М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кулик - Куличок О.Л.,

представника позивача - Воронової В.С.,

представника відповідача - Хорішка А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваспецмонтаж" до Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання недійсною та скасування податкової вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

01 квітня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтаваспецмонтаж" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання недійсною та скасування податкової вимоги 1339-25 від 19.03.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що податковою вимогою №1339-25 від 19.03.2015 визначено суму податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями з авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 868 980 грн, однак позивач вважає, що вказаний податковий борг відсутній, авансові внески за період січень - лютий 2015 року товариством сплачені, строк сплати авансових внесків за березень 2015 року на дату винесення податкової вимоги ще не настав.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

У запереченнях вказував на те, що 02.03.2015 ТОВ "Полтаваспецмонтаж" подано уточнюючу декларацію з податку на прибуток приватних підприємств, якою самостійно збільшено суму грошового зобов'язання зі сплати авансових внесків у розмірі 869 021 грн (72418х12). В силу ст.54 Податкового кодексу України сума грошового зобов'язання позивача вважається узгодженою, в установлений законом строк не сплачена, тому ДПІ у м. Полтаві на підставі п.59.1 ст. 59 Податкового кодексу України сформовано та надіслано позивачу податкову вимогу №1339-25 від 19.09.2015 на суму податкового боргу 868 980 грн (з урахуванням зменшення суми грошового зобов'язання за рахунок переплати в розмірі 36 грн). Також зазначав, що 30.03.2015 позивачем здійснену сплату авансових внесків в розмірі 976 798 грн, у зв'язку з чим погашено відповідну недоїмку, тому податкова вимога відповідно до пп.60.1.1 п. 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України є відкликаною .

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтаваспецмонтаж" зареєстроване як юридична особа 30.04.1996, відомості про яку внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 23.02.2006 №1 004368, ідентифікаційний код 24387972 /а.с.8/.

19.03.2015 ДПІ у м. Полтаві виставлено позивачу податкову вимогу №1339-25 від 19.03.2015 на суму податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями з авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 868 890 грн /а.с.10/.

Судом встановлено, що сума податкового боргу, включена до податкової вимоги, виникла у зв'язку з тим, що 02.03.2015 ТОВ "Полтаваспецмонтаж" подано до ДПІ у м. Полтаві уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, в якій у розділі "Самостійне виправлення помилок" у графі 24 збільшено податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, що уточнюється, на 869 021 грн /а.с. 45, 69 - 79/.

В уточнюючій податковій декларації позивачем визначено також розмір авансових внесків за 2013 рік - 89 260 грн. (рядок 23), в той час як у звітній податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, поданій 28.02.2014, авансовий внесок складав 16 842 грн /а.с. 13 -22/.

Показники уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік були внесені ДПІ у м. Полтаві до інтегрованої картки позивача з авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств 02.03.2015 шляхом зазначення про нарахування авансових внесків та відповідно збільшення недоїмки в розмірі 869016 грн. (72 418 грн х 12) /а.с. 42 - 44/. При цьому станом на 28.02.2015 до внесення відомостей уточнюючої податкової декларації недоїмка у позивача була відсутня, натомість рахувалася переплата у сумі 36 грн.

За таких обставин станом на 02.03.2015 в інтегрованій картці відображено недоїмку позивача зі сплати авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств в загальній сумі 868 980 грн. (869 016 - 36).

З огляду на те, що станом на 19.03.2013 грошове зобов'язання з авансових внесків не позивачем в розмірі 868 980 грн не погашено, ДПІ у м. Полтаві винесено податкову вимогу №1339-25 від 19.03.2015 на відповідну суму податкового боргу.

Не погоджуючись із податковою вимогою, позивач оскаржив її до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваній податковій вимозі, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України передбачено, що грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.

Згідно з пунктом 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 50.1. статті 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 № 765 (надалі - Порядок № 765), з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.

Згідно із пунктом 11 розділу ІІ Порядку № 765 зворотний бік інтегрованої картки відображає стан розрахунків платника (суми нарахованого та сплаченого платежів, пені, штрафних (фінансових) санкцій, процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобов'язань (податкового боргу), суми податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, надміру та/або помилково сплачені, заявлені до відшкодування тощо) за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами, операції, що проводяться з коштами передоплати.

Пунктом 4 розділу ІІІ Порядку № 765 визначено, що нарахування податків, зборів та сум єдиного внеску в інтегрованій картці платника здійснюються відповідно до звітності, що подається платником до територіального органу Міндоходів, а також митних та інших платежів - на підставі оформленої митної декларації.

Нарахування узгоджених сум грошових зобов'язань за податками, зборами, митними платежами та сум єдиного внеску, нарахованих до сплати, в інтегрованій картці платника здійснюється датою граничного строку сплати таких нарахувань.

При поданні уточнюючого розрахунку, що збільшує або зменшує грошові зобов'язання минулих податкових періодів платника та ліквідаційної звітності, нарахування в інтегрованій картці платника проводиться датою його подання.

Як встановлено судом, показники уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік ТОВ "Полтаваспецмонтаж", поданої 02.03.2015, згідно з якою товариством збільшено податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, що уточнюється, на 869 021 грн., внесено 02.03.2015 ДПІ у м. Полтаві до інтегрованої картки позивача з авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств як відповідну недоїмку /а.с. 42 - 44/.

В силу приписів статті 54 Податкового кодексу України сума грошового зобов'язання в уточнюючій податковій декларації позивача з податку на прибуток підприємства за 2013 рік набула статусу узгодженої 02.03.2015.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 59.1. статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.4. статті 59 Податкового кодексу податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З огляду на викладені положення, ДПІ у м.Полтаві виставлено позивачу податкову вимогу №1339-25 від 19.03.2015 на суму податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями з авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 868 890 грн.

Водночас суд враховує, що 30.03.2015 ТОВ "Полтаваспецмонтаж" здійснено сплату авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств за березень 2015 року у розмірі 976 798 грн, що підтверджується платіжним дорученням №774 від 30.03.2015 /а.с.84/. В силу вимог пункту 87.9. статті 87 Податкового кодексу України сплачені кошти були зараховані ДПІ у м. Полтаві в рахунок погашення податкового боргу з авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств за 2013 рік, у зв'язку з чим погашено борг в сумі 868 890 грн, про що свідчать дані інтегрованої картки.

Відповідно до підпункту 60.1.1. пункту 60.1. статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

Згідно з пунктом 60.2. статті 60 Податкового кодексу України у випадках, визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі.

Пунктом 59.5. статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Системний аналіз наведених вище положень Податкового кодексу України дає можливість дійти висновку, що у разі погашення платником податків податкового боргу, вказаного у податковій вимозі, така податкова вимога вважається відкликаною в день сплати відповідного податкового боргу, за умови відсутності на цю дату податкового боргу з будь-якого іншого податку.

В ході розгляду справи представник відповідача підтвердив, що податкова вимога №1339-25 від 19.03.2015 є відкликаною 02.04.2015 з огляду на погашення позивачем податкового боргу у повному обсязі.

Наявні у справі копії інтегрованих карток позивача з авансових внесків з податку на прибуток, з податку на додану вартість, податку на прибуток приватних підприємств, орендної плати з юридичних осіб, єдиного внеску свідчать, що після винесення податкової вимоги від 19.03.2015 №1339-25 на суму податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями з авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 868 890 грн. зазначену суму податкового боргу позивачем було погашено у повному обсязі 30.03.2015, однак, враховуючи виникнення у цей день іншої суми податкового боргу з авансових внесків, яка була в подальшому погашена позивачем, а також відсутність податкового боргу з інших податків, суд вбачає, що повне погашення податкового боргу мало місце 03.04.2015, у зв'язку з чим податкова вимога є відкликаною 03.04.2015.

Таким чином суд приходить до висновку, що на дату розгляду справи податкова вимога від 19.03.2015 №1339-25 є відкликаною, а відтак не створює будь-яких негативних наслідків для позивача, не порушує його права та законні інтереси, зокрема, в силу того, що не може бути використана податковим органом під час здійснення процедур погашення податкового боргу.

У пункті 8 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивача визначено як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Згідно частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З наведених процесуальних норм випливає, що судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів Кодексу адміністративного судочинства України підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак, обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу .

При цьому слід зазначити, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення можливості чи неможливості реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Спірна податкова вимога є відкликаною в силу вимог Податкового кодексу України, тобто не створює для позивача жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав, та безпосередньо не породжує для позивача будь-яких обов'язків. З огляду на відсутність порушеного права, у суду відсутні підстави для захисту такого права.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Беручи до уваги те, що позивачем заявлено майнову вимогу та при поданні позову сплачено судовий збір в розмірі 10 відсотків (487 грн 20 коп.), суд вважає за необхідне стягнути із позивача до Державного бюджету України решту суми судового збору в розмірі 4 384 грн. 80 коп. (4872-487,20).

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваспецмонтаж" до Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання недійсною та скасування податкової вимоги відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваспецмонтаж" (ідентифікаційний код 24387972) до Державного бюджету України на р/р 4002, отримувач коштів УДКСУ у м. Полтаві, , банк отримувача ГУДКСУ у Полтавській області, код класифікації доходів бюджету 22030001, судовий збір в розмірі 4 384 грн 80 коп. (чотири тисячі триста вісімдесят чотири гривні вісімдесят копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 27 квітня 2015 року.

Суддя М.В. Довгопол