Справа № 816/378/15-а
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 р.Справа № 816/378/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Чалого І.С. , Зеленського В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.03.2015р. по справі № 816/378/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Відділу державної виконавчої служби Карлівського районного управління юстиції Полтавської області , Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Карлівського районного управління юстиції Полтавської області Підгорної Наталії Валеріївни

про визнання недійсною та скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач), звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Карлівського районного управління юстиції Полтавської області (далі - ВДВС Карлівського РУЮ, відповідач 1), Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Карлівського районного управління юстиції Полтавської області Підгорної Наталії Валеріївни (далі - відповідач 2) про визнання недійсною та скасування постанови від 18.08.2011 року ВП №28246871 про відкриття виконавчого провадження.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.03.2015 р. у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з прийнятою постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, судом не надано правової оцінки доказам при розгляді справи в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу відповідно до ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у ВДВС Карлівського РУЮ перебувало виконавче провадження №28246871 з примусового виконання вимоги УПФ України у Карлівському районі Полтавської області від 09.08.2011р. №Ф508.У про стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 1371 грн. 98 коп.

Постановою державного виконавця від 18.08.2011 року відкрито виконавче провадження (а.с. 54).

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження позивач отримав 29.01.2015 року.

Не погодившись із вказаною постановою державного виконавця, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на дату розгляду справи у суді відсутнє порушення прав та законних інтересів позивача оспорюваною постановою, оскільки виконавче провадження №28246871 закінчено у зв'язку зі сплатою ОСОБА_1 боргу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правовідносини з приводу примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) врегульовані нормами Закону України "Про виконавче провадження".

Положеннями ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження визначено як завершальну стадію судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що державним виконавцем ВДВС Карлівського РУЮ 18.08.2011 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вимоги УПФ України у Карлівському районі Полтавської області від 09.08.2011 року №Ф508.У про стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 1371 грн. 98 коп. (а.с. 92).

За відсутності в матеріалах справи доказів надіслання даної постанови боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення, суд першої інстанції правомірно погодився з доводами позивача відносно того, що копію вказаної постанови ним одержано лише 29.01.2015 року.

Матеріалами справи підтверджено, що суму боргу в розмірі 1371 грн. 98 коп. позивач сплатив повністю 22.12.2014 року (а.с. 17).

З огляду на сплату ОСОБА_1 боргу, постановою державного виконавця від 22.12.2014 року виконавче провадження №28246871 закінчено (а.с. 107).

Як вбачається зі змісту статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Таким чином, у контексті наведених приписів до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, оскільки підставою для звернення особи за до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

В ході розгляду справи встановлено, що постановою державного виконавця від 22.12.2014 року виконавче провадження №28246871 закінчено (а.с. 107), тобто оскаржувана позивачем постанова про відкриття виконавчого провадження від 18.08.2011 року вже реалізована, борг ОСОБА_1 сплачено, а постанова про закінчення виконавчого провадження позивачем не оскаржена.

З огляду на викладене, постанова про відкриття виконавчого провадження від 18.08.2011 року не створює для позивача правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжує для нього будь-яких обов'язків, а тому підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання її недійсною та скасування відсутні.

Щодо посилань позивача на невідповідність вимоги УПФ України у Карлівському районі Полтавської області від 09.08.2011 №Ф508.У приписам законодавства, колегія суддів зауважує на таке.

Відповідно до пункту 8.6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1, вимога вважається відкликаною, якщо сума боргу самостійно погашається страхувальником.

Як вже було зазначено, суму боргу в розмірі 1371 грн. 98 коп. позивач сплатив повністю 22.12.2014 року, а тому зазначена вимога вважається відкликаною, у зв'язку з чим втратила свою чинність.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що на дату розгляду справи у суді відсутнє порушення прав та законних інтересів позивача оспорюваною постановою, оскільки виконавче провадження №28246871 закінчено у зв'язку зі сплатою ОСОБА_1 боргу, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому посилання позивача в апеляційній скарзі на порушення судом ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України є безпідставними.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.03.2015р. по справі № 816/378/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Чалий І.С. Зеленський В.В.