Справа № 523/8490/14-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 523/8490/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Малиновський О.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

за участю секретаря - Скоріної Т.С.

за участю сторін:

представника апелянта - ОСОБА_1.;

представника відповідача - Хімійчук Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 27 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2011 року ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом, в якому просила скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси (далі - УПФУ в Суворовському районі м. Одеси, відповідач) №886 від 29 вересня 2009 року датованого 02 листопада 2010 року про утримання суми пенсій, надміру виплачених пенсіонеру внаслідок зловживань з його сторони та відновити виплату пенсії, яку вона одержувала станом на 01 грудня 2010 року в розмірі 758,51 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що протиправність рішення суб'єкта владних повноважень складається в тому, що відповідач не встановив зловживання в діях ОСОБА_3 при призначенні їй пільгової пенсії, тому безпідставно відраховує щомісячно 20% розміру пенсії, що належить до виплати.

Справа неодноразово розглядалась адміністративними судами України та останньою постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 27 січня 2015 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції, у зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до винесення незаконного та необґрунтованого рішення та просить прийняти нову постанову, якою задовольнити позов.

Представник апелянта в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи викладені в апеляції та просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду залишити без змін.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до особистої заяви ОСОБА_3 та наданої копії трудової книжки, у вересні 2006 року позивачу було призначено пільгову пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівнику охорони здоров'я (а.с.11, 13-16).

Рішенням відповідача від 14 вересня 2009 №133 позивачу припинено виплату пенсії, в результаті встановлення факту надання позивачем документів, що містять недостовірні відомості, при призначенні пенсії у вересні 2006 року.

Поряд з цим, Рішенням №886 від 29 вересня 2009 року, датованого 02 листопада 2010 року, з пенсії позивача вирішено утримувати надміру виплачені суми пенсій, шляхом щомісячного відрахування 20% розміру її пенсії до повного погашення заборгованості в розмірі 50 067,43 грн. (а.с.9).

Відрахування проводиться з пенсії, яка була призначена позивачу з 06 липня 2008 року, у зв'язку з досягненням нею пенсійного віку, на підставі розпорядженням УПФУ в Суворовському районі м. Одеси № 75100 від 28 жовтня 2010 року (а.с.18).

Призначення пенсії за віком відбулось на підставі заяви та копії довідки ВАТ «Одеський завод поршневих кілець» від 16 квітня 2010 року за № 23/2010 (а.с.44).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення є законним, оскільки ОСОБА_3 при призначенні пільгової пенсії у 2006 році надала документи, які містять недостовірні відомості, в результаті чого УПФУ в Суворовському районі м. Одеси безпідставно виплачувала пенсію позивачу, на яку остання не мала права.

Згідно із вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що правова позиція суду першої інстанції, яка викладена у судовому рішенні, відповідає вимогам ст.159 КАС України, виходячи з наступного.

Так, ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV) визначає підстави та порядок утримання надміру виплачених сум пенсій, відрахування з пенсій.

Частинами 1, 2 цієї статті суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Таким чином, виходячи з даної норми колегія суддів вважає, що Пенсійний фонд мав право прийняти рішення про стягнення надміру виплачених пенсій і у нього для цього були підстави, а саме - подання страхувальником недостовірних даних при призначенні пенсії.

В підтвердження того факту, що ОСОБА_3 надала документи, що містять недостовірні відомості є заява про призначення пільгової пенсії від вересня 2006 року з особистим її підписом та копії трудової книжки, з якої вбачається, що позивач нібито працювала у сфері охорони здоров'я.

Однак, матеріали справи свідчать, що ОСОБА_3 ніколи не працювала в закладах охорони здоров'я та взагалі не мала права на пільгову пенсію у 2006 році.

Проте, що позивач не працювала в закладах охорони здоров'я, її представник стверджував у позові, а також у судових засіданнях, які відбувалися в судах усіх інстанцій.

Між тим, як пояснив представник апелянта в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, позивач вважала, що вона мала право на пільгову пенсію тому, що працювала на ВАТ «Одеський завод поршневих кілець».

Проте, довідка ВАТ «Одеський завод поршневих кілець» про підтвердження трудового стажу позивача, свідчить про те, що на даному підприємстві позивач працювала з 24 серпня 1971 року по 18 серпня 1997 року і була звільнена з посади банщиця - гардеробниця механічного цеху (а.с.44).

Тобто, стаж роботи позивача і її посада не давали її право звернутися до УПФУ в Суворовському районі м. Одеси з заявою про призначення пільгової пенсії.

Також заслуговує на увагу той факт, що при першому розгляді справи у суді першої інстанції, коли було прийняте рішення про відмову позивачу у задоволенні позовної вимоги про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, остання його не оскаржила, що надає підстави вважати суду апеляційної інстанції, що вона погодилася з тим, що незаконно отримувала пільгову пенсію.

У зв'язку з відмовою в скасуванні спірного рішення УПФУ в Суворовському районі м. Одеси, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що позовна вимога в частині відновлення виплати пенсії, яку позивач одержувала станом на 01 грудня 2010 року в розмірі 758,51грн. задоволенню також не підлягає.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 27 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова