Справа № 2а-4830/09/1770
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" квітня 2015 р. м. Київ К/800/601/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Голубєвої Г.К.

Суддів Сіроша М.В.

Юрченко В.П.

при секретарі судових засідань: Чайці О.С.,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Зевс ЛТД»

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2013 року

по справі № 2а-4830/09/1770

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Зевс ЛТД»

до Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Зевс ЛТД» звернулось до суду з позовом до Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 05.05.2009 року №/1 про донарахування суми податку на додану вартість у розмірі 522612,16 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 261306,08 грн.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2009 року у даній справі адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 05.05.2009 року №/1 в частині призначення суми податкового зобов'язання з ПДВ в сумі 661193,00 грн. (із врахуванням штрафних (фінансових) санкцій. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2013 року скасовано постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2009 року та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю з мотивів безпідставності заявлених вимог.

Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати із прийняттям нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що Дубенською ОДПІ проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2008 року по 31.12.2008 року.

Перевіркою, зокрема, встановлено порушення позивачем вимог пункту 4.2 статті 4, пункту 11.21 статті 1 Закону України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (далі - Закон № 168/97-ВР) та абзацу третього пункту 1, пункту 3 Порядку нарахування, виплати і використання коштів, спрямованих для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за поставлені ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.05.1999 року № 805.

При цьому, податковий орган визначив суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 440790,00 грн., встановивши порушення позивачем законодавства при визначенні об'єкта оподаткування по господарській операції з реалізації нежитлових приміщень майнового комплексу Приватному підприємству «Західекспотранс», що є пов'язаною особою з продавцем.

На підставі висновків перевірки та процедури адміністративного оскарження відповідачем прийнято спірне податкове повідомлення-рішення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову повністю, апеляційний суд виходив з того, що податковим органом в ході проведення перевірки правомірно встановлено заниження позивачем податку на додану вартість у червні 2008 року на суму 440790,00 грн.

Однак, з такими висновками апеляційного суду колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 30.03.2008 року згідно з договором купівлі-продажу нежитлового приміщення за результатами аукціону придбав майновий комплекс нежитлових приміщень Кооперативного підприємства «Дубенське районне автопідприємство», а саме: нежитлове приміщення автозаправки В І, нежитлове приміщення котельні Д І, нежитлове приміщення прохідної Б Г, нежитлове приміщення столярного цеху Ж І, нежитлове приміщення складу З І, нежитлове приміщення адміністративного будинку А І, нежитлове приміщення майстерні Г І І, нежитлове приміщення насосної станції І. Згідно з пунктом 3 договору купівлі-продажу, ціна визначена на підставі протоколу аукціону № 22, затвердженого головою аукціонної комісії Кооперативного підприємства «Дубенське районне автопідприємство» від 26.12.2007 року, в розмірі 3425000,00 грн.

В подальшому відповідно до договору купівлі-продажу від 18.06.2008 року позивач перепродав нежитлові приміщення, а саме: нежитлове приміщення автозаправки В І, нежитлове приміщення котельні Д І, нежитлове приміщення прохідної Б Г, нежитлове приміщення столярного цеху Ж І, нежитлове приміщення складу З І, нежитлове приміщення адміністративного будинку А І, нежитлове приміщення майстерні Г І І Приватному підприємству «Західекспотрейд» - пов'язаній особі з продавцем, за ціною 602160,00 грн., в тому числі податок на додану вартість - 100360,00 грн. Ціна договору визначена за ринковою вартістю на підставі експертної оцінки суб'єкта оціночної діяльності - Приватного підприємства Фірми «Експерт-Рівне» від 23.05.2008 року. Сума податку на додану вартість 100360,00 грн. була включена до податкових зобов'язань з податку на додану вартість за червень 2008 року. Податковий орган визначив об'єкт оподаткування по операції з продажу нежитлових приміщень позивачем пов'язаній з продавцем особі на рівні звичайної ціни, прирівнявши її до ціни придбання таких приміщень позивачем на аукціоні. За даними перевірки, сума зобов'язання з податку на додану вартість за червень 2008 року по вказаній операції становить 541150,00 грн. (виходячи з ціни 3425000,00 грн.).

Відповідно до пункту 4.2 статті 4 Закону № 168/97-ВР у разі поставки товарів (робіт, послуг) без оплати або з частковою оплатою їх вартості коштами у межах бартерних (товарообмінних) операцій, здійснення операцій з безоплатної передачі товарів (робіт, послуг), натуральних виплат у рахунок оплати праці фізичним особам, що перебувають у трудових відносинах з платником податку, передачі товарів (робіт, послуг) у межах балансу платника податку для невиробничого використання, витрати на яке не відносяться до валових витрат виробництва (обігу) і не підлягають амортизації, а також пов'язаній з продавцем особі чи суб'єкту підприємницької діяльності, який не зареєстрований як платник податку, база оподаткування визначається виходячи з фактичної ціни операції, але не нижчої за звичайні ціни.

Відповідно до пункту 1.18 статті 1 Закону № 168/97-ВР звичайні ціни розуміються та застосовуються за правилами, визначеними пунктом 1.20 статті 1 Закону України від 28.12.1994 року № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» (далі - Закон №334/94-ВР).

Згідно з підпунктами 1.20.1, 1.20.8 пункту 1.20 статті 1 Закону №334/94-ВР якщо цим пунктом не встановлено інше, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін. Справедлива ринкова ціна - це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати за відсутності будь-якого примусу, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг). Обов'язок доведення того, що ціна договору не відповідає рівню звичайної ціни у випадках, визначених цим Законом, покладається на податковий орган у порядку, встановленому законом. При проведенні перевірки платника податку податковий орган має право надати запит, а платник податку зобов'язаний обґрунтувати рівень договірних цін або послатися на норми абзацу першого підпункту 1.20.1 цього пункту.

Порядок визначення звичайної ціни товару (робіт, послуг) регламентований підпунктами 1.20.2 - 1.20.5 пункту 1.20 статті 1 Закону №334/94-ВР, на підставі яких податковий орган зобов'язаний діяти при визначенні рівня звичайних цін. Даними нормами передбачено, що для визначення звичайної ціни товару (робіт, послуг) використовується інформація про укладені на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з ідентичними (однорідними) товарами (роботами, послугами) у співставних умовах.

Якщо товари (роботи, послуги) продаються з використанням конкурсу, аукціону, біржової пропозиції або пропозиції на організованому ринку цінних паперів, або коли продаж (відчуження) товарів здійснюється у примусовому порядку згідно із законодавством, звичайною є ціна, отримана при такому продажі (підпункт 1.20.4 пункту 1.20 статті 1 Закону).

З матеріалів справи вбачається, що при визначенні рівня звичайних цін відповідач діяв не у спосіб, визначений пунктом 1.20 статті 1 Закону №334/94-ВР, оскільки не використовував інформацію про укладені на момент продажу такого товару договори з ідентичними (однорідними) товарами у співставних умовах. Позиція відповідача про те, що вартість продажу з використанням аукціону є його звичайною ціною, не ґрунтується на приписах законодавства. Згідно підпункту 1.20.4 пункту 1.20 статті 1 Закону №334/94-ВР визначення звичайної ціни застосовується у випадку продажу товару на аукціоні, а в даному випадку продаж проводився на договірних умовах за ціною, визначеною на підставі ринкової вартості згідно з експертною оцінкою незалежного суб'єкта оціночної діяльності. Ціна аукціонного продажу в даному випадку застосується при визначенні об'єкта оподаткування по початковій операції придбання нежитлових приміщень позивачем на аукціонних торгах, і саме з такої аукціонної ціни визначаються податкові зобов'язання продавця - Кооперативного підприємства «Дубенське районне автопідприємство».

Відповідно до підпункту 1.20.5-1 пункту 1.20 статті 20 Закону №334/94-ВР якщо звичайна ціна не може бути визначена з використанням норм попередніх підпунктів цього пункту, то для доказів обґрунтування її рівня застосовуються правила, визначені національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, а також національними стандартами з питань оцінки майна та майнових прав. З метою оподаткування терміни «справедлива вартість», «ринкова вартість» та «чиста вартість реалізації», які використовуються в національних положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку та національних стандартах з питань оцінки майна майнових прав, прирівнюються до терміну «звичайна ціна», визначеного цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.05.2008 року Приватним підприємством Фірма «Експерт-Рівне» проведено оцінку майна - комплексу будівель: майстерні, автозаправки, насосної станції, адмінбудинку, столярного цеху, складу, прохідної, котельні з метою визначення вартості для подальшого відчуження. Згідно з даним висновком була визначена ринкова вартість майна з використанням методичних підходів: дохідного, порівняльного, яка становить 501800,00 грн. без податку на додану вартість.

Відповідно до пункту з Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, ринкова вартість - це вартість, за яку можливе відчуження об'єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Згідно з пунктами 11-13, 15, 16 даного Національного стандарту № 1 оцінка проводиться із застосуванням бази, що відповідає ринковій вартості або неринковим видам вартості. Використання ринкової вартості як бази оцінки під час укладання договору на проведення оцінки майна можливе за умови відповідності угоди, у зв'язку з якою проводиться оцінка, змісту поняття ринкової вартості. При цьому, умови такої угоди не повинні передбачати будь-які додаткові обмеження або вимоги, що впливають на майбутню економічну вигоду від використання покупцем об'єкта оцінки. Для визначення ринкової вартості враховується найбільш ефективне використання об'єкта оцінки. Методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об'єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно. Визначення ринкової вартості об'єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що ринкова вартість нежитлових приміщень, визначена в експертному висновку від 23.05.2008 року незалежного суб'єкта оціночної діяльності - Приватного підприємства Фірми «Експерт-Рівне», є звичайною ціною таких об'єктів нерухомого майна, а тому позивач при визначенні об'єкту оподаткування по операції з поставки товару (продажу комплексу нежитлових приміщень) пов'язаній з продавцем особі, правомірно встановив суму податкового зобов'язання за червень 2008 року в розмірі 100360,00 грн. Матеріалами також підтверджено той факт, що позивач під час перевірки на запит податкового органу надав належне обґрунтування на підтвердження договірної ціни при відчуженні нежитлових приміщень Приватному підприємству «Західекспотранс» - висновок незалежного суб'єкта оціночної діяльності Приватного підприємства Фірми «Експерт-Рівне» про вартість майна від 23.05.2008 року.

Крім того, встановлено, що відповідач не визначав звичайну ціну у порядку, встановленому законом, а лише обмежився ціною, за якою позивач придбавав зазначені приміщення на аукціоні. Наведені вище факти і норми чинного законодавства спростовують обґрунтування та доводи податкової інспекції.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що вичерпний перелік підстав для застосування непрямих методів визначено підпунктом 4.3.1 пункту 4.3 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 року № 2181, серед яких відсутня така правова підстава для застосування непрямих методів як невідповідність ціни договору рівню звичайних цін, тому у податкової інспекції не було правових підстав застосовувати процедуру визначення податкових зобов'язань з використанням непрямих методів.

За таких обставин, місцевий адміністративний суд дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог, правильно застосувавши норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

З огляду на вказані обставини колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку про скасування постанови апеляційного суду з підстав невідповідності її нормам матеріального та процесуального права, та залишенні в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 220, 223, 226, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд , -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Зевс ЛТД» задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2013 року скасувати та залишити в силі постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2009 року по справі № 2а-4830/09/1770.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.
Судді підписСірош М.В.
підписЮрченко В.П.

Ухвала складена у повному обсязі 17.04.2015 р.