Справа № 153/454/15-а
Суддя: Любинецька-Онілова А. Г.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2015 р. Справа153/454/15-а

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Любинецької-Онілової А.Г.

за участю секретаря с/з Сарафімовської Т.О.

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль

справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_2 до ВДАІ з обслуговування Ямпільського району Ямпільського РВ УМВС України у Вінницькій області про визнання протиправним та незаконним рішення суб'єкта владних повноважень, скасування постанови серія ПС1 №525632 від 10.03.2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

13 березня 2015 року позивач ОСОБА_2 заявив адміністративний позов до ВДАІ з обслуговування Ямпільського району Ямпільського РВ УМВС України у Вінницькій області про визнання протиправним та незаконним рішення суб'єкта владних повноважень, скасування постанови серія ПС1 №525632 від 10.03.2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що 28 лютого 2015 року приблизно о 13 годині 00 хвилин він разом зі своїм знайомим ОСОБА_3 їхали в с. Русава Ямпільського району Вінницької області, за кермом автомобіля був ОСОБА_3 Проїжджаючи по вул. Комсомольська в с. Русава Ямпільського району Вінницької області вони застрягли у насипі глини. Внаслідок цього автомобіль провалився передніми колесами в глину, і вони не могли виїхати з насипу. Після того, як не було можливості виїхати автомобілем самостійно, позивач відправив ОСОБА_3 до знайомого, аби витягти автомобіль трактором. Зазначив, що під час того, як він очікував прибуття трактора, до автомобіля під'їхали працівники міліції та взяли в нього документи, ознайомились з документами та поїхали далі в направленні м. Ямпіль Вінницької області. 10 березня 2015 року відносно нього було винесено притягнення його до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 850 гривень, згідно якої 28.02.20156 року о 13 годині 15 хвилин по вул. Комсомольська в с. Русава Ямпільського району Вінницької області він керував автомобілем без посвідчення водія, якого позбавлений судом. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить суд скасувати постанову про адміністративне правопорушення відносно нього, а провадження у справі закрити.

В ході судового розгляду позивач позов підтримав, пояснив, що 28 лютого 2015 року на його прохання належним йому автомобілем керував ОСОБА_3, так як його - ОСОБА_2 позбавлено права керування транспортними засобами. Разом із ОСОБА_3 вони їхали до ОСОБА_4, по дорозі автомобіль застряг у свіжому насипі глини біля домоволодіння ОСОБА_5 Вийшла ОСОБА_5 і почала із ним скандалити, викликала працівників міліції. Невдовзі підійшов ОСОБА_4 Приїхали працівники міліції, склали протокол. Через деякий час він отримав конверт із викликом на 10.03.2015 року до ВДАІ. У ВДАІ 10.03.2015 року якась жінка йому виписала постанову. Ніякі права йому не роз'яснювали і ніхто нічого не говорив. Просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача ВДАІ з обслуговування Ямпільського району Ямпільського РВ УМВС України у Вінницькій області в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлений у встановленому ст. ст.33, 34 КАС України порядку - судовою повісткою, врученою кур'єром суду уповноваженій особі ВДАІ 17.03.2015 року під розписку, про причини неявки не повідомив. На підставі ст.128 ч.4 КАС України судом ухвалено провести судовий розгляд справи без участі представника відповідача суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду справи.

Із показань свідка ОСОБА_3 встановлено, що 28 лютого 2015 року він їхав за кермом автомобіля ОСОБА_2 разом із останнім. Вказав, що по дорозі автомобілем застрягли у глині. Тоді він одразу пішов за трактористом, аби витягти автомобіль, а ОСОБА_2 залишився біля автомобіля. По дорозі він зустрів ОСОБА_6, якого попросив витягти автомобіль. ОСОБА_6 трактором поїхав до машини, а він пішов пішки. По приходу до автомобіля він побачив працівників ВДАІ, яким пояснив, що це він їхав за кермом вказаного автомобіля та показав документи на право керування транспортним засобом. Працівники ВДАІ відповіли, що вони його - ОСОБА_3 тут не бачать. Також вказав, що ОСОБА_2 у його відсутність не міг керувати автомобілем, оскільки автомобіль засів у яму з глиною і машину треба було витягувати за допомогою трактора.

Із показань свідка ОСОБА_6 встановлено, що 28 лютого 2015 року до нього зателефонував ОСОБА_2 і попросив його аби він приїхав трактором щоб витягнути автомобіль, який застряг у насипі глини, на що він погодився. Вказав, що коли приїхав до ОСОБА_2, то побачив там працівників міліції. Він одразу почав витягувати автомобіль із насипу глини. Зазначив, що не чув про що розмовляли ОСОБА_2 та працівники міліції, так як він був за кермом трактора. Вказав, що біля автомобіля була ще одна жінка та ОСОБА_4

Із показань свідка ОСОБА_4 встановлено, що він в той день повертаючись додому побачив на дорозі, що застрягла машина в насипі глини. Бачив, що за кермом сидів ОСОБА_3 Після цього він взяв вдома лопату і повернувся допомогти витягнути машину, а ОСОБА_3 пішов за трактором. Зазначив, що ОСОБА_2 знаходився біля машини. Також пояснив, що коли він повернувся із лопатою то побачив, як ОСОБА_5 сварилася із ОСОБА_2 Працівники міліції приїхали пізніше. Він не бачив, щоб ОСОБА_2 сидів за кермом. Зазначив, що чув як ОСОБА_3 сказав працівникам міліції, що саме він керував транспортним засобом, а працівники міліції сказали, що вони його не бачили. Вказав, що йому працівники міліції не пояснювали за що йому розписуватися. Він розписався в протоколі про адміністративне правопорушення на прохання працівників міліції, змісту протоколу не читав, оскільки погано бачить і був без окулярів. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 працівники міліції права не роз'яснювали.

Із показань свідка ОСОБА_5 встановлено, що 28 лютого 2015 року вона бачила ОСОБА_2 за кермом автомобіля. Також пояснила, що руху автомобіля під час того, як він заїхав в насип із глини не бачила, так як була вдома. Вказала, що коли вона вийшла на вулицю, то ОСОБА_2 напав на неї і кричав. Бачила як ОСОБА_2 газував автомобілем, в результаті чого пошкодив її мур. Вона викликала працівників міліції. Вказала, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на місці не було. ОСОБА_3 прийшов вже після того, як працівники міліції склали протокол на ОСОБА_2 Зазначила, що не чула чи працівники міліції роз'яснювали права ОСОБА_2 при складанні адміністративного протоколу. Також вказала, що не бачила як ОСОБА_2 їхав, а лише бачила, як він газував на місці.

Дослідивши усі докази, суд вважає доведеними ті обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Відповідно до ст. 71 ч.2, 6 КАС України адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Оскільки відповідачем на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 16 березня 2015 року про відкриття провадження у справі не надано заперечень та будь-яких доказів на підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішив справу на підставі наявних у ній доказів. Натомість на підтвердження наведених у позові обставин позивач надав докази, які не суперечать один одному щодо фактичних обставин і підтверджують його доводи.

Судом встановлено такі обставини.

Із досліджених судом протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №663764 від 28.02.2015 року та постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1№525632 від 10.03.2015 року встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у тім, що 28 лютого 2015 року о 13 годині 15 хвилин по вул. Комсомольська в с. Русава Ямпільського району Вінницької області він керував особистим автомобілем Форд-Транзіт д.н.з. НОМЕР_1 без посвідчення водія, якого позбавлений судом. У змісті протоколу про адміністративне правопорушення в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» зазначено, що ОСОБА_2 від пояснення відмовився, йому також було роз'яснено зміст ст.63 КУ та ст.268 КУпАП. Тобто, із цього слідує, що свідки зазначені у протоколі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підтвердили лише факт відмови ОСОБА_2 від пояснень. Вказана обставина підтверджена також даними, отриманими в ході судового розгляду із показань цих свідків. Суд вважає недоведеною ту обставину, яка зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, що при складанні протоколу ОСОБА_2 були роз'яснені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки із показань допитаних судом свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 встановлено, що вони не чули, щоб працівники міліції роз'яснювали ОСОБА_2 права.

Відповідно ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинні бути з'ясовані: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із посвідчення водія, виданого 29.07.2005 року, копія якого залучена до матеріалів справи, слідує, що допитаний судом свідок ОСОБА_3 має право керування транспортним засобами категорії А, В, С, D, Е.

Відповідно до п.2.2. ПДР України власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Із пояснень позивача та показань свідка ОСОБА_3 встановлено, що 28.02.2015 року належним позивачу транспортним засобом на підставі п.2.2. ПДР України керував ОСОБА_3 Вказана обставина не спростована будь-якими іншими належними доказами. Відповідачем не надано суду жодного доказу в підтвердження обставин, викладених в адміністративному протоколі відносно ОСОБА_2, що саме ОСОБА_2 28.02.2015 року керував транспортним засобом. Крім цього, судом встановлено, що автомобіль не був зупинений працівниками ВДАІ. Відсутні будь-які докази, в яких би був зафіксований факт руху автомобіля Форд-Транзіт д.н.з. НОМЕР_1. Пояснення позивача ОСОБА_2 та показання свідка ОСОБА_3 суд визнає належними та допустимими доказами, оскільки вони не суперечать один одному щодо фактичних обставин справи і підтверджують доводи позивача. Із показань свідка ОСОБА_4 встановлено, що автомобілем керував ОСОБА_3 Та обставина, на яку вказує свідок ОСОБА_5, що ОСОБА_2 газував автомобілем на місці не свідчить про керування ОСОБА_2 цим транспортним засобом.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування (п.27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2015 року) .

Будь-які докази про те, що ОСОБА_2 були роз'яснені його права під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відсутні. Свідки, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, в ході судового розгляду справи не підтвердили тієї обставини, що працівниками ОВС при складанні протоколу відносно ОСОБА_2 були роз'яснені його права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП та виконано вимоги п. 3.11 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом №950 від 04.10.2013 року МВС України. Викладене дає підстави вважати, що під час складання вказаного протоколу відносно ОСОБА_2 його права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, зокрема, право на захист, не були дотримані, а запис про їх роз'яснення у протоколі має лише формальний характер і не відповідає фактичним обставинам.

Оцінюючи усі докази, суд приходить до висновку про те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідачем не дотримано вимог ст.ст.7, 268, 280 КУпАП, чим порушено права та законні інтереси позивача. Зокрема, відповідачем не з'ясовано чи дійсно було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст.126 ч.3 КУпАП та чи винен ОСОБА_2 в його вчиненні.

Судом встановлено, що 28 лютого 2015 року о 13 годині 15 хвилин в с. Русава Ямпільського району Вінницької області ОСОБА_2 не керував транспортним засобом, що виключає в його діях об'єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП та вину у вчиненні цього правопорушення. Відсутність об'єктивної та суб'єктивної сторони адміністративного правопорушення виключає його склад в діях особи.

З урахуванням викладеного, суд має підстави в порядку ст. 293 ч.1 п.3 КУпАП постанову серії ПС1 №525632 від 10.03.2015 року скасувати, а адміністративне провадження відносно позивача за ст. 126 ч.3 КУпАП - закрити на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП, у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Оскільки позов задоволено, суд за правилами ч.3 ст.94 КАС України, має підстави присудити позивачу із Державного бюджету України здійснені ним та документально підтверджені судові витрати відповідно до задоволених вимог, за ставкою судового збору, встановленою ст.4 ч.2 п.3.1 Закону України «Про судовий збір» 0,06 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 73 гривні 08 копійок за позовною вимогою немайнового характеру.

Керуючись ст. ст. 6, 11, 71, 159, 160, 161, 162, 163, 171-2, 185, 186 КАС України, на підставі ст.55 Конституції України, ст.ст.288, 289, 293 ч.1 п.3 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Скасувати Постанову серії ПС1 №525632 від 10 березня 2015 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.126 ч.3 КУпАП - та стягнення штрафу у сумі 850 гривень (подвійний розмір - 1700 гривень) і закрити справу на підставі ст.247 ч.1 п.1 КУпАП.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 73 (сімдесят три) гривні 08 копійок шляхом безспірного списання органами Державної казначейської служби України з рахунків ВДАІ з обслуговування Ямпільського району Ямпільського РВ УМВС України у Вінницькій області.

Постанова може бути оскаржена повністю або частково до Вінницького апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу Адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий А.Г.Любинецька-Онілова