Справа № 823/534/15
Суддя: В.І. Орленко
Дата ухвалення: 2015-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2015 року справа № 823/534/15

м. Черкаси

11 год. 30 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Орленко В.І.,

при секретарі - Дудці Г.О.,

за участю представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю "ВіВа-Трейд" Колотила Ю.П. - за довіреністю,

представника відповідача державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області Павленко М.В. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВіВа-Трейд" до державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "ВіВа-Трейд", в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення форми "Р" державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області від 12.12.2014 № та №.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, обґрунтовуючи їх тим, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта документальної позапланової виїзної перевірки від 26.11.2014 №511/23-01-22-04/33585132, яким встановлено заниження податку на додану вартість за серпень 2014 року на суму 70596,00 грн. внаслідок безпідставного відображення у податковому обліку господарських операцій з товариством з обмеженою відповідальністю "Аргентум Альянс" за договором поставки продукції.

Представник позивача зазначає, що висновки акту перевірки не відповідають нормам чинного законодавства, базуються на припущеннях і не підтверджуються доказами та даними господарської діяльності товариства з обмеженою відповідальністю "ВіВа-Трейд", з огляду на те, що згідно вимог Податкового кодексу України нарахування податкового кредиту здійснюється на підставі податкової накладної, яка сама по собі є єдиною і достатньою підставою для нарахування податкового кредиту за умови її відповідності вимогам законодавства та виписки особою, що має на це право. Факт поставки продукції контрагентом позивача в повній мірі підтверджується належним чином оформленими первинними документами бухгалтерського обліку: податковими накладними, видатковими накладними, рахунками на оплату по замовленнях, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями.

Крім того, позивач вважає, що для проведення позапланової документальної виїзної перевірки позивача були відсутні правові підстави, визначені п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, оскільки платником податків на письмовий запит контролюючого органу надано пояснення та їх документальне підтвердження по взаємовідносинах з контрагентом-постачальником ТОВ "Аргентум Альянс" за серпень 2014 року.

Представник відповідача проти заявленого адміністративного позову заперечує, мотивуючи це тим, що з договору поставки товару, а також з наявних товарно-транспортних накладних, неможливо визначити адресу місця поставки товарів (адресу складу ТОВ «Аргентум Альянс»).

В порушення вимог п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», у видаткових накладних з боку ТОВ «ВіВа-Трейд» наявний лише підпис невідомої особи, без зазначення посади або ПІБ, що унеможливлює ідентифікацію особи, яка брала участь у здійсненні господарських операцій. Аналогічна ситуація і в товарно-транспортних накладних: підписи водія взагалі відсутні, а підпис невідомої відповідальної особи вантажоодержувача (посада або ПІБ не визначено) не скріплено печаткою.

До перевірки не було надано: журнал реєстрації довіреностей та платіжні доручення про оплату товару (з відміткою банку про їх виконання); не надано також жодних пояснень чи відомостей про те, яким чином товариство відобразило в бухгалтерському обліку надходження товарів від ТОВ «Аргентум Альянс», який їх залишок та напрямки використання у господарській діяльності.

Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "ВіВа-Трейд" як суб'єкт господарювання - юридична особа зареєстроване виконавчим комітетом Черкаської міської ради 30.06.2005; ; взято на облік ДПІ у м.Черкасах 07.07.2005 за №641; є платником податку на додану вартість згідно свідоцтва від 12.07.2005 №32154739, індивідуальний податковий номер 19.

З 24.11.2014 по 26.11.2014 посадовими особами державної податкової інспекції у м.Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "ВіВа-Трейд" з питань правомірності формування податкового кредиту за серпень 2014 року по взаємовідносинах з ТОВ «Аргентум Альянс» та подальшої реалізації контрагентам-покупцям придбаних товарів (робіт, послуг), за результатами якої складено акт перевірки від 26.11.2014 №511/23-01-22-04/33585132 (далі - акт перевірки).

В акті перевірки встановлено порушення вимог: п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження задекларованого податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 70596,00 грн., в тому числі за серпень 2014 року на суму 70596,00 грн., та встановлено завищення від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 40966,00 грн.

На підставі акта перевірки державною податковою інспекцією у м.Черкасах винесено:

- податкове повідомлення-рішення від 12.12.2014 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 88245,00 грн., в тому числі за основним платежем 70596,00 грн., за штрафними санкціями 17649,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 12.12.2014 №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 40966,00 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивачем подано скаргу до Головного управління ДФС в Черкаській області від 18.12.2014 №484/12.

Рішенням Головного управління ДФС у Черкаській області від 11.02.2015 №2639/23-00-10-0210 про результати розгляду скарги, залишено без змін податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Черкасах від 12.12.2014 №, №, а скаргу ТОВ «ВіВа-Трейд» - без задоволення.

Вирішуючи даний спір, з огляду на аргументацію позивача, суд враховує, що згідно п.44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999р. визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999 р. господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Водночас відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Таким чином, наявність податкової накладної є обов'язковою, але не вичерпною умовою формування податкового кредиту, оскільки відповідні наслідки у податковому обліку платника податків створюють вчинювані платником податку господарські операції. Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Отже, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Судом встановлено, що 05 травня 2014 року між позивачем (Покупець) та ТОВ «Аргентум Альянс» (Постачальник) укладено договір поставки №1 (далі - Договір №1), відповідно до якого Постачальник зобов'язується передати у власність Покупцеві товарно-матеріальні цінності (в подальшому - Продукція), а Покупець прийняти та оплатити отриману Продукцію (п. 1.1 Договору №1).

Кількість, асортимент та вартість Продукції, що передається, вказується у специфікації та супровідних документах (рахунок-фактура, накладна та податкова накладна) на кожну партію поставки Продукції (п. 1.2 Договору №1).

Під час судового розгляду справи встановлено, що у серпні 2014 року за Договором №1 ТОВ «Аргентум Альянс» було здійснено поставку товару на суму 2091011,28 грн., в тому числі ПДВ 348541,88 грн. В декларації з ПДВ за серпень 2014 року на підставі отриманих податкових накладних було включено 4 податкові накладні на загальну суму 669369,25 грн., в тому числі ПДВ 111561,54 грн. Залишок суми у розмірі 1421642,03 грн., в тому числі ПДВ 236940,34 грн., було включено в податкову декларацію у вересні 2014 року.

Відповідно до пояснень представника відповідача, перевірка ТОВ «ВіВа-Трейд» проводилась за серпень 2014 року виключно по податковій декларації з ПДВ за 4-ма податковими накладними на загальну суму 669369,25 грн., в тому числі ПДВ 111561,54 грн.

З огляду на вищевикладене, в рамках розгляду даної адміністративної справи суд буде встановлювати реальність здійснення господарських операцій за 4-ма податковими накладними на загальну суму 669369,25 грн. (в тому числі ПДВ 111561,54 грн.)

Судом встановлено, що за Договором №1 у серпні 2014 року здійснювалась поставка: мішків пакувальних, ножиць, голок наборів, рукавичок латексних, рукавичок комбінованих, черевиків гумових, фільтрів, касок захисних, респіраторів, масок, окулярів захисних, костюмів зварювальника, поясів, щитків зварювальника, плащів прорезинових, порошку вогнегасного, плівок, предфільтрів, тримачів тощо.

На підтвердження виконання Договору у серпні 2014 року позивач надав до суду: податкові накладні, видаткові накладні, рахунки на оплату по замовленнях, товарно-транспортні накладні (а.с. 34-167, т. 1).

В порушення вимог п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» у видаткових накладних з боку ТОВ «ВіВа-Трейд» наявний лише підпис невідомої особи, без зазначення посади або ПІБ, що унеможливлює ідентифікацію особи, яка брала участь у здійсненні господарських операцій.

На вимогу суду позивачем не надано до суду Специфікації. В порушення умов Договору №1, Специфікації не складалися.

На думку суду, відсутність Специфікацій за Договором №1 свідчить про відсутність у позивача доказів замовлення товару, як це передбачено п.1.2. Договору №1.

Позивач не надав жодних доказів погодження сторін щодо предмету договору (кількості, якості, номенклатури, тощо), термінів, умов транспортування товару. Отже, сторони договору не досягли погодженої волі щодо всіх істотних умов господарських операцій, що підтверджує висновки відповідача про те, що господарські операції були зафіксовані лише на папері і реально не відбувалися.

Пункт 4.2 Договору №1 визначає, що якість продукції та упаковка Продукції, повинна відповідати вимогам нормативних документів України щодо даної продукції та відповідати технологічним характеристикам.

Постачальник гарантує якість продукції при її відповідному зберіганні Покупцем, а також, що поставлена по даному Договору Продукція виготовлена у відповідності зі стандартами та технічними умовами. В підтвердження цього Постачальником надається Покупцеві сертифікат якості на Продукцію (п. 4.4 Договору №1).

На вимогу суду, позивачем не було надано документи, що підтверджують відповідність продукції стандартам та технічним умовам (наприклад, сертифікати якості, як це прямо передбачено п. 4.4. Договору №1).

Відповідно до п. 3.1 Договору №1 Продукція, згідно з цим Договором, відпускається зі складу Постачальника, Поставка вважається здійсненою з часу видачі Продукції зі складу Постачальника.

З Договору №1, а також наданих до суду товарно-транспортних накладних, де автомобільним перевізником вказано Покупця - ТОВ «ВіВа-Трейд», неможливо визначити місце поставки (адресу складу ТОВ «Аргентум Альянс»).

Відповідно до пояснень представника позивача, транспортування Продукції за Договором №1 здійснювалось автомобілем ТОВ «ВіВа-Трейд», що знаходиться на балансі товариства. На підтвердження перевезення Продукції, позивач надав до суду товарно-транспортні накладні.

Дослідивши товарно-транспортні накладні на перевезення продукції у серпні 2014 року, суд встановив, що останні не містять відомостей про пункт навантаження, відсутній підпис водія, не розшифрований підпис вантажоодержувача.

Відповідно до товарно-транспортних накладних, пункт розвантаження (склад): 18021, м. Черкаси, вул. Героїв Дніпра, 53, кв. 99 (за місцезнаходженням юридичної особи).

Зважаючи, що за адресою вказаною у ТТН (вул. Героїв Дніпра, 53, кв. 99 у м.Черкаси), розміщений багатоквартирний житловий будинок, ці обставини додатково свідчать про обґрунтованість сумнівів щодо реальності правочинів.

При цьому, суд скептично оцінює пояснення представника позивача про те, що у всіх товарно-транспортних накладних було допущено помилку в написанні «пункту розвантаження», з огляду на те, що склад ТОВ «ВіВа-Трейд» знаходиться за адресою: м.Черкаси, вул. Одеська, 50.

Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтрансу від 14.10.1997 № 363 (далі - Правила № 363), товарно-транспортна накладна (форма № 1-ТН) - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи. Крім того, первинна транспортна документація відноситься до первинних документів, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік.

На думку суду, відсутність належних доказів переміщення товару є додатковим доказом нереальності операцій.

Пункт 5.1 Договору №1 визначає, що приймання Продукції по якості та кількості здійснюється на складі перевізника згідно п. 3.1 даного Договору.

Позивачем не надано до суду доказів прийняття та перевірки Продукції за якістю та кількістю на складі ТОВ «ВіВа-Трейд».

Також підтвердженням безтоварності операцій позивача з ТОВ «Аргентум Альянс» є відсутність у позивача книги складського обліку, оскільки не підтверджено рух придбаного товару на складі (прибуття, вибуття тощо).

Відповідно до розділу 2 Договору №1 загальна вартість даного Договору визначається шляхом підсумку вартості поставленої Продукції за цим Договором відповідно до підписаних Сторонами накладних (товарно-транспортна або товарна) не може перевищувати 2000000,00 грн.

Покупець зобов'язується здійснити 100% попередню оплату вартості Продукції, шляхом перерахування грошової суми на поточний банківський рахунок Постачальника, якщо інше не передбачено в Специфікаціях. В такому разі пріоритет має порядок оплати, передбачений в Специфікаціях (п. 2.2 Договору №1).

Судом встановлено, що оплата за товар, поставлений ТОВ «Аргентум Альянс», у серпні 2014 року здійснювалась у вересні та жовтні 2014 року, що підтверджується копіями платіжних доручень (а.с. 244-268, т.1)

Пункт 6.2 Договору №1 визначає, що у разі порушення строку оплати, передбаченого п.2.2 даного Договору, Покупець сплачує на користь Постачальника пеню у розмірі 0,3 % від загальної суми заборгованості за кожен календарний день прострочення.

Під час судового розгляду справи, представник позивача пояснював, що пеня за порушення строку оплати Продукції товариству з обмеженою відповідальністю «ВіВа-Трейд» не нараховувалась.

На думку суду, вказані обставини свідчать не лише про невиконання умов Договору №1 щодо строків оплати Продукції (п. 2.2 Договору №1), нарахування пені за порушення строків оплати Продукції (п. 6.2 Договору №1), а й про сумнівність здійснення господарських операцій за вказаним Договором.

Дослідивши платіжні доручення, копії яких містяться в матеріалах адміністративної справи, суд встановив, що в графі «Призначення платежу» зазначається: «за засоби захисту зг. рах. №б/н від…», при цьому відсутні посилання на договір поставки, відсутні номери рахунків на оплату по замовленнях (при тому, що всі рахунки пронумеровані).

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що відповідач не довів зміни свого майнового стану у зв'язку з вищевказаним правочином, а, отже, не підтвердив правомірність формування за рахунок нього відповідного розміру витрат.

Під час судового розгляду справи представник позивача пояснював, що частина придбаної Продукції за Договором №1 була використана позивачем у власній господарській діяльності (для пошиття одягу), інша частина Продукції - реалізована.

При цьому, на думку суду, надані позивачем докази використання Продукції у власній господарській діяльності, та докази її реалізації, не є беззаперечним доказом її придбання саме у ТОВ «Аргентум Альянс».

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ТОВ "Аргентум Альянс" не поставляло позивачу товар і лише надало останньому бухгалтерські документи, податкові та видаткові накладні, з метою формування податкового кредиту для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість та формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток.

Суд також зазначає, що під час судового розгляду справи не знайшли своє підтвердження доводи позивача про відсутність у відповідача правових підстав для проведення позапланової документальної виїзної перевірки відповідно до п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України.

Крім того, суд вважає за потрібне зазначити, що згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 24 грудня 2010 року у справі № 21-25а10 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Foods and Goods L.T.D.» до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кодексом адміністративного судочинства України (частина третя статті 2) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Встановленими у судовому засіданні обставинами підтверджується, що податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області від 12.12.2014 №, № є законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ВіВа-Трейд" до Державного бюджету України 2324 (дві тисячі триста двадцять чотири) грн. 22 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.І. Орленко

Повний текст постанови виготовлений 27.04.2015.