Справа № 811/883/13-а
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2015 року м. Київ К/800/38675/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.

розглянувши у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (далі - ДПІ) на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2014 року у справі № 811/883/13-а за адміністративним позовом ДПІ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Імобільяре» (далі - Товариство),

про накладення арешту, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2013 року ДПІ звернулася до суду з адміністративним позовом про накладення арешту на кошти Товариства для забезпечення податкового боргу, у розмірі 92 838,21 грн.

ДПІ вважає, що у Товариства відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення за податковим боргом. Тому для забезпечення стягнення суми податкового боргу необхідно накласти арешт на кошти Товариства.

25 лютого 2014 року постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

ДПІ звернулася із касаційною скаргою про скасування постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду і ухвалення нової постанови про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, за Товариством рахується податковий борг, у розмірі 92 838,21 грн., у тому числі з податку на додану вартість - 26 532,25 грн., з податку на прибуток - 66 305,96 грн.

До зазначеного податкового боргу Товариства включені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток, визначені податковими повідомленнями - рішеннями № від 23.09.2011 року, у розмірі 6 250,00 грн., та № від 25.11.2011 року, у розмірі 17 562,00 грн., а також зобов'язань з податку на додану вартість, донараховані податковими повідомленнями - рішеннями № від 23.09.2011 року, у розмірі 5 000,00 грн., № від 25.11.2011 року, у розмірі 14 051,00 грн.

26 червня 2012 року та 23 травня 2013 року постановами Кіровоградського окружного адміністративного суду, залишеними без змін ухвалами Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2013 року та від 19 листопада 2013 року, податкові повідомлення-рішення ДПІ №, № від 23.09.2011 року, №, № від 25.11.2011 року визнані протиправними та скасовані.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Відповідно до пп. 20.1.17 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органам державної податкової служби надано право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Згідно з п. 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Відповідно до п. 94.2 ст. 94 цього Кодексу встановлено перелік обставин, за яких може бути застосовано адміністративний арешт майна платника податків, а саме якщо: платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі; фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби; відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, торгові патенти, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; відсутня реєстрація особи як платника податків в органі державної податкової служби, якщо така реєстрація є обов'язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу.

Суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили, що предметом доказування у справі за позовом органу державної податкової служби про накладення арешту на кошти платника податків, що знаходяться у банку, є наявність не тільки податкового боргу у такого платника податків та відсутність майна для його погашення, а й наявність хоча б однієї з обставин, передбачених у зазначеному п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України.

Податковий орган повідомив суд лише про наявність у Товариства податкового боргу та відсутність майна, яке може бути джерелом погашення податкового боргу, що підтверджується довідками з РЕВ ДАІ з обслуговування м. Олександрії, Олександрійського та Петрівського району при УМВС України в Кіровоградській області, відділу Держкомзему у м. Олександрія Кіровоградської області про відсутність транспортних засобів і відсутність земельних ділянок, що перебувають у власності боржника.

Однак, податковим органом не направлявся запит до Обласного бюро технічної інвентаризації для отримання відомостей щодо наявності у Товариства у власності нерухомості (житлового або комерційного призначення), що є необхідною складовою для встановлення факту відсутності майна у боржника, яке підлягає вилученню чи арешту для погашення наявної заборгованості.

ДПІ не були вчинені всі необхідні дії щодо з'ясування наявності у Товариства майна, яке може бути джерелом для погашення податкового боргу.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області відхилити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Юрченко В.П.