Справа № 703/6553/14-а (2а/703/309/14)
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" квітня 2015 р. м. Київ К/800/9641/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.

суддів Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 грудня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного від 12 лютого 2015 року

у справі № 703/6553/14-а

за позовом ОСОБА_2

до головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з адміністративним позовом до головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - ГУ ПФ України) про визнання протиправними дій відповідача щодо обчислення та призначення пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії з 20.05.2014 згідно з пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі - Постанова № 393) у редакції зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 30.04.2014 № 155; здійснити розрахунок пенсії з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11.12.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2015, позов задоволено. Визнано протиправними дії ГУ ПФ України в частині обчислення та призначення пенсії позивачу відповідно до пункту 7 Постанови № 393 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 № 112, згідно з якою розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення визначається за будь-які 60 календарних місяців служби підряд перед звільненням.

Зобов'язано ГУ ПФ України здійснити нарахування та призначення пенсії ОСОБА_2 відповідно до пункту 7 Постанови № 393 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.04.2014 № 155 з визначенням розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за будь-які 24 календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями судів попередніх інстанцій, ГУ ПФ України оскаржило їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій з мотивів порушення цими судами норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення - про відмову у задоволенні позову.

У своїх запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_2. просив залишити рішення судів попередніх інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

Згідно з частиною другою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, установленому пунктом 2 частини першої статті 222 КАС України у зв'язку з неприбуттям належним чином повідомлених про час і місце судового засідання осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 09.07.2014 до ГУ ПФ України надійшла заява ОСОБА_2 про призначення пенсії відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII). На підставі вказаної заяви позивачу було призначено пенсію з 20.05.2014. Щомісячні додаткові види грошового забезпечення для обчислення розміру пенсії були обчислені за 60 календарних місяців служби підряд перед звільненням на підставі положень абзацу 3 пункту 7 Постанови № 393 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 № 112 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення» (далі - Постанова № 112).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ГУ ПФ України під час призначення пенсії позивачу після 09.07.2014 зобов'язане було врахувати щомісячні додаткові види грошового забезпечення у розмірі, визначеному за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням позивача, тобто на підставі положень абзацу 3 пункту 7 Постанови № 393 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.04.2014 № 155 «Про внесення змін до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» (далі - Постанова № 155), яка набрала чинності з 04.06.2014.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується зі вказаним висновком судів попередніх інстанцій та вважає його помилковим з огляду на таке.

Згідно з частиною третьою статті 43 Закону № 2262-XII (у редакції, чинній на час виникнення у ОСОБА_2 права на пенсію) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до змісту пункту «б» частини першої статті 50 Закону № 2262-XII пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів «а», «в» статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.

Абзацом третім пункту 7 Постанови № 393 (у редакції Постанови № 112, тобто чинній на час виникнення права на пенсію у позивача) було передбачено, що пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією за будь-які 60 календарних місяців служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми цих видів грошового забезпечення за 60 календарних місяців служби на 60.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Зважаючи на викладене, суд касаційної інстанції вважає помилковим висновок судів попередніх інстанцій щодо протиправності дій ГУ ПФ України в частині обчислення та призначення пенсії позивачу відповідно до пункту 7 Постанови № 393 в редакції Постанови № 112, згідно з якою розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення визначався за будь-які 60 календарних місяців служби підряд перед звільненням.

Отже, підстави для задоволення позову у цій частині відсутні.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.11.2014, залишеною без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2014 та Вищого адміністративного суду України від 09.04.2015, у справі № 826/10137/14 визнано незаконними та нечинними з моменту прийняття положення підпункту 1 пункту 1 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених Постановою № 112 в частині внесення змін до абзацу третього пункту 7 Постанови № 393.

Таким чином, станом на 20.05.2014 (момент виникнення у позивача права на пенсію) положення абзацу третього пункту 7 Постанови № 393 були чинними у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2007 № 151 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» (далі - Постанова № 151), згідно з якими пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню в частині зобов'язання ГУ ПФ України здійснити перерахунок пенсії з 20.05.2014 згідно з пунктом 7 Постанови № 393 у редакції зі змінами, внесеними Постановою № 151, розрахувавши пенсію з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Зважаючи на викладене, доводи касаційної скарги частково заслуговують на увагу, у зв'язку з чим оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з постановленням нового судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 229 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області задовольнити.

Постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 грудня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року в цій справі скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобов'язати головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 20 травня 2014 року згідно з абзацом третім пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» у редакції зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2007 року № 151 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393», з визначенням розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237 - 2391 КАС України.

Головуючий

(підпис)

К.В. Конюшко

Судді

(підпис)

Л.Я. Гончар

(підпис)

С.Я. Чалий

Згідно з оригіналом помічник судді М.Р. Мергель