Справа № 2а-7681/12/2670
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2015-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 квітня 2015 року письмове провадження № 2а-7681/12/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., розглянувши адміністративну справу

за позовомІнспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
третя особаДержавна архітектурно-будівельна інспекція України
прозобов'язання вчинити певні дії

У червні 2012 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просила зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 привести за власний рахунок перебудову об'єкта будівництва до попереднього стану шляхом демонтажу прибудинкового дерев'яного навісу на терасі другого поверху багатоповерхового житлового будинку V категорії складності, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, Святошинський район міста Києва.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 липня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2012 року, позов задоволено. Зобов'язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 привести за власний рахунок перебудову об'єкта будівництва до попереднього стану шляхом демонтажу прибудинкового дерев'яного навісу на терасі другого поверху багатоповерхового житлового будинку V категорії складності розташованого за адресою: АДРЕСА_1, Святошинський район міста Києва.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.07.2014 касаційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 липня 2012 року і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2012 року - скасовано. Справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2015 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги заявлені про зобов'язання Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 провести перебудову об'єкта будівництва до попереднього стану шляхом демонтажу прибудованого дерев'яного навісу на терасі другого поверху багатоповерхового житлового будинку V категорії складності на АДРЕСА_1 у Святошинському районі м. Києва за власний рахунок.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011, на підставі звернення громадянки ОСОБА_2 від 16.02.2012, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих і/або будівельних норм, за результатом проведення якої складено акт від 12.03.2012 про виявлені порушення.

Так, у ньому зафіксовано, що вказаною особою у приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, у Святошинському районі міста Києва, виконані будівельні роботи із реконструкції салону краси шляхом прибудови дерев'яного навісу на терасі другого поверху багатоповерхового житлового будинку V категорії складності без документу, що дає право на виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги пункту 3 частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

На цій підставі 19.03.2012 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві складено припис про усунення виявлених порушень, у якому від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 вимагалось у термін до 02.04.2012 демонтувати прибудований до нежитлового приміщення (салону краси) дерев'яний навіс на терасі другого поверху багатоповерхового житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, у Святошинському районі міста Києва, та у термін до 02.04.2012 привести вказане нежитлове приміщення до попереднього стану.

29.03.2012 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві винесено постанови про накладення на відповідача штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності:

- № 60/12, у відповідності до якої згідно з пунктом 7 частини 2 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» на відповідача накладено штраф у розмірі 38628 грн.;

- № 61/12, у відповідності до якої згідно з пунктом 8 частини 2 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» на відповідача накладено штраф у розмірі 48285 грн.;

- № 62/12, у відповідності до якої згідно абзацу 3 пункту 5 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» на відповідача накладено штраф у розмірі 965700 грн.

04.04.12 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві проведено позапланову перевірку виконання вимог припису від 19.03.12, про що складено акт від 04.04.12. У ньому зафіксовано невиконання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог припису щодо демонтування прибудованого до нежитлового приміщення (салону краси) дерев'яного навісу на терасі другого поверху багатоповерхового житлового будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, Святошинський район міста Києва, приведення нежитлового приміщення (салон краси), фасаду будинку та тераси другого поверху багатоповерхового житлового будинку до попереднього стану.

Вказані обставини позивач вважає достатніми для задоволення позову та зобов'язання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 привести за власний рахунок перебудову об'єкта будівництва до попереднього стану шляхом демонтажу прибудинкового дерев'яного навісу на терасі другого поверху багатоповерхового житлового будинку V категорії складності, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, Святошинський район міста Києва.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 41 «Про регулювання містобудівної діяльності», у редакції на час проведення перевірки відповідача, державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Посадові особи інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону, видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Згідно із статтею 10 Закону України «Про архітектурну діяльність», у редакції на час здійснення перевірки відповідача, для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи.

У пункті 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011, передбачено, що посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом; видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Вищезазначені норми свідчать про те, що Держархбудінспекція та її територіальні органи з метою усунення виявлених порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, у винесених приписах можуть вимагати зупинення будівельних робіт, що не відповідають вимогам законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

З аналізу даної норми можливо зробити висновок, що знесення самочинно збудованого об'єкта є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо усунення істотного відхилення від проекту, порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм.

Судом встановлено, що в квітні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві про визнання неправомірними та скасування постанов про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 60/12 від 29.03.2012 р.; № 61/12 від 29.03.2012 р.; № 62/12 від 29.03.2012 р. та стягнення на користь позивача витрати зі сплати судового збору в сумі 3015,13 грн.

Постановою суду від 21.03.2013 по справі № 2а-5155/12/2670, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2013, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 29.03.2012 № 62/12. В частині інших позовних вимог відмовити повністю.

В постанові суду по справи № 2а-5155/12/2670 зазначено: «відповідно до даних висновків експертів за результатами проведення судової будівельної-технічної експертизи № 10103/12-43 від 22.02.2013 р. дерев'яний навіс влаштований на терасі, що належить до групи нежитлових приміщень №№ 1-11 від групи приміщень № 133 на другому поверсі будинку по АДРЕСА_1 у Святошинському районі м. Києва не відноситься до об'єктів V-ої категорії складності, а з урахуванням наслідків його можливо віднести до об'єктів цивільного призначення І-ої категорії складності, або у разі якщо у вказаних приміщеннях буде розміщено заклад громадського харчування - до ІІ-ої категорії складності.

Як вбачається з тексту оскаржуваної постанови №62/12 від 29.03.2012 до позивачки застосовані штрафні санкції передбачені абз.3 п.5 ч.2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», а саме накладено штраф за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт на об'єктах V категорії складності - у розмірі дев'ятисот мінімальних заробітних плат - 965 700 грн.

Таким чином, висновок експерта вказує на невідповідність змісту постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві від 20.03.2012 № 62/12 про накладення на позивача штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (початок виконання робіт Позивачем без реєстрації декларації про будівельні роботи на об'єкті саме V-ої категорії складності) у розмірі 965 700 грн. дійсному характеру правопорушення, вчиненого позивачем, що є підставою для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови №62/12 від 29.03.2012».

Частиною 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, оскільки в рамках адміністративної справи № 2а-5155/12/2670 судом встановлено відсутність факту порушення позивачем абз. 3 п.5 ч.2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», то суд, в даному випадку, приходить до висновку, що надбудова І-ї категорії складності, здійснена відповідачем, не спричинила порушень законних прав та інтересів інших осіб або істотного порушення будівельних норм, внаслідок чого застосування до відповідача крайньої міри відповідальності у формі знесення навісу - є недоцільним.

До того, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про архітектурну діяльність», для створення об'єкта архітектури виконується комплекс робіт, який включає: 1) підготовку містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки у випадках і порядку, передбачених законодавством; 2) здійснення в необхідних випадках передпроектних робіт, а також заходів з охорони нововиявлених під час здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об'єктів містобудування, що відповідно до закону мають антропологічне, археологічне, естетичне, етнографічне, історичне, мистецьке, наукове чи художнє значення; 3) пошук архітектурного рішення, розроблення, погодження у визначених законом випадках і затвердження проекту; 4) виконання робочої документації для будівництва, а в разі виконання її або окремих її частин іншим виконавцем - здійснення авторського нагляду за таким виконанням; будівництво (нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт) та знесення об'єкта архітектури, архітектурно-будівельний контроль, технічний та авторський нагляди під час здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об'єкта містобудування; 5) прийняття спорудженого об'єкта в експлуатацію.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання зазначених вище вимог ст. 4 Закону відповідачем, станом на лютий-травень 2014 року, вже зареєстровано технічний паспорт та декларацію про початок виконання будівельних робіт на спірний об'єкт будівництва, а 15.08.2014 зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем вчинено певні дії по усуненню порушення вимог Закону України «Про архітектурну діяльність», суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва вважає, що позовні вимоги, в даному випадку, не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.О. Арсірій