Справа № 813/3685/14
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 року № 813/3685/14

Львівський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

судді Дем'яновського Г.С.,

судді Гулкевич І.З.

при секретарі Косів М.Б.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представників третьої особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_5 про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації,-

Встановив:

ОСОБА_4 звернувся з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_5 про визнання протиправною та скасування реєстрації Декларації про готовність об'єкта до експлуатації №ЛВ14313148, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Львівській області 29.05.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що реконструкція квартири могла проводитися ОСОБА_5 на підставі проектної документації, яка повинна була розроблятися і відповідати вимогам державних будівельних норм і правил. Також проектна документація підлягала затвердженню виконкомом відповідної місцевої Ради народних депутатів. Зазначає, що реконструкція квартири проводилася ОСОБА_5 без належним чином розробленої та погодженої проектної документації, що в Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої 29.05.2013, внесено недостовірні дані щодо наявності розробленої та затвердженої проектної документації. 15.05.2014 комісією ЛКП « 500» Личаківської районної адміністрації встановлено, що при обстеженні АДРЕСА_1 виявлені сліди залиття у ванній кімнаті та двох кімнат. Ванна кімната квартири АДРЕСА_2 частково розташована над житловою кімнатою АДРЕСА_1, що підтверджується актом комісії ЛКП « 500» Личаківської районної адміністрації ЛМР від 15.05.2014 р. та, що не дозволяється вимогами Державних будівельних норм. Крім того, ОСОБА_5 згоди на реконструкцію квартири АДРЕСА_2 шляхом надбудови за рахунок горища від позивача як власника квартири АДРЕСА_1 зазначеного будинку не отримувала, що свідчить про порушення права спільної сумісної власності позивача як власника цього майна (горища), що передбачені ст. 369 ЦК України. В результаті таких дій позивач не має доступу до горища, внаслідок чого не має можливості користуватись даним спільним майном.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позові та додаткових поясненнях до нього, просив суд адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, надав суду письмові заперечення на позов, в яких зазначає, що Інспекція державного архітекгурно-будівельного контролю Львівської області діяла лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Зазначає, що при вирішенні спору суд повинен встановити наявність в особи суб'єктивного права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати питання про наявність чи відсутність їх порушення або оспорення. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представники третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_5 проти позову заперечили та зазначили, що рішенням виконавчого комітету Червоноармійської районної ради народних депутатів м. Львова від 22.10.1985 №521 дозволено ОСОБА_5 здійснити обладнання окремого входу в квартиру та часткове вирівнювання стін горища будинку АДРЕСА_1 для обладнання кухні і комунальних вигод її квартири; зобов'язано ОСОБА_5 виготовити проекту документацію на добудову з реконструкцією і погодити її у встановленому порядку. На виконання цього рішення ОСОБА_5 виготовила і погодила з усіма на той час необхідними інстанціями проект на реконструкцію другого поверху з облаштуванням окремого входу будинку АДРЕСА_1. Реконструкція квартири здійснювалася за згодою інших наймачів будинку. На виконання домовленостей, досягнутих наймачами І та II поверхів житлового будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_6 27.10.1986 подав на ім'я головного архітектора м. Львова заяву про те, що він згідний із реконструкцією другого поверху будинку АДРЕСА_1 за рахунок горища для облаштування комунальних вигод квартири 1 (теперішня 2) та облаштування окремих входів у квартири 3 та 1 (теперішня 2 ) шляхом розділення загального коридору на 1-му поверсі згідно проекту 7-14-13-86, який виготовлений Інститутом "Укржитлоремпроект". Для реалізації погодженого проекту 7-14-13-86 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 31.03.1987 року уклали договір про розподіл витрат по виконанню робіт по проекту 7-14-13-86, погоджуючись на зміну умов найму та перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім'ю. В квітні-липні 1987 року були облаштовані окремі входи у квартири РБУ ЖЕО №500 та були виконані основні роботи по реконструкції. ОСОБА_6 (правонаступником якого є ОСОБА_4) відмовився від користування приміщенням горища, та надав згоду на реконструкцію другого поверху будинку АДРЕСА_1 за рахунок горища для облаштування комунальних вигод квартири 1 (теперішня 2). ОСОБА_5 права позивача не порушувала і не могла порушити, оскільки на момент заселення позивача в житлову квартиру АДРЕСА_1 , як такого горища вже не існувало, оскільки воно було реконструйоване з метою забезпечення окремими комунальними вигодами квартиру АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_1. Реконструкція горища для облаштування комунальних вигод та кухні була здійснена на підставі тих дозвільних документів, які вимагались на той час та у спосіб передбачений законом.

В судовому засіданні представники третьої особи заперечення підтримали, просили в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доводи представників сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи будинок АДРЕСА_1 має три квартири, відповідно - належить до багатоквартирних будинків.

ОСОБА_4 з 22.12.1993 є співвласником квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності від 22.12.1993 НОМЕР_1.

ОСОБА_4 зареєстрований та проживає разом з членами сім'ї у АДРЕСА_1 з 06.08.1987.

Власником квартири АДРЕСА_2 до 31.07.2013 була ОСОБА_5.

Станом на 1985 рік у будинку АДРЕСА_1 були прописані та проживали дві сім'ї: у квартирі АДРЕСА_1 - сім'я ОСОБА_6, а у квартирі АДРЕСА_2 - сім'я ОСОБА_5

Листом від 12.06.1985 №10/509-09 Архітектурно-планувальне управління виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів на підставі проектних пропозицій, розроблених Львівським філіалом інституту «Укржитлоремпроект» (якими надано висновок про тенічну можливість облаштування вигод для квартири АДРЕСА_2 за рахунок площі горища), було передбачено можливість часткового вирівнювання і надбудови стін горища будинку для влаштування комунальних вигод квартири АДРЕСА_2.

Рішенням міжвідомчої комісії при виконавчому комітеті Червоноармійської районної ради народних депутатів м. Львова від 25.09.1985 (протокол №19) ОСОБА_5 дозволено часткову надбудову горища будинку для облаштування комунальних вигод в квартирі 1.

Рішенням виконавчого комітету Червоноармійської районної ради народних депутатів м. Львова від 22.10.1985 №521 «Про розгляд заяви гр..ОСОБА_5 (АДРЕСА_2).» дозволено ОСОБА_5 здійснити обладнання окремого входу в квартиру АДРЕСА_2 для обладнання кухні і комунальних вигод її квартири; зобов'язано ОСОБА_5 виготовити проектну документацію на добудову з реконструкцією і погодити її у встановленому порядку.

В 1987 році Архітектурно планувальним управлінням м. Львова на підставі рішення Червоноармійського РВК від 22.10.1985 №521 погоджено проект влаштування вигод в житловому будинку АДРЕСА_1 за яким квартиронаймачу ОСОБА_6 передаються в його особисте користування спільні вигоди мешканців будинку - кухня, санвузли на першому поверсі, взамін чого ОСОБА_5 має право влаштувати для себе комунальні вигоди за рахунок горища житлового будинку. При чому згідно цього проекту також було заплановано влаштування окремого входу в квартиру АДРЕСА_2.

На виконання домовленостей, досягнутих між наймачами першого та другого поверхів житлового будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_6 27.10.1986 подав на ім'я головного архітектора м. Львова заяву про те, що він згідний із реконструкцією другого поверху будинку АДРЕСА_1 за рахунок горища для облаштування комунальних вигод квартири 1 (теперішня 1) та облаштування окремих входів у квартири 3 та 1 (теперішня 2 ) шляхом розділення загального коридору на 1-му поверсі згідно проекту 7-14-13-86, який виготовлений Інститутом "Укржитлоремпроект".

Для реалізації погодженого проекту 7-14-13-86 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 31.03.1987 року уклали договір про розподіл витрат по виконанню робіт по проекту 7-14-13-86, погоджуючись на зміну умов найму та перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім'ю.

В квітні-липні 1987 були облаштовані окремі входи у квартири РБУ ЖЕО № 500 та були виконані основні роботи по добудові з реконструкцією.

На виконання Рішення виконавчого комітету Червоноармійської районної ради народних депутатів м. Львова від 22.10.1985 №521 «Про розгляд заяви гр..ОСОБА_5 (АДРЕСА_2).» ОСОБА_5 виготовила і погодила з усіма на той час необхідними інстанціями проект на реконструкцію другого поверху з облаштуванням окремого входу будинку АДРЕСА_1, що підтверджується матеріалами справи.

Реконструкція квартири здійснювалася за згодою інших наймачів будинку (які були прописані і проживали в ньому).

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Львівської міської ради народних депутатів видано дозвіл гр. ОСОБА_5 на виконання будівельних робіт від 14.05.1997 №32/97.

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області 29.05.2013 за №ЛВ59 зареєстровано Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації реконструкція квартири АДРЕСА_2 з розширенням за рахунок частини горища на АДРЕСА_1 подану гр. ОСОБА_5

Не погодившись із вказаною декларацією ОСОБА_4 оскаржив її до адміністративного суду.

Відповідно до частини 1 статті 39 цього Закону прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Частинами 6, 10 статті 39 зазначеного Закону передбачено, що Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про готовність об'єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.

Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Відповідно до п.1,2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 13.04.2011 за №461 зазначено, що цей Порядок визначає процедуру прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів (далі - об'єкти). Прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I - III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація).

Пунктами 19,20,21 цього ж Порядку передбачено, що саме замовник відповідно до закону відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації.

Інспекція перевіряє протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації повноту даних, зазначених у ній, та реєструє декларацію.

У разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її на доопрацювання з обґрунтуванням підстав повернення у строк, передбачений для її реєстрації. Після усунення недоліків, що стали підставою для повернення декларації на доопрацювання, замовник може повторно звернутися до Інспекції для реєстрації декларації.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, підставою для повернення декларації Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю може бути лише її подання чи оформлення з порушенням установлених вимог.

Судом встановлено, що декларація зареєстрована Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області 29.05.2013 за №ЛВ59. Як зазначено представником відповідача, на момент реєстрації декларації будь-яких звернень щодо наявних порушень у Інспекції ДАБК в Львівській області не було.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що, оскільки горище знаходиться на праві спільної сумісної власності всіх мешканців будинку АДРЕСА_1, тому ОСОБА_5, здійснюючи реконструкцію своєї квартири АДРЕСА_2 та розширюючи її за рахунок горища, зобов'язана була отримати згоду на ці дії ОСОБА_4, а також отримати дозвіл Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради.

Суд приходить до висновку, що такі посилання позивача є помилковими, виходячи з наступного.

При вирішенні даного спору в частині, що стосується згоди наймачів (власників) на проведення реконструкції квартири суд застосовує законодавство, що діяло на момент виникнення спірних правовідносин (червень 1985 року).

При цьому суд принагідно зазначає, що посилання позивача на необхідність щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову, добудову, реконструкцію допоміжних приміщень з мотивів вимог норм Конституції України (прийнятій на п'ятій сесії Верховної Ради України 28 червня 1996), Цивільного кодексу України (від 16.01.2003 № 435-IV), Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (від 19.06.1992 N2482-XII), «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за №927/11207 є безпідставним, оскільки вони прийняті пізніше -- після виникнення спірних правовідносин (виникли у 1985 році, коли надано згоду органом місцевого самоврядування на здійснення реконструкції - рішенням виконавчого комітету Червоноармійської районної ради народних депутатів м. Львова від 22.10.1985 №521) до прийняття вищевказаних Законів та підзаконних нормативних актів.

Безпідставно позивач у даному випадку посилається і на рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 р. №4-рп/2004 (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) з огляду на ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Статтею 10 ЦК УРСР (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що громадяни можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном.

Відповідно до ст. 277 ЦК УРСР (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем -громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Згідно з ст. 100 ЖК УРСР (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) переобладнання і перепланування жилого будинку і жилого приміщення провадяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім'ю. Переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються за згодою наймача, членів сім'ї, які проживають разом з ним, та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Рішення про обладнання окремого входу в квартиру АДРЕСА_2 та часткове вирівнювання стін горища будинку АДРЕСА_1 для обладнання кухні і комунальних вигод квартири було прийнято на підставі Рішення виконавчого комітету Червоноармійської районної ради народних депутатів м. Львова від 22.10.1985 №521 «Про розгляд заяви гр.ОСОБА_5 (АДРЕСА_2).», тобто до виникнення у позивача права користування та права власності на квартиру в цьому будинку.

Зазначене рішення органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку не визнано недійсним.

Крім того, судом встановлено, що метою реконструкції було перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім'ю та облаштування окремих входів у квартири. Питання ліквідації комунальних квартир у м.Львові було одним з пріоритетних в діяльності органів місцевого самоврядування щодо вирішення житлової проблеми міста.

Судом також встановлено, що у процесі здійснення реконструкції будинку ОСОБА_5 та ОСОБА_6, погоджуючись на зміну умов найму та перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім'ю 31.03.1987 року уклали договір про розподіл витрат по виконанню робіт по проекту 7-14-13-86. При цьому, суд зауважує, що в тексті цього договору, підписи сторін якого посвідчені печаткою та посадовими особами ЖЕК-500, зазначено, що проектна документація оформлена на ОСОБА_5

Наймач сусідньої квартири, який на початок здійснення реконструкції проживав у будинку -- ОСОБА_6 подав на ім'я головного архітектора м. Львова заяву про те, що він згідний із реконструкцією другого поверху будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 і не могла б отримати згоду позивача на реконструкцію, оскільки ОСОБА_4 був прописаний і проживав АДРЕСА_1 лише з 06.08.1987, і тільки з 22.12.1993 став співвласником квартири АДРЕСА_1 в цьому будинку на підставі Свідоцтва про право власності від 22.12.1993 НОМЕР_1.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність порушення прав позивача щодо відсутності його згоди на реконструкцію квартири, що узгоджується з висновками Верховного Суду України (Ухвала колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 4 жовтня 2007 р.).

Крім того, частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно із вищевказаними нормами права, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Таким чином, особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Із наведених положень також вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням.

ОСОБА_4 не надав доказів на підтвердження того, яким чином саме оскаржувана декларація обмежує його права та інтереси.

Так, твердження позивача про відсутність дозволу Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради народних депутатів на реконструкцію квартири є голослівним та спростовується матеріалами справи, зокрема, рішенням виконавчого комітету Червоноармійської районної ради народних депутатів м. Львова від 22.10.1985 №521 «Про розгляд заяви гр..ОСОБА_5 (АДРЕСА_2).», яке в установленому законом порядку не визнано недійсним.

Безпідставним є обґрунтування позивача незаконності декларації про готовність об'єкта до експлуатації з мотивів залиття квартири АДРЕСА_1, оскільки, якщо і цей факт мав місце, то це було через рік після реєстрації декларації. По-друге: не вбачається жодного причинного зв'язку між реєстрацією декларації і фактом залиття квартири. В Акті зазначено причину залиття - халатне відношення до запірної арматури мешканців квартири АДРЕСА_2.

Не заслуговує на увагу посилання позивача на те, що реконструкція квартири проводилася ОСОБА_5 без належним чином розробленої та погодженої проектної документації, та, що в Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстровану 29.05.2013 року, внесено недостовірні дані щодо наявності розробленої та затвердженої проектної документації з огляду на наступне.

Щодо цього твердження позивача суд зазначає, що ОСОБА_4 не є контролюючим органом з цього питання (відповідно його права та інтереси не порушено), а ці функції на підставі ст.13 Закону України «Про архітектурну діяльність» та Указу Президента України «Про положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України»від 08.04.2011 року було покладено на Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, яка здійснювала повноваження щодо здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду під час здійснення проектування й будівництва об'єктів житлової та іншої забудови.

Крім того, в матеріалах справи є Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил №58-л, складений 14.06.2013 відповідачем, в якому зазначено, що «перевіркою не виявлено подання недостовірних даних в декларації про готовність об'єкта до експлуатації, що зареєстрована за №ЛВ59».

Відповідно до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представником відповідача в письмових запереченнях та представниками третьої особи в судовому засіданні надані обґрунтовані пояснення та відповідні докази в їх підтвердження щодо спростування обґрунтованості вимог позивача, натомість останнім не доведено належними засобами доказування правомірності заявленого позову, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 24, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,-

Постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Головуючий суддя Р.М. Брильовський

Суддя Г.С. Дем'яновський

Суддя І.З. Гулкевич

Повний текст постанови виготовлений 27.04.2015