Справа № 826/1024/15
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2015-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 квітня 2015 року 15:15 № 826/1024/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., при секретарі Новик В.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до 3-ті особиВідділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 (третя особа-1) ОСОБА_3 (третя особа-2)
провизнання протиправними дії, скасування постанови від 24.09.2014 року ВП №43281546, -
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 (надалі - позивач) з позовом до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві (надалі - відповідач або Відділ), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 (надалі - третя особа-1) - та на стороні відповідача - ОСОБА_3 (надалі - третя особа-2) - про визнання незаконними дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві - Рижук JI.B. щодо оголошення в розшук транспортних засобів належних на праві власності ОСОБА_1, а саме: марка MASERATI, модель: GRANTURISMO; рік випуску 2008, № кузова: НОМЕР_3, колір білий, ДНЗ: НОМЕР_2; транспортний засіб: марка TOYOTA, модель: HILUX; рік випуску 2008, № кузова: НОМЕР_4, колір сірий; ДНЗ: НОМЕР_1 та скасування постанови про розшук майна боржника від 24.09.2014 року (ВП 43281546).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.01.2015 року відкрито провадження в адміністративній справі, залучено до участі у справі третіх осіб, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.02.2015 року провадження у справі зупинено, а ухвалою суду від 31.03.2015 року провадження у справі №826/1024/15 поновлено та призначено судове засідання на 16.04.2015 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що оскаржуваною постановою Відділу оголошено у розшук транспортні засоби, які належать ОСОБА_1 на праві власності, чим порушено право останньої на володіння, користування та розпорядження даних транспортних засобів.

У судове засідання 16.04.2015 року з'явилися представники позивача та третіх осіб.

Представник позивача у вказаному судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник третьої особи-1 заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити останні у повному обсязі.

Представник третьої особи-2 проти позову заперечував.

Відповідач у дане судове засідання не з'явився, явку свого представника не забезпечив, хоча у відповідності до положень ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення. При цьому, від представника відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності останнього.

З огляду на викладене вище, суд у судовому засіданні 16.04.2015 року на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, враховуючи неприбуття належним чином повідомленого відповідача, а також відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, старшим державним виконавцем Відділу за результатами розгляду заяви про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа №2-2919/12, виданого 12.12.2013 року Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму у розмірі 428 569,72 грн., внесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.05.2014 року (ВП 43281546).

У межах вищезазначеного виконавчого провадження державним виконавцем Відділу накладено арешт на все майно, що належить боржнику - ОСОБА_2 - та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику, у відповідності до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.07.2014 року.

Крім того, постановою про розшук майна боржника від 24.09.2014 року у виконавчому провадженні №43281546 старшим державним виконавцем Відділу у зв'язку з невиконанням боржником рішення постановлено оголосити розшук майна - транспортний засіб: марка MASERATI, модель: GRANTURISMO; рік випуску 2008, № кузова: НОМЕР_3, колір білий, ДНЗ: НОМЕР_2; транспортний засіб: марка TOYOTA, модель: HILUX; рік випуску 2008, № кузова: НОМЕР_4, колір сірий; ДНЗ: НОМЕР_1, що належить боржнику - ОСОБА_2

Вважаючи оголошення у розшук вищезазначених транспортних засобів, які належать на праві власності позивачу, а не боржнику у виконавчому провадженні №43281546, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, яким врегульовано умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (надалі - Закон №606).

Відповідно до ст. 1 Закону №606, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 ст. 6 Закону №606 визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Разом з тим, приписами ч. 1 ст. 11 Закону №606 зазначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, приписами ст. 40 Закону №606 передбачено право державного виконавця на оголошення у розшук транспортного засобу боржника.

У разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документам про відібрання дитини державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ (ч. 1 ст. 40 Закону №606).

Розшук боржника - фізичної особи, дитини, розшук транспортних засобів боржника здійснюють органи внутрішніх справ, а розшук боржника - юридичної особи та іншого майна боржника організовує державний виконавець. Розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання, перебування, місцезнаходженням боржника чи місцезнаходженням його майна, або за місцем проживання (місцезнаходженням) стягувача (ч. 2 ст. 40 Закону №606).

Витрати органів внутрішніх справ, пов'язані з розшуком боржника - фізичної особи, дитини за виконавчими документами про відібрання дитини або транспортних засобів боржника, стягуються з боржника за ухвалою суду. Витрати, пов'язані з організацією розшуку боржника - юридичної особи або іншого майна боржника, стягуються з боржника у порядку, встановленому цим Законом (ч. 3 ст. 40 Закону №606).

Незвернення державного виконавця до суду у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, а також інші дії та бездіяльність державного виконавця, пов'язані з розшуком боржника або його майна, можуть бути оскаржені у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом (ч. 4 ст. 40 Закону №606).

На виконання положень Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (надалі - Інструкція №512/5).

У силу п. 3.12 Інструкції №512/5, організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії матеріалів виконавчого провадження №43281546, державним виконавцем з метою повного та своєчасного виконання виконавчого листа №2-2919/12, виданого 12.12.2013 року Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму у розмірі 428 569,72 грн., направлялися запити про надання інформації про наявність майна, зареєстрованого за ОСОБА_2

У межах даного виконавчого провадження державним виконавцем отримано наступну інформацію: згідно листа від 11.07.2014 року №10, станом на 11.07.2014 року за ОСОБА_2 зареєстровано транспортні засоби марка MASERATI, модель: GRANTURISMO; рік випуску 2008, № кузова: НОМЕР_3, колір білий, ДНЗ: НОМЕР_2; транспортний засіб: марка TOYOTA, модель: HILUX; рік випуску 2008, № кузова: НОМЕР_4, колір сірий; ДНЗ: НОМЕР_1 (а.с. 139 том 1); згідно довідки №10/Тк від 16.07.2014 року, станом на 16.07.2014 року за гр. ОСОБА_2 транспортних засобів не зареєстровано (а.с. 73 том 1), а також відомості пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України, згідно яких вказані транспортні засоби зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с. 37 том 1, а.с. 39-40 том 1).

Представником позивача під час судового розгляду справи наголошено, що вищезазначені транспортні засоби належать на праві власності не боржнику у виконавчому провадженні №43281546, а саме позивачу, на підтвердження чого надав суду копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів (а.с. 12 том 1), згідно яких транспортні засоби марка MASERATI, модель: GRANTURISMO; рік випуску 2008, № кузова: НОМЕР_3, колір білий, ДНЗ: НОМЕР_2; транспортний засіб: марка TOYOTA, модель: HILUX; рік випуску 2008, № кузова: НОМЕР_4, колір сірий; ДНЗ: НОМЕР_1 26.03.2014 року зареєстровано за ОСОБА_1.

У зв'язку з наявними у матеріалах справа доказами, які містять розбіжності щодо особи власника вказаних транспортних засобів, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.02.2015 року витребувано від Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві інформацію щодо власника(-ів) транспортних засобів: марка MASERATI, модель GRANTURISMO; рік випуску 2008, № кузова НОМЕР_3, колір білий, ДНЗ НОМЕР_2; та марка TOYOTA, модель HILUX; рік випуску 2008, № кузова НОМЕР_4, колір сірий; ДНЗ НОМЕР_1 станом на момент відкриття виконавчого провадження №43281546 (14.05.2014 року), станом на момент накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження (16.07.2014 року) та станом на момент розшуку майна боржника (24.09.2014 року) (або зазначити про причини неможливості їхнього подання до суду).

На виконання вимог ухвали суду від 24.02.2015 року через канцелярію суду надійшов лист Управління державної автомобільної інспекції Головного управління в м. Києві МВС України від 17.03.2015 року №10/48321, в якому зазначено, що в Центрі ДАІ №6 м. Києва 26.03.2014 року на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 було зареєстровано автомобіль марки TOYOTA HILUX, номерний знак НОМЕР_1, № кузова: НОМЕР_4 та автомобіль марки MASERATI GRANTURISMO, номерний знак НОМЕР_2, № кузова: НОМЕР_3.

З огляду на викладене вище вбачається, що вищезазначені транспортні засоби, які оголошено у розшук, як станом на момент відкриття виконавчого провадження, так і станом на момент накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також оголошення у розшук майна боржника, вже належали на праві власності особі, відмінній від особи боржника, а саме: ОСОБА_1, про що свідчить наведена вище інформація від Управління державної автомобільної інспекції Головного управління в м. Києві МВС України у листі від 17.03.2015 року №10/48321.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та наявність у матеріалах виконавчого провадження інформації, якою керувався державний виконавець у спірних правовідносинах, щодо власника вищезазначених транспортних засобів, яка містить розбіжності, з метою належного способу захисту прав позивача, охоплюючи всі заявлені позовні вимоги, суд дійшов висновку про скасування постанови про розшук майна боржника від 24.09.2014 року у виконавчому провадженні №43281546.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії та рішення відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення (прийняття) останніх.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині скасування постанови Відділу про розшук майна боржника від 24.09.2014 року у виконавчому провадженні №43281546. В іншій частині позову суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, ч. 6 ст. 128, ст.ст. 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві про розшук майна боржника від 24.09.2014 року у виконавчому провадженні №43281546.

3. В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок