Справа № 820/2967/15
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 квітня 2015 р. №820/2967/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Часовського І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Мирошниченко Де Гуардо Ольги Олексіївни про визнання рішення незаконним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому просить суд рішення №17538066 від 27.11.2014 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Мирошниченко Де Гуардо О.О. - визнати незаконним в частині відмови в реєстрації права власності ОСОБА_1 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 на підставі відсутності в правовстановлюючих судових рішеннях дати набрання ними чинності.

В обґрунтування позову зазначив, що підстав для прийняття рішення №17538066 від 27.11.2014р. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на належне позивачу майно не було. Вважає прийняте рішення немотивованим та неправомірним, винесеним всупереч положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, в письмових запереченнях на адміністративний позов зазначив, що державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції прийняте рішення на підставі, в межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією України, чинним законодавством України з питань державної реєстрації прав та іншими Законами України, й підстав для йолго скасування, на теперішній час, не має, а позовні вимоги є такими, що суперечать чинному законодавству України з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а тому просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.11.2014р. позивач та ОСОБА_5 звернулися до реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області із заявою №8991839 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (картка прийому заяви №17264899). У зазначеній заяві просили реєструвати правом спільної сумісної власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів відповідачем прийнято рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.11.2014р. за №17382204 (а.с.45). У зазначеному рішенні відповідач вказав недоліки поданих документів та надав п'ятиденний строк для подання необхідних документів.

Після зупинення розгляду заяви позивачем було надано документи у зв'язку із чим відповідачем прийнято рішення №17536510 від 27.11.2014р. про відновлення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.55).

За наслідками розгляду заяви та усіх поданих документів відповідачем прийшов до висновку, що заявниками не надано документів, які дають можливість встановити правові підстави виникнення право власності у заявників на 1/4 квартири, з урахуванням відомостей Державного реєстру прав, а тому у державного реєстратора відсутня можливість встановити відчуження якої частки, зазначеної в реєстрі, було підставою виникнення речового права у заявників. На підставі вказаного висновку прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №17538066 від 27.11.2014р. (а.с.56).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням відповідача №17538066 від 27.11.2014р. в частині відмови в реєстрації права власності ОСОБА_1 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 на підставі відсутності в правовстановлюючих судових рішеннях дати набрання ними чинності, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Згідно ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004р. №1952-ІV (далі за текстом - Закон №1952), права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Суд зазначає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав), відповідно до абзацу першого ч. 1 ст. 2 Закону №1952, це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, саме внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно.

Державній реєстрації, відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону №1952, підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Державна реєстрація права власності та інших речових прав, відповідно до ч. 7 ст. 3 Закону №1952, проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації прав, крім випадків, установлених абзацами другим і третім частини п'ятої цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону №1952, державна реєстрація прав та їх обтяжень, проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону №1952, державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8.1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Положеннями ч. 4 ст. 9 Закону №1952 передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону №1952, дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, державний реєстратора має власну адміністративно-процесуальну правосуб'єктність, може від власного імені виступати позивачем або відповідачем у суді, набувати процесуальних прав та здійснювати процесуальні обов'язки.

Більш детальний порядок подання заяви про державну реєстрацію врегульований Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМ України від 17.10.2013р. №868 (далі за текстом - Порядок).

Так, відповідно до Порядку, державна реєстрація прав, надання відмови в ній проводяться у строк, що не перевищує 14 робочих днів з моменту прийняття заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (далі - заява про державну реєстрацію), крім випадків, передбачених цим Порядком. Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст. Заява про державну реєстрацію подається щодо кожного об'єкта нерухомого майна окремо. У разі коли виникнення, перехід або припинення права власності на житловий будинок, будівлю або споруду відбувається одночасно з виникненням, переходом або припиненням у відповідної заінтересованої особи речових прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, подається одна заява про державну реєстрацію щодо таких об'єктів. Орган державної реєстрації прав, нотаріус приймає заяви про державну реєстрацію в порядку черговості їх надходження шляхом реєстрації у базі даних про реєстрацію заяв і запитів з автоматичним присвоєнням їм реєстраційного номера, фіксацією дати та часу їх реєстрації. Моментом прийняття заяви про державну реєстрацію вважається дата та час її реєстрації у базі даних про реєстрацію заяв і запитів. Орган державної реєстрації прав, нотаріус видає заявникові картку прийому заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, форму та вимоги до оформлення якої встановлює Мін'юст.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав, відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 15 Закону №1952, визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Заявник, відповідно до п. 13 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

Отже, заявник в процедурі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно самостійно формує, передбачений Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень пакет документів, складає та подає до органу державної реєстрації за місцем розташування такого майна заяву, встановленої форми.

Під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, відповідно до п. 15 Порядку державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

З дослідження доданих до заяви позивача документів (а.с.23-60), що були витребувані судом від реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, вбачається, що позивач разом із заявою надав Державному реєстратору наступні документи:

- рішення Київського районного суду міста Харкова від 18.09.2013р. та ухвалу Київського районного суду міста Харкова 01.07.2013р.;

- документи про сплату державного мита;

- копію паспорта та копію реєстраційного номера облікової картки платника податку згідно з Державним реєстром фізичних осіб - платників податків щодо кожного із заявників.

Інших додатків до заяви позивач не надавав.

Як підставу виникнення права власності позивачем надано рішення Київського районного суду м. Харкова від 01.07.2013р. по справі №2018/20015/2012 та ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 18.09.2013р. по справі №2018/20015/2012. Відповідно до вказаних рішень позивач набув права спільної сумісної власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_3, яку суд визнав спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_5 і яку останній передав до спільної сумісної власності з ОСОБА_1 на підставі договору від 30.10.1999р.

В той же час, державний реєстратор під час перевірки відомостей повідомлених позивачем та відомостей щодо зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень виявив, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація про реєстрацію прав власності на 1/4 частину квартири за ОСОБА_5

Згідно із п.16 Порядку, у разі подання документів, необхідних для проведення державної реєстрації речових прав, не в повному обсязі державний реєстратор приймає рішення про зупинення розгляду заяви, яке містить рекомендації щодо усунення обставин, що були підставою для його прийняття.

Виявлена розбіжність стала причиною у зупиненні розгляду заяви, про що відповідачем прийнято рішення №17382204 від 21.11.2014р., в якому останній повідомив позивача про виявлені розбіжності та недоліки поданих документів. Також держаний реєстратор наголосив, що на наданих судових рішеннях відсутні відмітки про набрання ними законної сили.

Позивачем після розгляду заяви надано відповідачу наступні документи: пояснення від 26.11.2014р.; копію з копії свідоцтва про право на житло, виданого ХМЦПДЖФ від 14.01.1994р., посвідчену приватним нотаріусом ХМНО Кореневою С.А. від 11.02.2014р. НОМЕР_1 копію з фотокопії свідоцтва про право на житло, виданого ХМЦПДЖФ від 14.01.1994р.; рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 15.03.2012р., справа №2002/767/12; копію рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 15.03.2012р., справа №2002/767/12; рішення Київського районного суду м. Харкова від 01.07.2013р., справа №2018/20015/2012; копію рішення Київського районного суду м. Харкова від 01.07.2013р., справа №2018/20015/2012; ухвала Київського районного суду м. Харкова від 18.09.2013р., справа №2018/20015/2012; копію ухвали Київського районного суду м. Харкова від 18.09.2013р., справа №2018/20015/2012; копію з копії постанови №13946/1 від 06.12.2001р., посвідченої приватним нотаріусом ХМНО Савінською Н.В. 22.11.2013. №2997; копію з копії постанови №13946/1 від 06.12.2001р.

Після подання зазначених документів державним реєстратором було відновлено розгляд заяви позивача №8991839 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

За результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та документів, необхідних для її проведення, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації. (п.16 Порядку).

За результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, відповідно до п. 20 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у Законі України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (п.23 Порядку)

Згідно п.4 ч.1 ст.24 Закону, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Пунктом 24 Порядку визначено, що орган державної реєстрації прав, нотаріус у день прийняття рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень видає або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення заявникові таке рішення разом з документами, що подавалися заявником для проведення державної реєстрації прав.

Розглянувши подані позивачем документи відповідач прийняв рішення №17538066 від 27.11.2014р. про відмову у державній реєстрації права спільної сумісної власності на 1/4 квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4, за суб'єктом - ОСОБА_5 та ОСОБА_1

З аналізу вказаного рішення вбачається, що підставами для його прийняття стали:

- державному реєстратору не надано документів, які надають можливість встановити правові підстави виникнення права власності у заявників на частину квартири з урахуванням відомостей Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяження;

- наявність у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно запису про зареєстроване право на квартиру АДРЕСА_1, у відповідних частках за співвласниками, сума часток яких складає одиницю (квартира в цілому). Серед зазначених співвласників відсутній ОСОБА_5

Як вбачається з адміністративного позову та встановлено в ході судового засідання, що позивач проти зазначених підстав не заперечує. В той же час, позивач не погоджується із формулюванням абз.2 сторінки 2 рішення №17538066 від 27.11.2014р. про відмову у державній реєстрації права на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: "рішення суду та ухвала, які подані до заяви як підстава проведення реєстрації, не містять дати набрання чинності.

З цього приводу суд зазначає, що на усіх рішеннях судів поданих позивачем державному реєстратору наявна дата набрання останнім законної сили, що відповідає вимогам п.13.6 Інструкції з діловодства місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації №173 від 17.12.2013р.

Разом з тим суд зазначає, що зазначення відповідачем в оскаржуваному рішенні про відсутність дати набрання чинності не є головною та вирішальною обставиною для відмови у проведенні державної реєстрації прав на нерухоме майно, що досліджувалося судом вище.

Керуючись положеннями ч.3 ст.2 КАС України суд дійшов до висновку, що рішення №17538066 від 27.11.2014р. про відмову у державній реєстрації права на нерухоме майно та їх обтяжень прийнято відповідачем є обґрунтованим та таким, що прийнято на підставі, у межах повноважень і у спосіб передбачений чинним законодавством України.

Положеннями частини 1 статті 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача не обґрунтовані та не доведені у судовому засіданні, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Мирошниченко Де Гуардо Ольги Олексіївни про визнання рішення незаконним - відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 27.04.2015 року.

Суддя Полях Н.А.