Справа № 428/90/15-а
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Олійник В.М.
Суддя-доповідач - Васильєва І. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року справа №428/90/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Васильєвої І.А., суддів: Жаботинської С.В., Казначєєва Е.Г., розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 лютого 2015 р. у справі № 428/90/15-а за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними, зобов'язання нарахувати та виплатити пенсію,-

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2015 року ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2, позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (надалі - відповідач, ГУПФУ в Луганській області) в якому просила визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті пенсії неправомірними та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області нарахувати та виплатити пенсію позивачу пенсію по втраті годувальника, починаючи з 01 серпня 2014 року (арк. справи 1).

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 лютого 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо незабезпечення призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 01 серпня 2014 року по 24 грудня 2014 року.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області забезпечити своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсії у зв'язку із втратою годувальника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 01 серпня 2014 року по 24 грудня 2014 року (арк. справи 13-15).

Не погоджуючись з зазначеною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт зазначає, що судом першої інстанції неправильно витлумачено норми матеріального права, а прийняте судом рішення є незаконним. На підставі зазначеного апелянт просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняте нове рішення по справі, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В доводах апеляційної скарги апелянт наголошує на порушенні судом першої інстанції постанови правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2, відповідно до якої, функції щодо призначення, перерахунку та виплати пенсії належать до компетенції підпорядкованих територіальних управлінь Пенсійного фонду України в містах та районах, які є самостійними юридичними особами, хоч і підвідомчі головним управлінням в областях.

Судом першої інстанції справа розглянута в порядку скороченого провадження, тому відповідно до абз.4 частини восьмої статті 183-2 КАС України апеляційна скарга розглянута в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_2 постійно мешкає та зареєстрована на території України в м. Луганську, перебуває на пенсійному обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Кам'янобрідському районі міста Луганська, де з 05.01.2010 року отримує пенсію по втраті годувальника (арк. справи 4).

Починаючи з 01 серпня 2014 року позивач зовсім не отримує пенсію.

09 грудня 2014 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою в якій просила нарахувати та сплатити їй пенсію та утворену заборгованість, починаючи з 01 серпня 2014 року.

За результатами розгляду зазначеної заяви, відповідач, листом № 28/Ж-11 від 24 грудня 2014 року повідомив позивача, що відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року №8-2, функції щодо призначення, перерахунку та виплати пенсії належить до компетенції підпорядкованих територіальних управлінь Пенсійного фонду України в містах та районах.

Відповідач також зазначив, що у зв'язку з тим, що м. Луганськ знаходиться на території, яка не контролюється українською владою, управління Пенсійного фонду України в Кам'янобрідському районі не може здійснювати в повному обсязі свої функції, зокрема, в частині нарахування та виплати пенсії.

Крім того, відповідачем було роз'яснено, що для продовження виплати пенсії особам, місце проживання яких зареєстровано на територіях проведення антитерористичної операції, необхідно подати до міського чи районного управління Пенсійного фонду України Луганської області довідку про реєстрацію тимчасово перемішеної особи з підвідомчого структурного підрозділу з питань соціального захисту населення (арк. справи 5).

Позивач, вважаючи зазначене рішення відповідача незаконним, звернулась до суду з вказаним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що у населеному пункті, в якому зареєстрована та проживає позивач, видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування не здійснюються на підставі п.2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595 (надалі - Постанова № 595).

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 11.02.2015 року у справі № 826/18826/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року визнано незаконним та нечинним з моменту прийняття п. 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого Постановою № 595.

Колегія суддів зазначає, що встановлені законом права громадянина, в тому числі, щодо конкретних соціальних гарантій (пенсійного та іншого соціального забезпечення) можуть бути змінені виключно законом, а не підзаконним нормативно-правовим актом. Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Судом дійсно встановлено факт порушення прав позивача на нарахування та виплату пенсії у зв'язку із втратою годувальника з 01 серпня 2014 року по 24 грудня 2014 року (тобто, на час підписання позовної заяви).

Проте, Постанова № 595 не є законом, а тому не може змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили, а отже не підлягає застосуванню судом як нормативний акт, яким в дискримінаційний спосіб за ознакою місця проживання скасовується конституційне право позивача на соціальний захист шляхом отримання пенсії в разі втрати годувальника.

Разом з тим, відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, функції щодо призначення, перерахунку та виплати пенсії належать до компетенції підпорядкованих територіальних управлінь Пенсійного фонду України в містах та районах, які є самостійними юридичними особами, хоч і підвідомчі головним управлінням в областях. Головне управління здійснює призначення, перерахунок та виплату пенсії виключно військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Отже, до повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області не віднесено повноваження по нарахуванню та виплаті пенсій по втраті годувальника.

За таких обставин, Головне Управління Пенсійного фонду в Луганській області не є належним відповідачем по справі.

Частиною 1 ст. 52 КАС України передбачено, що суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що позивач звернувся до неналежного відповідача, повинен був його замінити, а саме: Головне Управління Пенсійного фонду в Луганській області на Управління Пенсійного фонду України в Кам'янобрідському районі міста Луганська, а Головне Управління Пенсійного фонду в Луганській області залучити у якості третьої особи в разі відсутності згоди позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року зазначено, що якщо суд застосовує норми частини другої статті 11 КАС України, то в такому разі в мотивувальній частині рішення він повинен навести відповідне обґрунтування.

За таких обставин, колегія суддів вважає, неприйнятними мотиви виходу суду першої інстанції за межі позовних вимог, оскільки відповідачем з питання нарахування та виплати пенсії є Кам'янобрідське районне Управління Пенсійного Фонду в м. Луганську замість ГУПФУ в Луганській області.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 11, 52, 159, 160, 167, 183-2, 195, 198, 202, 205, 207, 211, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 лютого 2015 р. у справі № 428/90/15-а - задовольнити.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 лютого 2015 р. у справі № 428/90/15-а - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними, зобов'язання нарахувати та виплатити пенсію відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Судді С.В. Жаботинська

Е.Г. Казначєєв