Справа № 803/1695/14
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 р. Справа № 876/9534/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства "Чабан" на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18.09.2014 р. по справі за позовом Приватного підприємства "Чабан" до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

встановив:

21.08.2014 року позивач - Приватне підприємство "Чабан" звернулось до суду з позовом до відповідача - Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 11 серпня 2014 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви позивач зазначає, що Ковельською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Волинській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку приватного підприємства "Чабан" з питань дотримання податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю "Донсбит" за січень 2014 року. За результатами проведеної перевірки, Ковельською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Волинській області складено Акт про результати позапланової виїзної перевірки приватного підприємства "Чабан" від 29 липня 2014 року № 462/03-06-22-35684148. На підставі вказаного акту перевірки було винесено податкове повідомлення-рішення № від 11 серпня 2014 року.

Позивач з висновками вказаними в Акті перевірки та винесеним податковим повідомленням-рішенням не погоджується, так як вважає, що господарські операції між

приватним підприємством "Чабан" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Донсбит", спричинили реальні зміни майнового стану сторін і були спрямовані на реальне настання правових наслідків. Факт виконання робіт Товариством з обмеженою відповідальністю "Донсбит" підтверджується належними первинними документами, які в свою чергу, проігноровані податковим органом при прийнятті оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 18.09.2014 р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановив відсутність фізичних, технічних та технологічних можливостей платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю "Донсбит" вчиняти дії, які становлять зміст господарської операції, а саме надання послуг з поточного ремонту приміщення магазину Товариства з обмеженою відповідальністю "К.П. Верес".

Суд першої інстанції виходив з того, що податкова інспекція обґрунтовано, посилаючись на відсутність обґрунтованості розумних економічних або інших причин (ділової мети), дійшла висновку, що платник податків приватне підприємство "Чабан" не мало намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності, що призвело до відображення податкового кредиту, тобто проведення "безтоварних" операцій без сплати грошових коштів та податків від цих операцій спричиняє шкоду державі та суспільству.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги апелянта слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, що у період з 14 по 22 липня 2014 року Ковельською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Волинській області проведено позапланову виїзну перевірку приватного підприємства "Чабан" з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій із товариством з обмеженою відповідальністю "Донсбит" за січень 2014 року.

За результатами перевірки складено Акт № 462/03-06-22-35684148 від 29 липня 2014 року про результати позапланової виїзної перевірки приватного підприємства "Чабан" (а.с.10-15).

Перевіркою встановлені порушення позивачем податкового законодавства, а саме: пункту 44.1 статті 44, статті 185, пункту 186.2 статті 186, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим завищено суму податкового кредиту за січень 2014 року на суму 14 900 грн., чим занижено податок на додану вартість, який підлягає сплаті до Державного бюджету.

За наслідками перевірки Ковельською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Волинській області 11 серпня 2014 року прийняте податкове повідомлення-рішення: форми "Р" № про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість за основним платежем на суму 14 900 грн. та штрафних санкцій на суму 7 450 грн. (а.с.16).

Надаючи правову оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, колегія суддів виходить з наступного.

Так, відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 ПК України). Якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника (п. 198.4. ст. 198 ПК України). Якщо у подальшому такі товари/послуги фактично використовуються в операціях, які не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування відповідно до цього розділу (за винятком випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу), чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів або встановлено факти недостачі (крадіжки), то з метою оподаткування такі товари/послуги, основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає таке використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження), у тому випадку, якщо платник податку скористався правом на податковий кредит за цими товарами/послугами. (п. 198.5 ст. 198 ПК України). Датою використання товарів/послуг вважається дата визнання витрат відповідно до розділу ІІІ цього Кодексу.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Так, статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Із положень ч. 1, 2, 3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизація інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як наслідок, господарські операції повинні підтверджуватися належними первинними документами і лише ті документи, які відповідають зазначеним вище вимогам, можуть бути визнані допустимими засобами доказування відповідної господарської операції.

Встановивши обставини справи, колегія суддів вважає, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Так, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що між Приватним підприємством "Чабан" (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Донсбит" як підрядником був укладений договір підряду № 2 від 21 січня 2014 року (а.с.34-35).

Відповідно до даного договору Підрядник зобов'язується виконати своїми та залученими силами та засобами, з власних матеріалів та матеріалів Замовника поточний ремонт приміщення магазину Товариства з обмеженою відповідальністю "К.П. Верес", а Замовник зобов'язується надати будівельний майданчик (фронт робіт), прийняти виконані Підрядником роботи та оплатити їх у відповідності до договору. Ціна робіт за договором становить 89 400 грн., в тому числі податок на додану вартість 14 900 грн. Підставою для оплати є акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), які повинні бути підписані належним чином уповноваженими представниками сторін.

По операціях приватного підприємства "Чабан" з придбання робіт (послуг) у Товариства з обмеженою відповідальністю "Донсбит" до складу податкового кредиту податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2014 року включено суму податку на додану вартість в розмірі 14 900 грн. по податковій накладній від 28 січня 2014 року № 4893 (а.с.42).

Відповідно до листа № 8 від 20 січня 2014 року - Приватне підприємство "Чабан" на вимогу пункту 14.2 договору підряду № 03/14-БП від 02 січня 2014 року просить погодити залучення до виконання робіт по поточному ремонту приміщення магазину Товариства з обмеженою відповідальністю "К.П. Верес" субпідрядника Товариство з обмеженою відповідальністю "Донсбит".

Вартість робіт по поточному ремонту приміщення магазину Товариства з обмеженою відповідальністю "К.П. Верес" визначається згідно пропозиції Підрядника та складає 130 778 грн. 10 коп., в тому числі ПДВ 21 796 грн. 35 коп. Підрядник зобов'язується почати виконання робіт 08 січня 2014 року та закінчити виконання робіт 28 лютого 2014 року.

Таким чином, судом встановлено, що поточний ремонт магазину здійснювався з власних будівельних матеріалів Товариства з обмеженою відповідальністю "К.П. Верес".

При перевірці було встановлено, що штатна чисельність працюючих у Приватному підприємстві "Чабан" в січні 2014 року становила 4 чол., яким згідно оборотно-сальдової відомості по рах. 661 "Розрахунки за заробітною платою" за січень 2014 року проведено нарахування заробітної плати. Згідно штатного розпису дана кількість працюючих підприємства складається із посади директора, головного бухгалтера, головного інженера та проектанта будівельно-монтажних робіт.

Як слідує із долучених до матеріалів справи документів, роботи із поточного ремонту приміщення Товариством з обмеженою відповідальністю "Донсбит" виконувались з моменту заключення договору до підпису актів виконаних робіт, тобто з 20 по 28 січня 2014 року - 9 календарних днів.

Судом було встановлено, що відповідно до локального кошторису на поточний ремонт приміщення магазину Товариства з обмеженою відповідальністю "К.П. Верес" на визначені роботи Товариством з обмеженою відповідальністю "Донсбит" затрачено 2 261, 08 люд-год., що (із врахуванням терміну виконання таких робіт) вказує на необхідність наявності робітників не менше 31 чол.

Як вбачається із наявного у матеріалах справи Акту перевірки, кількість працюючих на Товаристві з обмеженою відповідальністю "Донсбит" складає 1 чол. - директор товариства Смахтін Ігор Олексійович (а.с.14, на звороті).

Також, згідно податкової декларації з податку на прибуток за 2013 рік по Товаристві з обмеженою відповідальністю "Донсбит" та фінансового звіту суб'єкта малого підприємництва станом на 31 грудня 2013 року Товариством здійснення фінансово-господарських операцій за 2013 рік, в тому числі наявність активів станом на 01 січня 2014 року не декларується.

Як наслідок, дослідивши обставини справи, судом першої інстанції було вірно встановлено відсутність фізичних, технічних та технологічних можливостей платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю "Донсбит" вчиняти дії, які становлять зміст господарської операції, а саме надання послуг з поточного ремонту приміщення магазину Товариства з обмеженою відповідальністю "К.П. Верес".

Слід зазначити, що відповідно до статті 875 Цивільного кодексу України, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В контексті вищенаведеної норми ЦК України, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції про те, що в Договорі підряду № 2 від 21 січня 2014 року не визначено об'єкта робіт, його місцезнаходження, обсягу робіт, а отже не визначено предмету договору, що свідчить про відсутність волевиявлення сторін правочину на настання передбачених ними наслідків - створення конкретних матеріальних результатів робіт передбачених договорами будівельного підряду.

Тому, зазначений договір, на який посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, не може слугувати належним доказом на підтвердження реальності господарських операцій позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю "Донсбит".

Колегія суддів вважає, що Приватне підприємство "Чабан" не мало намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності, що призвело до відображення податкового кредиту, тобто проведення "безтоварних" операцій без сплати грошових коштів та податків від цих операцій спричиняє шкоду державі та суспільству.

Судом першої інстанції також було вірно враховано, що наявність у позивача податкової накладної № 4893 від 28 січня 2014 року, платіжного доручення № 36 від 10 лютого 2014 року сама по собі не свідчить про фактичне здійснення та реальність вчинення господарських операцій, оскільки встановлена податковим органом та судом відсутність реально вчиненої господарської операції вказує на юридичну дефектність відповідних первинних документів, з огляду на що, такі документи за змістом пункту 44.1 Податкового кодексу України не можуть бути законною підставою для формування податкового обліку платника податку.

Як наслідок, колегія суддів вважає правомірними висновки податкового органу, що викладені в Акті перевірки № 462/03-06-22-35684148 від 29 липня 2014 року, про відсутність реального здійснення господарських операцій позивача із Товариством з обмеженою відповідальністю "Донсбит", а тому прийняте на підставі матеріалів перевірки податкове повідомлення-рішення є законним.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Чабан" залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18.09.2014 р. по справі № 803/1695/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О. Большакова

В.Я. Макарик