Справа № 825/1357/15-а
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2015 року Чернігів Справа № 825/1357/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді - Д'якова В.І.,

за участю секретаря - Воєдило Л.П.,

представника позивача - Присівок Ю.С.,

представника відповідача - Аніщенка О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного підприємства «Грівас» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,-

В С Т А Н О В И В:

Чернігівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з адміністративним позовом до Приватного підприємства «Грівас» та просить стягнути з відповідача 6591,67 грн. адміністративно-господарських санкцій та 39,54 грн. пені, мотивуючи тим, що відповідач у 2014 році не виконав встановлених чинним законодавством вимог щодо нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що у вересні 2014 року для працевлаштування на підприємство інваліда відповідач створив відповідне робоче місце за посадою токар, що підтверджується штатним розкладом, який діє з 01.09.2014. Відповідач подав до Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів заяву від 08.09.2014 про реєстрацію у відділенні, відповідно до якої був зареєстрований 22.09.2014 за № 74/104/301. У зв'язку із необхідністю працевлаштування інваліда на відповідно створене робоче місце відповідач подав до Ніжинського міськрайонного центру зайнятості Державної служби зайнятості України 30.09.2014 звітність про попит на робочу силу (вакансії), відповідно до якого 30.09.2014 ОСОБА_3 було надане направлення на працевлаштування та 01.10.2014 року останній був працевлаштований до відповідача. Таким чином, відповідач вважає, що вжив всі можливі і необхідні заходи передбачені чинним законодавством по забезпеченню працевлаштування інвалідів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 13 лютого 2015 року Приватним підприємством «Грівас» був поданий звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2014 рік (а.с.5).

Відповідно до поданого звіту, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становила 12 осіб. Кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в України» складає 1 особа.

Відповідно до поданого звіту, середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність - 1 особа.

Проте, відповідно до наданих документів до звіту, а саме - копії наказу про прийняття на роботу №15-К від 01.10.2014 встановлено, що інвалід ОСОБА_4 прийнятий на роботу токарем з 01.10.2014, тобто в 2014 році відпрацював лише 3 місяці. Відповідно до вимог Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 28.09.2005 № 286, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, розраховується: 3 міс. / 12 міс. = 0,25 = 0 робочих місць.

Таким чином, невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів становить 1 робоче місце.

Частиною 1 статті 19 Закону України від 21.03.1991 № 875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Відповідно до ч. 2, 3 зазначеної статті Закону роботодавці самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першої цієї статті, та самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10.02.2007 № 42 затверджена форма звітності № 10-ПІ «Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів» та Інструкція щодо її заповнення. Згідно п. 3.1. Інструкції середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за рік визначається відповідно до п. 3.2. Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 28.09.2005 року № 1442/11722. За таким же правилом визначається середньооблікова кількість штатних працівників за рік, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність.

Пунктом 2 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995 року № 314 (далі - Положення № 314), визначено, що робочим місцем інваліда може бути і звичайне робоче місце, якщо за умовами праці та з урахуванням фізичних можливостей інваліда воно може бути використано для його працевлаштування.

Відповідно до пункту 3 Положення № 314, робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда.

Згідно пункту 10 Положення № 314, працевлаштування інвалідів здійснюється державною службою зайнятості, органами Мінсоцзахисту, місцевими Радами народних депутатів, громадськими організаціями інвалідів з урахуванням побажань, стану здоров'я інвалідів, їхніх здібностей і професійних навичок відповідно до висновків МСЕК.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Згідно статті 18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань, а відповідно до частини третьої статті 19 Закону № 875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Отже, з аналізу вищевикладених норм Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» випливає, що працевлаштуванню інвалідів передує їх звернення безпосередньо до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості, на які власне і покладено обов'язок реєстрації бажаючих працювати інвалідів та здійснювати пошук підходящої роботи для них.

При цьому, частиною 3 статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» чітко визначені обов'язки підприємства, що використовує найману працю виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В судовому засіданні встановлено, що Приватне підприємство «Грівас» зареєстроване в якості юридичної особи 20.04.2001, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємцем (а.с.8-9).

17.09.2014, на лист Фонду соціального захисту інвалідів №03-941/2088 від 07.08.2014 Приватне підприємство «Грівас» направило заяву про реєстрацію підприємства у відділенні Фонду соціального захисту інвалідів (а.с.23, 24) та 22.09.2014 було зареєстроване Чернігівським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів за №74/104/301, про що свідчить довідка про реєстрацію роботодавця у відділенні Фонду соціального захисту інвалідів від 22.09.2014 №5081 (а.с.25).

Судом встановлено та не заперечувалось представником відповідача, що на початку 2014 року кількість штатних працівників Приватного підприємства «Грівас» становила 11 осіб, проте лише у вересні 2014 року було створено одне робоче для працевлаштування інваліда за посадою токар, що підтверджується штатним розкладом, який діє з 01.09.2014 (а.с.22).

30.09.2014 відповідач подав до Ніжинського міськрайонного центру зайнятості Державної служби зайнятості України звітність про попит на робочу силу (вакансії) (а.с.26-27).

ОСОБА_3 було надане направлення на працевлаштування від 30.09.2014 (а.с.28) та 01.10.2014 останній був працевлаштований до відповідача, про що свідчить наказ про прийняття на роботу №15-К від 01.10.2014 (а.с.29).

Таким чином, оскільки при наявності необхідної кількості штатних працівників (11 осіб) відповідачем у 2014 році було створено робоче місце для працевлаштування інваліда лише у вересні 2014 року, суд приходить до висновку, що Приватне підприємство «Грівас» не належним чином виконало свій обов'язок, що передбачений статтею 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Роботодавці, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж встановлено нормативом, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте ним, а підприємства на яких працює від 8 до 15 осіб - у розмірі половини середньої річної заробітної плати (частина 1 статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»).

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.

Так, середньорічна заробітна плата штатного працівника Приватного підприємства «Грівас» за 2014 рік становила 13183,33 грн. (графа 05 звіту). Тому сума адміністративно-господарських санкцій становить 6591,67 грн. (1 (кількість робочих місць, не зайнятих інвалідами) * 13183,33 грн. (середньорічна заробітна плата штатного працівника за 2014 рік / 2).

Адміністративно-господарські санкції відповідач повинен був розрахувати і сплатити самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення норматив, однак до цього часу сума заборгованості до Державного бюджету не сплачена.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», пункту 4 Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно - господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 №70, підпункту 3.1 пункту 3 Порядку нарахування пені та її сплати, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 15.05.2007 №223, порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені у розмірі 120 відсотків річної облікової ставки Національного банку України за кожен календарний день прострочення (наведених у постановах Правління Національного банку України), що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Постановою Національного банку України №154 від 02.03.2015 встановлена з 04.03.2015 облікова ставка у розмірі 30 % річних.

Кількість днів прострочення на день сплати адміністративно-господарських санкцій - 6. Розрахунок пені на день подання позовної заяви становить: 30*120 /100/365 = 0,1% * 6591,67 грн. = 6,59 грн. розмір пені за один день. Тому, розмір пені становить: 6,59 грн. * 6 днів = 39,54 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідачем не надано суду належних доказів, що спростовують викладені в позовній заяві обставини.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного підприємства «Грівас» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки, спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведення судових експертиз, судові витрати (судовий збір) згідно ч.4 ст.94 КАС України стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства «Грівас» (16600, Чернігівська обл., м. Ніжин, вул. Носівський шлях, 52, , р/р 1487, ПАТ КБ Приватбанк, МФО 353586) в дохід Державного бюджету України (Отримувач: Державний бюджет м. Нижин, банк отримувача: ГУДКСУ у Чернігівській області, рахунок: 0005, МФО 853592, ) 6591 (шість тисяч п'ятсот дев'яносто одну) грн. 67 коп. адміністративно-господарських санкцій та 39 (тридцять дев'ять) грн. 54 коп. пені.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя підпис В.І. Д'яков

З оригіналом згідно.

Суддя В.І. Д'яков