Справа № 810/7143/14
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/7143/14 Головуючий у 1-й інстанції: Скрипка І.М. Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
У Х В А Л А
28 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду:
головуючого судді Безименної Н.В.
суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.,
за участю секретаря Авраменко М. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 27 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про визнання протипрвним рішення та зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И Л А:
У грудні 2014 року позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати протиправною відмову до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області у присвоєнні статусу ветерана органів внутрішніх справ;
- зобов`язати Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області прийняти рішення про присвоєння статусу ветерана органів внутрішніх справ та видати відповідне посвідчення і нагрудний знак «Ветеран органів внутрішніх справ».
Постановою Київського окружного адміністративного суду від 27 січня 2015 року позов задоволено:
- визнано протиправними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області по відмові у присвоєнні ОСОБА_1 статусу ветерана органів внутрішніх справ;
- зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області прийняти рішення про присвоєння ОСОБА_1 статусу ветерана органів внутрішніх справ;
- зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області видати ОСОБА_1 посвідчення ветерана органів внутрішніх справ встановленого зразка і нагрудний знак «Ветеран органів внутрішніх справ».
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в адміністративному позові, у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.
Як вбачається з матеріалів справи, у період з 26 листопада 1988 року по 29 травня 1991 року ОСОБА_1 був курсантом військової частини НОМЕР_1 , командиром відділення машиністом експлуатаційно-ремонтної групи військової частини НОМЕР_2 , техніком начальника зміни військової частини НОМЕР_3 , а також проходив службу у віддаленій місцевості Улєтовського району Читинської області на посаді техніка начальника зміни військової частини НОМЕР_3 (а. с. 11).
09 вересня 1992 року позивач звільнений із військової служби за службову невідповідність згідно пункту «є» статті 46 Положення про проходження військової служби прапорщиками та мічманами Збройних Сил СРСР (а. с. 56).
З 10 травня 1995 року по 1 вересня 2014 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України.
Зокрема, за час служби в органах внутрішніх справ України позивач отримав низку нагород МВС України, що підтверджується довідкою про нагороди капітана міліції ОСОБА_1 від 29 серпня 2014 року (а. с. 13 зворотна сторінка).
Крім того, за час проходження такої служби ОСОБА_1 має 14 заохочень, з яких 4 грошових винагороди, 5 подяк, 5 грамот, що підтверджується послужним списком № М-140579 (а. с. 40-46).
Також, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачу були присвоєні такі чергові спеціальні звання: сержант; прапорщик; прапорщик міліції; старший прапорщик міліції; молодший лейтенант міліції; лейтенант міліції; старший лейтенант міліції; капітан міліції (а. с. 13).
01 вересня 2014 року ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ в запас відповідно до абзацу «б» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ через хворобу на підставі наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 26 серпня 2014 року №785 (а. с. 12 зворотна сторона).
Відповідно до розрахунку від 29 серпня 2014 року вислуга років ОСОБА_1 станом на 01 вересня 2014 року складає: за час служби у календарному обчисленні 23 роки 1 місяць 4 дні; за час служби в пільговому обчисленні 32 роки 11 місяців 6 днів (а. с. 11-12).
24 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області із заявою про надання статусу ветерана органів внутрішніх справ (а. с. 14-15).
За результатами розгляду заяви, 20 листопада 2014 року відповідач повідомив, що позивач не має права на отримання статусу ветерана органів внутрішніх справ, оскільки до служби в органах внутрішніх справ його було звільнено за пунктом «є» статті 46 Положення про проходження військової служби прапорщиками та мічманами Збройних Сил СРСР, за службову невідповідність, а обов`язковою умовою для надання статусу ветерана органів внутрішніх справ є бездоганна служба (а. с. 16).
Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.
Встановлення статусу ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, основні засади державної політики щодо соціального захисту громадян, звільнених з військової служби, служби в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, та членів їх сімей, гарантії, які забезпечують їм гідне життя, активну діяльність, шану та повагу в суспільстві регулюється Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Зразки посвідчень, нагрудних знаків та порядок їх виготовлення і вручення визначаються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з абз. 9 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року № 393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються: дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
Дійсно, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» передбачено, що ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами податкової міліції, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранами служби цивільного захисту, ветеранами Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України визнаються громадяни України: які бездоганно прослужили на військовій службі, в органах внутрішніх справ, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, за час проходження військової служби ОСОБА_1 зарекомендував себе з позитивного боку, що підтверджується характеристикою військової частини НОМЕР_2 , характеристикою військової частин НОМЕР_1 , характеристикою військової частин НОМЕР_1 , характеристикою комсомольської організації військової частини НОМЕР_4 , (а. с. 50, 79, 80, 81).
Також, згідно характеристики, виданої 07 квітня 1995 року заступником командира військової частини НОМЕР_3 для пред`явлення в органи внутрішніх справ України, вбачається, що за час проходження служби у військовій частині НОМЕР_3 прапорщик ОСОБА_1 зарекомендував себе з позитивного боку; проявив себе як грамотний спеціаліст, досконало освоює декілька суміжних спеціальностей; надавав допомогу підлеглим в освоєнні ними професійних навиків; мав гарні відмітки по предметах бойової підготовки; дисциплінований; статути Збройних Сил вивчив в обсязі необхідному для виконання службових обов`язків; добре фізично розвинений; шкідливих звичок не має; у колективі користувався повагою товаришів по службі; товариський; завжди прийде на допомогу товаришеві; військову і державну таємницю берегти вміє (а. с. 76).
Так, відповідно до подання до звільнення з органів внутрішніх справ від 18 серпня 2014 року та згідно службової характеристики від 18 серпня 2014 року за час служби в органах внутрішніх справ ОСОБА_1 зарекомендував себе позитивно (а. с. 47-48, 49).
Крім того, у послужних списках позивача як під час проходження військової служби, так і під час проходження служби в органах внутрішніх справ України, відомості щодо будь-яких порушень із його боку відсутні.
Таким чином, під час проходження служби ОСОБА_1 надано виключно позитивні оцінки професійних, моральних, організаційних та інтелектуальних здібностей.
Єдина згадка у військовій особовій справі позивача про службову невідповідність міститься у довідці, яка оформлена перед звільненням ОСОБА_1 із військової служби і де вказано, що бесіда з питань звільнення із позивачем проводилась 27 березня 1992 року, 29 березня 1992 року та 4 червня 1992 року; зазначено, що змінювати ставлення до служби позивач не бажає, рішення про звільнення його в запас доведено до відома, заперечення щодо такого рішення відсутні (а. с. 82-83).
Зокрема, таке звільнення (за службову невідповідність) дійсно може свідчити про неналежну службу тієї чи іншої особи в певний період, проте такий формальний підхід є неприйнятним, виходячи з наступного.
Загальновизнаним є факт розпаду Радянського Союзу і створення окремих суверенних держав. Зазвичай, новоутворені держави визначали, що військові частини, які перебувають на їх території є їх власними збройними силами. Відповідно, службу в таких збройних силах могли здійснювати громадяни суверенних держав.
Законодавчо визначеного механізму переведення на службу до новоутворених країн походження військовослужбовців не приймалось. Водночас, Положення про проходження військової служби, яким керувалося Міністерство оборони Російської Федерації, не передбачало дострокове розірвання контракту військовослужбовцями за умов, що склалися у даному випадку.
Таким чином, твердження позивача про його звільнення у зв`язку із службовою невідповідністю як єдиного способу розірвати контракт і повернутися в Україну узгоджуються із рядом доказів, які у сукупності спростовують висновок про недотримання критерію бездоганності служби (виключно позитивні характеристики, відсутність відомостей у послужних списках та особових картках про будь-які порушення, відмінне навчання під час проходження військової служби тощо).
Отже, при вирішенні питання щодо надання ОСОБА_1 статусу ветерана органів внутрішніх справ, відповідачем не враховано геополітичних змін та неврегульованості процесу переведення військовослужбовців громадян України, які перебували на військовій службі на території Російської Федерації на час розпаду Радянського Союзу.
Крім того, прийняття позивача на службу в органи внутрішніх справ України свідчить про те, що у кадрової служби не було сумнівів щодо позитивної характеристики позивача, а зазначена підстава звільнення з військової служби не стала перешкодою для проходження служби в органах внутрішніх справ.
Підсумовуючи вищевказане, дослідивши матеріали справи та фактичні обставини, колегія суддів вража погоджується з висновком суду першої інстанції, що поняття «бездоганна служба» є оціночним і формальна обставина у вигляді запису про звільнення з військової служби через службову невідповідність, враховуючи державно-політичні процеси, які мали місце під час такого звільнення, не може слугувати об`єктивною підставою відмови у присвоєнні статусу ветерана внутрішніх справ, зважаючи, що з усіх наявних у справі матеріалів вбачаються факти, які дають підстави стверджувати виключно про сумлінну службу позивача.
Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 160, 195,196,198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів
Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області залишити без задоволення.
Постанову Київського окружного адміністративного суду від 27 січня 2015 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 28.04.2015 року

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді: Л.В. Бєлова

А. Ю. Кучма

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Кучма А.Ю.

Бєлова Л.В.