Справа № 813/8376/14
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2015 року 17 год. 48 хв. Справа № 813/8376/14

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді - Сакалош В.М.,

суддів - Потабенко В.А., Сидор Н.Т.,

за участю секретаря судового засідання - Козак О.О.,

представника позивача - Лапіди О.Б.,

представника відповідача - Павлишина Т.І.,

представника третьої особи ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» - Федулова Ю.В.,

розглянувши у м. Львові у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Жорж і Дан» до Державної виконавчої служби України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кошкера Івана Анатолійовича, Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання протиправною і скасування постанови,-

в с т а н о в и в:

Приватне підприємство «Жорж і Дан» (Позивач) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної виконавчої служби України (Відповідач), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Кошкера Івана Анатолійовича, Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання протиправною і скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 44842585 від 07 жовтня 2014 року винесеної головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кошкером Іваном Анатолійовичем.

Ухвалою суду від 11.12.2014 року провадження у справі було відкрито. Хід розгляду справи відображено в ухвалах суду. В судовому засіданні 20 квітня 2015 року проголошено вступну і резолютивну частини постанови відповідно до ч. 3, ст. 160 КАС України.

В позовній заяві і доданих до неї поясненнях від 04 лютого, та від 21 лютого 2015 року Позивач зазначає, що дана постанова про стягнення з боржника виконавчого збору не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012р. і підлягає скасуванню виходячи з таких мотивів.

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кошкером Іваном Анатолійовичем 23 вересня 2014 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №44842585 з виконання наказу Господарського суду Львівської області №5015/5314/12, виданого 13.02.2014 року, про звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором №151310Z89 від 23.09.2010р. Відповідно до п.2 постанови про відкриття виконавчого провадження Позивачу було надано семиденний строк на самостійне виконання звернення стягнення на нерухоме майно з моменту відкриття виконавчого провадження, а 07 жовтня 2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кошкером І.А. у виконавчому провадженні №44842585 винесено постанову про стягнення з Позивачем виконавчого збору у розмірі 443 439,81 дол. США та 5 333 521, 51грн.

Позивач переконаний, що реалізація нерухомого майна, на яке звернуто стягнення, здійснюється виключно у відповідному порядку на прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна, які, за заявкою державного виконавця, організовує і проводить спеціалізована організація, з якою органом державної виконавчої служби укладається відповідний договір, що, у свою чергу, виключає можливість добровільного виконання Позивачем як боржником - власником нерухомого майна, на яке звертається стягнення, судового наказу самостійно у встановлений державним виконавцем термін. На думку позивача, боржник позбавлений законної можливості добровільного виконання вимоги державного виконавця в строк наданий для його самостійного виконування, оскільки законодавчо встановлена процедура по зверненню стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, виходить за межі можливості боржника, та за межі строків, встановлених Законом України «Про виконавче провадження» на добровільне виконання, і не передбачає можливості самостійно реалізувати боржником звернення стягнення на нерухоме майно згідно наказу Господарського суду Львівської області №5015/5314/12, виданого 13.02.2014 року, про звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором №151310Z89 від 23.09.2010р.

В той же час, на думку Позивача постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання його без поважних причин, що зобов'язує боржника вчинити певні дії. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання.

Крім цього, Позивач вважає, що Відповідачем протиправно було винесено оскаржувану Постанову про стягнення з Позивача (ПП «Жорж і Дан») виконавчого збору, розмір якого визначено виходячи із суми заборгованості саме Позичальника-Боржника (ПАТ «Західно-Український консорціум») за Генеральною кредитною угодою та Кредитними договорами (4 434 398, 10 дол. США (35 444 144,01 грн. за офіційним курсом Національного банку України станом на 16.11.2012р., 1 дол. США = 7, 9930) та 53 335 215, 12 грн.), в той час як у ПП «Жорж і Дан» як майнового поручителя, відсутні зобов'язання по погашенню всієї суми заборгованості, оскільки ст.11 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав та просив такі задовольнити.

Відповідач в запереченні на позовну заяву вважає, що в даному спорі державний виконавець діяв виключно у межах закону. Зазначає, що на підставі наказу Господарського суду Львівської області № №5015/5314/12, виданого 13.02.2014 року, про звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором №151310Z89 від 23.09.2010р., а саме об'єкт (літ. Б-1) загальною площею 40,1 кв.м, що розташований за адресом м. Львів, вул. Базарна, буд. 1А шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною в розмірі 617 320, 00 грн. в рахунок погашення заборгованості перед публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», м. Київ, вул. Горького, 127 (код ЄДРПОУ 0032112) за кредитним договором № 151307К21 від 05.04.2007р. та кредитним договором № 151311К6 від 22.03.2011р. укладених в рамках генеральної кредитної угоди № 151310N2 від 26.07.2010р. в розмірі 4 434 398, 10 дол. США (35 444 144,01 грн. за офіційним курсом Національного банку України станом на 16.11.2012р., 1 дол. США = 7, 9930) та 53 335 215, 12 грн., відкрито виконавче провадження №44842585.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику - Позивачу було надано семиденний строк на самостійне виконання звернення стягнення на нерухоме майно з моменту відкриття виконавчого провадження. 07 жовтня 2014 року Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кошкером І.А. у виконавчому провадженні №44842585 винесено Постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 443 439,81 дол.США та 5 333 521, 51грн. Виконавчий збір - вид майнової відповідальності боржника, який не виконав у встановлений строк для самостійного виконання вимог виконавчого документу. А відтак, законодавство України не ставить в залежність стягнення виконавчого збору з боржника від вчинення або не вчинення заходів пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Представник Відповідача вищевказану правову позицію підтримав, просив у позові відмовити у повному обсязі.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача - Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» надав наступні пояснення.

З приводу можливості та неможливості виконання вимог виконавчого документу, боржник, згідно ч.1ст. 42 Закону України «Про іпотеку» вправі до дня продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах виконати вимогу за основним зобов'язанням. А згідно ч. 3 цієї ж статті майновий поручитель може виконати основне зобов'язання за боржника.

З приводу розміру виконавчого збору, як свідчать матеріали виконавчого провадження у встановлений державним виконавцем строк не виконано, що є безумовною підставою для застосування наслідків встановлених ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», а саме покладання на боржника виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача - головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кошкер Іван Анатолійович в судове засідання не прибув, пояснень, або заперечень стосовно позовних вимог суду не надав. А тому, оскільки Кошкер І.А. в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про розгляд справи, і про причини неявки суд не повідомив, суд вважає, що третя особа належним чином, в силу приписів ст.ст. 33-35 КАС України, повідомлена про час та місце розгляду справи, і справу можливо розглядати за її відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів, відповідно до ст.71 КАС України.

Заслухавши представників сторін, третьої особи, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши обставини справи, суд виходить з наступного.

28 січня 2014 року Господарським судом Львівської області було винесено рішення у справі №5015/5314/12 за позовом публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (м. Київ) до приватного підприємства "Жорж і Дан" (м. Львів) про звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором №151310Z89 від 23.09.2010р. Судом було вирішено звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором №151310Z89 від 23.09.2010р., а саме об'єкт (літ. Б-1) загальною площею 40,1 кв.м, що розташований за адресом м. Львів, вул. Базарна, буд. 1А шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною в розмірі 617 320, 00 грн. в рахунок погашення заборгованості перед публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», м. Київ, вул. Горького, 127 (код ЄДРПОУ 0032112) за кредитним договором № 151307К21 від 05.04.2007р. та кредитним договором № 151311К6 від 22.03.2011р. укладених в рамках генеральної кредитної угоди № 151310N2 від 26.07.2010р. в розмірі 4 434 398, 10 дол. США (35 444 144,01 грн. за офіційним курсом Національного банку України станом на 16.11.2012р., 1 дол. США = 7, 9930) та 53 335 215, 12 грн.

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кошкером Іваном Анатолійовичем 23 вересня 2014 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 44842585 з виконання наказу Господарського суду Львівської області №5015/5314/12, виданого 13.02.2014 року про звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором №151310Z89 від 23.09.2010р., а саме об'єкт (літ. Б-1) загальною площею 40,1 кв.м, що розташований за адресом м. Львів, вул. Базарна, буд. 1А шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною в розмірі 617 320, 00 грн. в рахунок погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», м.Київ, вул. Горького, 127 (код ЄДРПОУ 0032112) за кредитним договором № 151307К21 від 05.04.2007р. та кредитним договором № 151311К6 від 22.03.2011р. укладених в рамках генеральної кредитної угоди № 151310N2 від 26.07.2010р. в розмірі 4 434 398, 10 дол. США (35 444 144,01 грн. за офіційним курсом Національного банку України станом на 16.11.2012р., 1 дол. США = 7, 9930) та 53 335 215, 12 грн. Дана постанова була отримана боржником (ПП «Жорж і Дан») листом з рекомендованим повідомленням 02 жовтня 2014 року.

Відповідно до п.2 вищезазначеної постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику надано семиденний строк на самостійне виконання звернення стягнення на нерухоме майно з моменту відкриття виконавчого провадження.

02 грудня 2014 року, під час ознайомлення представником боржника з матеріалами виконавчого провадження, боржнику стало відомо, що 07 жовтня 2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кошкером І.А. у виконавчому провадженні № 44842585 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 443 439,81 дол.США та 5 333 521, 51грн.

Оскаржуваною постановою стягується з Приватного підприємства «Жорж і Дан» виконавчий збір у розмірі 443 439,81 дол.США та 5 333 521, 51грн. за невиконання у самостійному порядку у строк до 30 вересня 2014 року звернення стягнення на нерухоме майно, відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № 44842585 від 23.09.2014, винесеної на виконання наказу Господарського суду Львівської області № №5015/5314/12, виданого 13.02.2014 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.99р. № 606-XIV (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, надалі - Закон № 606-XIV), виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до п.1 ст.17 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, серед яких відповідно до п.2 вказаної норми є судові накази. А судовий наказ № 5015/5314/12 від 13.2.14 було видано на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 28.01.14 року про звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором №151310Z89 від 23.09.2010р. Порядок звернення стягнення на майно передбачений главою 4 Закону № 606-XIV.

Частиною 8 статті 54 Закону № 606-XIV передбачено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IV реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Частиною 1 ст. 62 Закону № 606-XIV передбачено, що реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Відповідно до п.4.5. Інструкції з організації примусового виконання рішень (затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.12), реалізація майна, на яке звернено стягнення, здійснюється відповідно до вимог статті 62 Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 4.5.1. Інструкції передбачено, що реалізація арештованого майна крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та цінних паперів, ювелірних та інших побутових виробів із золота, срібла, платини і металів платинової групи, дорогоцінного каміння і перлів, а також лому і окремих частин таких виробів, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Згідно з п.4.5.3. Інструкції реалізація арештованого державними виконавцями майна здійснюється відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15.07.99 № 42/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.07.99 за № 480/3773 (із змінами), Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.99 № 68/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.99 за № 745/4038 (із змінами), Правил комісійної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків України від 13.03.95 № 37, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22.03.95 за № 79/615 (із змінами).

Відповідно до п. 1.2. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.99 № 68/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.99 за № 745/4038 (із змінами) (далі - Положення), прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна за заявкою державного виконавця організовує і проводить спеціалізована організація, з якою органом державної виконавчої служби укладено відповідний договір.

В п.3.2. Положення зазначено, що спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою та інші відомості, передбачені Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15.12.99 № 74/5, зареєстрованим в Мін'юсті України 15.12.99 за № 865/4158 (із змінами і доповненнями).

Отже, суд бере до уваги, що реалізація нерухомого майна, на яке звернуто стягнення, здійснюється у такому порядку - виключно на прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна, які, за заявкою державного виконавця, організовує і проводить спеціалізована організація, з якою органом державної виконавчої служби укладено відповідний договір, що, у свою чергу, виключає можливість добровільного виконання боржником - власником нерухомого майна, на яке звертається стягнення, судового наказу самостійно у встановлений державним виконавцем термін.

Аналіз зазначених норм дає підстави суду зробити висновок, що Позивач був позбавлений можливості добровільно виконати вимоги державного виконавця в строк наданий для його самостійного виконання, оскільки законодавчо встановлена процедура по зверненню стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, виходить за межі його можливостей та за межі строків, встановлених Законом України «Про виконавче провадження» на добровільне виконання, і не передбачає перспективи самостійно реалізувати боржником звернення стягнення на нерухоме майно згідно наказу Господарського суду Львівської області №5015/5314/12, виданого 13.02.2014 року, про звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором №151310Z89 від 23.09.2010р.

Суд також бере до уваги положення викладені в п. 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року N 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби». Судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання.

А відтак, суд вважає, що виконавчий збір, як санкція відповідальності майнового характеру, не може бути застосований до особи, яка в силу встановленої законодавством процедури, чітко встановленого законом порядку звернення стягнення на нерухоме майно, самостійно не могла виконати вимогу державного виконавця у встановлений державним виконавцем строк.

Стосовно самого розміру виконавчого збору, судом встановлено таке.

Як випливає з рішення Господарського суду Львівської області у справі №5015/5314/12 від 28.01.2014 року, кредитний договір № 151307К21 від 05.04.2007р. та кредитний договір № 151311К6 від 22.03.2011р., діють та були укладені в рамках генеральної кредитної угоди № 151310N2 від 26.07.2010р, між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ПАТ «Західно-Український консорціум». В результаті невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитними угодами у встановлений строк, в ПАТ «Західно-Український консорціум» перед ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» виникла прострочена заборгованість, яка на момент винесення рішення становила 4 434 398, 10 дол. США (35 444 144,01 грн. за офіційним курсом Національного банку України станом на 16.11.2012р., 1 дол. США = 7, 9930) та 53 335 215, 12 грн.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ПАТ «Західно-Український консорціум» - позичальником за Генеральною кредитною угодою (невід'ємною частиною, якої є кредитні договори), між АТ "Укрексімбанк" (Іпотекодержатель) та ПП "Лазер-Плюс" (іпотекодавець), було укладено іпотечний договір №151310Z89 від 23.09.2010р.

Предметом іпотеки за іпотечним договором виступило нерухоме майно - нежитлове приміщення - об'єкт (Б-1) загальною площею 40,1 кв.м., що розташований за адресом: м. Львів, вул. Базарна, буд. 1а.

Згідно ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

11.08.2011р. між пп "Лазер -Плюс" (продавець) та пп "Жорж і Дан" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення. Згідно умов зазначеного договору, а саме п.1.1, пп "Лазер-Плюс" (продавець - згідно умов договору) продав, а пп "Жорж і Дан" (покупець - згідно договору) придбав предмет іпотеки. 12.08.2011р. право власності на предмет іпотеки зареєстроване за пп "Жорж і Дан".

Відповідно до ст.23 Закону України "Про іпотеку", у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступника, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Відтак, відповідно до п. 1.7. договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 11.08.2011р. та ст. 23 Закону України "Про іпотеку", власником та іпотекодавцем предмету іпотеки є Позивач Приватне підприємство "Жорж і Дан".

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про іпотеку", пп «Жорж і Дан» є майновим поручителем по зобов`язаннях боржника - ПАТ «Західно-Український консорціум» перед ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України».

Статтею 11 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» , у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

А відтак, Відповідачем протиправно було винесено оскаржувану постанову про стягнення з Позивача (ПП «Жорж і Дан») виконавчого збору, розмір якого визначено виходячи із суми заборгованості саме позичальника-боржника (ПАТ «Західно-Український консорціум») за генеральною кредитною угодою та кредитними договорами (4 434 398, 10 дол. США (35 444 144,01 грн. за офіційним курсом Національного банку України станом на 16.11.2012р., 1 дол. США = 7, 9930) та 53 335 215, 12 грн.), в той час як Відповідачу було достеменно відомо, що у Позивача, як майнового поручителя, відсутні зобов'язання по погашенню всієї суми заборгованості.

Також слід зазначити, що Позивач вчасно звернувся до суду із адміністративним позовом, оскільки про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження (номер за ЄДРВП 44842585) 02 грудня 2014 року, про що зроблена відповідна відмітка, яка міститься в матеріалах виконавчого провадження.

Таким чином, суд приходить до наступних висновків.

Реалізація заставленого майна (яке, також, знаходиться в реєстрі заборон на його відчуження) може бути проведена виключно органами державної виконавчої служби (ст.ст. 41,54 ЗУ «Про іпотеку»), а поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем виключно в межах вартості майна, переданого у заставу, що у даному випадку виключає його можливість добровільно виконати виконавчий лист у 7-денний термін з моменту отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, а відтак постанова про стягнення виконавчого збору з Позивача була винесена без урахування вказаних обставин і по своїй природі суперечить вимогам чинного законодавства.

Крім того, суд погоджується з твердженням Позивача щодо необґрунтованості визначеного в оскаржуваній постанові розміру виконавчого збору. Позивач, як поручитель, несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Проте, визначаючи розмір виконавчого збору, державний виконавець виходив із суми заборгованості саме боржника по кредитному договору, в той час як у позивача відсутні зобов'язання по погашенню всієї суми заборгованості.

Згідно ч.3, ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що Відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), та непропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів Позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, а вимога адміністративного позову є підставною.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, витрати у формі судового збору належить стягувати на користь Позивача.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправною і скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 44842585 від 07 жовтня 2014 року.

3. Стягнути з державного бюджету на користь Приватного підприємства « Жорж і Дан» сплачений судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено 24 квітня 2015 року.

Головуючий суддя Сакалош В.М.

Суддя Потабенко В.А.

Суддя Сидор Н.Т.