Справа № 826/5880/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

22 квітня 2015 року 10:47 №826/5880/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Островській О.В., за участю представників сторін, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомприватного підприємства «Охорона Центріус»
додержавної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,
На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 22 квітня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України. Під час проголошення вступної та резолютивної частин постанови сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту постанови, визначеного статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Охорона Центріус» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва до державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві з позовом про:

визнання протиправними дій державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби міста Києва щодо відмови у прийнятті поданої позивачем податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за листопад 2014 року від 16.12.2014 та реєстри виданих та отриманих податкових накладних за листопад 2014 року;

зобов'язання державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби міста Києва прийняти подану позивачем податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2014 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за листопад 2014 року від 16.12.2014 та реєстри виданих та отриманих податкових накладних за листопад 2014 року днем її фактичного отримання.

Позовні вимоги мотивовано тим, що в порушення діючих норм податкового законодавства України, державна податкова інспекція у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві протиправно не прийняла податкову звітність позивача в електронному вигляді.

Відповідач проти позову заперечив з огляду на розірвання із позивачем договору від 26.05.2014 №260520142, про що приватному підприємству «Охорона Центріус» станом на 16.12.2014 було відомо, відсутністю права цифрового підпису у представника товариства станом на 16.12.2014 та наявною можливістю у позивача подачі податкової декларації іншими способами, визначеними статтею 49 Податкового кодексу України, зокрема, особисто платником податків або уповноваженою на це особою, шляхом надіслання поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Приватним підприємством «Охорона Центріус» 16.12.2015 засобами електронного зв'язку було подано до державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві податкову декларацію із податку на додану вартість за листопад 2014 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за листопад 2014 року від 16.12.2014 та реєстри виданих та отриманих податкових накладних за листопад 2014 року.

Контролюючим органом, відповідно до квитанції №1, подані документи підприємства не прийнято. Виявлені помилки: для платника заборонено прийом звітності по електронній пошті. Можливо відсутній договір з ДФСУ.

Позивач, не погоджуючись з відмовою контролюючого органу прийняти податку звітність платника податків, звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Порядок декларування податків і зборів визначається приписами Податкового кодексу України та інших нормативно-правових актів з питань оподаткування.

Пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до пункту 48.1 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Згідно із приписами пункту 48.2 статті 48 Податкового кодексу України обов'язкові реквізити податкової декларації - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Пунктом 48.3 статті 48 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити:

тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

найменування контролюючого органу, до якого подається звітність;

дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;

підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Відповідно до вимог пункту 48.7 статті 48 Податкового кодексу України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 49.11 статті 49 Податкового кодексу України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.

Відповідно до пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Відповідно до підпункту «в» пункту 49.3 статті 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, зокрема, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Крім того, з платниками податків, які подають звітність в електронній формі, листування з контролюючими органами може здійснюватися засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису (пункт 42.4 статті 42 Податкового кодексу України).

Відповідно до Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 №233 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 за №320/15011, визначено загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису.

З метою подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку платник податків: отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці; отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки); надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії; після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору (пункт 5 розділу ІІІ Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку).

Додатком 1 до Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затверджено примірний договір про визнання електронних документів, згідно п. 6.4 якого орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації.

Аналізуючи надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку.

Між органом державної податкової служби та приватним підприємством «Охорона Центріус» укладено договір про визнання електронних документів від 26.05.2014 №260520142, згідно якого платнику податків надано можливість подавати податкові документи в електронному вигляді (пункт 1.2 договору). Накладення електронно-цифрового підпису надано директору підприємства ОСОБА_1

Разом з тим, контролюючий орган через порушення позивачем істотних умов договору про визнання електронних документів, ще в вересні 2014 року листом від 11.09.2014 №11410/10/26-59-10-01-42 повідомив приватне підприємство «Охорона Центріус» про розірвання такого договору.

Не зважаючи на це, приватним підприємством «Охорона Центріус» 16.12.2014 засобами електронного зв'язку було подано до державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві податкову декларацію із податку на додану вартість за листопад 2014 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за листопад 2014 року від 16.12.2014 та реєстри виданих та отриманих податкових накладних за листопад 2014 року. При цьому, в якості директора товариства зазначено ОСОБА_2

Як вже зазначалось вище, контролюючим органом, відповідно до квитанції №1, подані документи підприємства не прийнято.

Доводи позивача щодо безпідставної відмови у прийнятті в електронному вигляді податкової декларації через наявність постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.11.2014 по справі №826/16205/14, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015 по справі №826/16205/14, якою визнано протиправними дії державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 26.05.2014 №260520142, не приймаються судом до уваги.

Так, на момент подачі підприємством до контролюючого органу податкової декларації із податку на додану вартість за листопад 2014 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за листопад 2014 року від 16.12.2014 та реєстри виданих та отриманих податкових накладних за листопад 2014 року та отримання відмови про їх прийняття, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.11.2014 по справі №826/26205/14, законної сили не набрало.

З матеріалів справи вбачається, що протягом травня 2014 року-березня 2015 року у приватного підприємства «Охорона Центріус»три рази змінювався керівник.

Позивачем не надано суду жодних доказів щодо наявності станом на 16.12.2014 (день подачі податкової декларації в електронному вигляді) підстав для подання відповідної звітності в електронному вигляді, а також наявності у ОСОБА_2 цифрового підпису оформленого у встановленому законом порядку.

Крім того, суд звертає увагу, що укладання з контролюючим органом договору про визнання електронних документів надає платнику податків можливість, а не зобов'язує його подавати до контролюючого органу податкові документи у електронному вигляді, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до пункту 49.3 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Під час судового розгляду справи позивачем не наведено суду доказів щодо неможливості подання відповідної податкової звітності за листопад 2014 року особисто платником податків або уповноваженою особою, чи шляхом надіслання поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення.

Отже позивач не скористався своїм правом на подання податкової декларації із податку на додану вартість за листопад 2014 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за листопад 2014 року та реєстрів виданих та отриманих податкових накладних за листопад 2014 року у встановленому законом порядку.

З огляду на зазначене, позовні вимоги приватного підприємства «Охорона Центріус» є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текст постанови складено 23.04.2015