Справа № 127/3148/15-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/3148/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Король О.П.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

22 квітня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці (далі УПФУ в м.Вінниці) про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Вінницького міського суду від 18 березня 2015 року позов задовлено частково.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову суду в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову, про відмову в задоволенні позову.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача та перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи ОСОБА_2 є сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, який при житті знаходився на обліку у відповідача та отримував пенсію за вислугу років, відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру".

Пенсія ОСОБА_3 була призначена з 24.12.2008 року, відповідно до постанови Замостянського районного суду м. Вінниці від 02.02.2007 р. по справі №2-а-395.

02.03.2011року Замостянським районним судом м. Вінниці по справі №2-а-83/11 було винесено постанову, якою управління Пенсійного Фонду України в м. Вінниці було зобов'язано здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 з 24.12.2008 року з урахуванням виплачених надбавок на підставі постанови Замостянського районного суду м. Вінниці від 02.02.2007 року по справі №2-395.

21.08.2014 року Вінницьким апеляційним адміністративним судом скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову по справі №127/20438/13-а, якою зобов'язано управління Пенсійного Фонду України у м. Вінниці нарахувати ОСОБА_3 пенсію із застосуванням коефіцієнту 1.51.

Розпорядженням №144300 від 21.12.2014 року начальника УПФ України в м.Вінниці було здійснено нарахування пенсії ОСОБА_3 з 28.02.2013 року і розмір середньомісячного заробітку для обчислення пенсії становив 18909,15 грн.

30.09.2014 року ОСОБА_2 звернувся до УПФУ у м.Вінниці з заявою про призначення йому пенсії в зв'язку з втратою годувальника.

12.12.2014 року позивачу була нарахована та переведена на картку пенсія з розрахунку 9211,96 грн за місяць.

18.12.2014 року позивач звернувся до начальника УПФУ в м. Вінниці з проханням перевірити правильність нарахування пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

15.01.2015 року на адресу позивача надійшов лист відповідача № 206/С-2 від 12.01.2015 року щодо розгляду його заяви, в якому надано розрахунок середньомісячного заробітку для розрахунку пенсії без врахування нарахування пенсії згідно з постановою Замостянського районного суду м. Вінниці від 02.03.2011р. у справі №2-а-83-11 та постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2014 року. Рішення відповідача мотивоване тим, що постанови судів, на підставі яких було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_3, стосувалися лише пенсійного забезпечення його особисто, а тому підстав для включення доплат, які були нараховані померлому за рішеннями суду, у розрахунок пенсії по втраті годувальника немає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що права та гарантії соціального захисту членів сім'ї працівників прокуратури на випадок смерті останніх не можуть бути звужені або зменшені.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-12 (в редакції чинній на момент призначення пенсії ОСОБА_3.) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. (Ч.17 ст.50-1 Закону № 1789-12).

Відповідно до ч. 16ст. 50-1 Закону № 1789-12 ( в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) членам сімей прокурора або слідчого (батькам, дружині, чоловіку, дітям, які не досягли 18 років або старшим цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення ними 18 років, а тим, які навчаються, - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку), які були на його утриманні на момент смерті, призначається пенсія на випадок втрати годувальника, за наявності у нього стажу роботи в органах прокуратури не менш 10 років, у розмірі 60 відсотків від середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім'ї, 80 відсотків - на двох і більше членів сім'ї.

Положення цієї статті поширюються також на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія за віком, вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих посад і посад у науково-навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбаченого цією статтею (Ч.17 ст.50-1 Закону № 1789-12).

Як встановлено судом апеляційної інстанції, пенсія померлому ОСОБА_3 перераховувулася відповідно до постанов суду з тих підстав, що була неправомірно призначена органами Пенсійного фодну в розмірі меншому ніж передбачений чинним законодавством. І зазначеними вище рішеннями тільки відновлено право ОСОБА_3 на отримання пенсії в тому розмірі, в якому вона повинна була бути йому призначена при виході на пенсію, а тому у відповідача немає законних підстав для невключення надбавок і доплат, які входили до структури заробітної плати померлого ОСОБА_3 при розрахунку пенсії по втраті годувальника ОСОБА_2

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанці дійшов до вірного висновку про те, що розрахунок пенсії позивачу слід здійснювати з суми пенсії, яка була перерахована померлому ОСОБА_3 на підставі рішень суду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції обґрунтовані, постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 березня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Залімський І. Г.

Смілянець Е. С.