Справа № 463/4160/14-а,2-а/463/173/14
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 р. Справа № 876/10343/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Керод Х.І.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

та представника відповідача: Штангрет У.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 26 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А:

11.08.2014 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в зарахуванні позивачу стажу з 01.10.2007 року по 17.05.2012 року в загальний трудовий стаж та в перерахунку пенсії, а також зобов'язанні відповідача провести позивачу перерахунок пенсії з врахуванням трудового стажу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 05.05.1989 року по 31.01.1991 року, з 01.02.1991 року по 22.12.2008 року та з 23.12.2008 року по 17.05.2012 року він працював в районах Крайньої Півночі, на території теперішньої Російської Федерації. З 05.11.2007 року він отримував пенсію за вислугу років, а з 25.07.2013 року йому призначено пенсію за віком. При призначені пенсії за віком йому зараховано в пільговому обчисленні період роботи з 05.05.1989 року по 31.12.1990 року, період роботи з 01.01.1991 року по вересень 2007 року враховано в загальний стаж, а період з 01.10.2007 року по 17.05.2012 року враховано не було. Позивач в липні 2014 року звернувся до відповідача із заявою про здійснення зарахуванням до трудового стажу відповідних періодів роботи, проте йому було відмовлено.

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 26 вересня 2014 року позов задоволено. Визнано протиправними дій управління Пенсійного Фонду України в Личаківському районі м. Львова щодо відмови в зарахуванні позивачу стажу з 01 жовтня 2007 р. по 17 травня 2012 р. в загальний трудовий стаж та в перерахунку пенсії. Зобов'язано управління Пенсійного Фонду України в Личаківському районі м. Львова провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з врахуванням в загальний трудовий стаж період роботи з 01 жовтня 2007 р. по 17 травня 2012 р.

Відповідач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі покликається на те, що право на перерахунок пенсії після її призначення має лише застрахована особа, яка працює на території України і з доходу якої сплачувалися внески до Пенсійного фонду України. Працюючи у Російській Федерації, позивач не сплачував страхові внески до Пенсійного фонду України, тому права на перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» немає.

У ході апеляційного розгляду представник апелянта Штангрет У.Я. надала пояснення та просить задовольнити апеляційну скаргу.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 у ході апеляційного розгляду надали пояснення та просять відхилити апеляційну скаргу.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що позивачу з 05.11.2007 року призначено пенсію за вислугу років, а з 25.07.2013 року - призначено пенсію за віком.

За період з 01.02.1991 року по 22.12.2008 року позивач працював інженером-електроніком 2 категорії в ЗАТ «Полярна геофізична експедиція», з 01.12.2008 року по 17.05.2012 року - начальником групи ТГО в ЗАТ «Полярна геофізична експедиція», який знаходиться на території Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської області. Дані відомості підтверджуються записами в трудовій книжці (а.с.17-19) та довідками №518-11 від 04.11.2007 року, №519-11 від 04.11.2007 року, №491-11 від 16.05.2012 року (а.с.7-10, 43-44).

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 року № 1029 Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області відноситься до районів Крайньої Півночі.

Відповідно до пункту 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р., період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, у галузі пенсійного забезпечення, передбачені Тимчасовою Угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації від 15 січня 1993 року.

Відповідно до ст.4 Тимчасової Угоди при обчисленні пенсії або її частини, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, до 01 січня 1991 року на підставі статті 1 даної Угоди на території України визначення загального трудового стажу роботи, середньомісячного заробітку і розміру пенсії здійснюється згідно з її законодавством.

Питання врахування періодів роботи для стажу при призначенні пенсій в районах Крайньої Півночі колишнього СРСР, а згодом Російської Федерації після 01.01.1991р. на території України регулюються нормами міжнародних угод, підписаних Україною та РФ, а саме: частиною 2 статті 6 «Угоди про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» від 13 березня 1992 року, де зазначено наступне: « 2.Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсій на пільгових, умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в дію цієї Угоди»; абзацами 2 та 3 статті 6 «Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн», від 14.01.1993 року, де зазначено наступне: « Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв'язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність».

З вище наведених норм міжнародних угод, підписаних Україною та РФ, слідує, що обчислення стажу здійснюється згідно законодавства держави, на території якої відбувалась трудова діяльність і стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою. Тобто, якщо якийсь період роботи особи на території РФ згідно законодавства цієї держави повинен обчислюватися на пільгових підставах, то в такому ж порядку цей стаж повинен враховуватися щодо цієї особи і в Україні.

Відповідно до положень ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Що стосується доводів відповідача стосовно врахування стажу набутого позивачем на території Російської Федерації виключно при призначенні пенсії, то слід зазначити, що Тимчасова Угода між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 року, на яку посилається представник відповідача стосується спеціального стажу, а позивач просить врахувати йому період роботи з 01 жовтня 2007 року по 17 травня 2012 року в загальний стаж, що регламентується Угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 року. Окрім цього, законодавством передбачено право на перерахунок пенсії, відмова в такому порушує права позивача.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивач має право на зарахування стажу з 01.10.2007 року по 17.05.2012 року в загальний трудовий стаж та право на перерахунок пенсії, а відмова відповідача в задоволенні даних вимог є незаконною.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку оскільки вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку, відтак подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова залишити без задоволення, а постанову Личаківського районного суду м. Львова від 26 вересня 2014 року у справі №463/4160/14-а, 2-а/463/173/14- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М. Ліщинський

Судді О.І. Довга

І.І. Запотічний