Справа № 2а-13158/11/1370
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року Справа № 147842/12/9104
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Гінди О.М., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадженння в місті Львові апеляційну скаргу Інституту народознавства Національної академії наук України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 9 серпня 2012 року у справі за позовом Інституту народознавства Національної академії наук України до Державної фінансової інспекції у Львівській області про скасування вимоги,

в с т а н о в и в:

Інститут народознавства Національної академії наук України 15.11.2011 року звернувся в суд з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції у Львівській області (колишнє Контрольно-ревізійне управління у Львівській області), в якому просив скасувати вимогу про усунення недоліків за наслідками ревізії від 09.09.2011 року №01-15м/6507 в частині зобов'язання перерахувати в дохід державного бюджету суму коштів в розмірі 32 300,00 грн. як відшкодування вартості безпідставно списаної літератури.

Позивач зазначає, що висновки ревізора про наявність матеріальної шкоди, що нібито спричинена внаслідок списання без достатніх документів літератури є безпідставними, оскільки документальне оформлення операцій з безкоштовного розповсюдження літератури проведено відповідно до чинного законодавства та діючого в Інституті народознавства НАН України Порядку безкоштовного розповсюдження літератури, що здійснюється Інститутом народознавства Національної академії наук України в межах його статутної діяльності від 17.04.2007 року. Крім того позивач зазначає, що відповідачем при проведенні ревізії не було взято до уваги і не надано належної оцінки документам, що свідчать про передачу друкованих видань Інститутом народознавства НАН України третім особам, зокрема поданим до перевірки накладним, заявам, листам подяки, зверненням про передачу літератури тощо. У зв'язку з цим, позивач вважає вимогу відповідача від 09.09.2011 року №03-15м/6507 в частині зобов'язання перерахувати в дохід державного бюджету суму коштів у розмірі 32 300, 00 грн. протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 9 серпня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Інститут народознавства Національної академії наук України оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано підтвердження отримання друкованих видань, переданих Інститутом народознавства НАН України в кількості 455 шт. згідно накладної № 5 від 22.02.2010 р. на загальну суму 16398,72 грн. та до Городоцького історико-краєзнавчого музею Городоцької РДА Львівської обл. про підтвердження отримання друкованих видань, переданих Інститутом народознавства НАН України в кількості 51 шт. згідно накладної № 1 від 25.01.2011 р. на загальну суму 2540,39 грн.(відповідь Національної бібліотеки України ім. Вернадського від 11.07.2012 р. № 37/486), накладна № 5 від 22.02.2010 p., відповідь Городоцького історико-краєзнавчого музею без номера і дати, в якій Городоцький історико- краєзнавчий музей підтвердив отримання видань, відмічених кружечками на копії накладної від 25.01.2011 р.)

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інтанції встановлено, що відповідно до плану роботи на ІІ квартал 2011 року на підставі направлень на проведення ревізії від 16.05.2011 року №713, 714 та 715 працівниками контрольно-ревізійного управління у Львівській області (з 30.12.2011 року реорганізовано у Державну фінансову інспекцію у Львівській області) проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Інституту народознавства НАН України за період з 01.01.2009 року по 31.05.2011 року.

За результатами перевірки складений Акт ревізії № 03-21/32 від 05.08.2011 року, відповідно до якого не підтверджено отримання друкованих видань у відповідності до накладних, виписаних Інститутом, в 16 установах на загальну суму 37 209, 18 грн., зокрема:

- у 2010 році: у бібліотеці ім. Вернадського - 16 185, 38 грн., Державному архіві Івано-Франківської області - 2 695, 36 грн., в установах, яким передана література під час експедиції у Перемишлянський, Пустомитівський та Миколаївський райони Львівської області (зустрічні звірки у 10-х установах) - 6 186, 26 грн., Форумі книговидавців - 7 233, 28 грн. (всього на суму 32 300, 28 грн.);

- у 2011 році: у Городоцькому історико-краєзнавчому музеї - 1 706, 90 грн., Тернопільському обласному краєзнавчому музеї - 3 202, 00 грн. (всього на суму 4 908, 90 грн.).

Крім того, зустрічними звірками встановлені випадки отримання установами, організаціями від Інституту народознавства друкованих видань, які в документах на видачу не вказані. Всього, за результатами всіх зустрічних звірок передано друкованих видань, які не зазначені в накладних на видачу, в загальній сумі 1 872, 91 грн. Встановлено також випадки отримання установами та організаціями видань, які за даними бухгалтерського обліку Інституту не значаться. Це, зокрема, "Народознавчий зошит"№ № 3-4/2003, №4/2000, №5/2000, 6/98, 2/01, книги М.Горбань "Фольклор і фольклористика болгар в Україні", М. Яців "Життя і творчість" та інші.

09.09.2011 року Контрольно-ревізійним управлінням у Львівській області направлено до Інституту народознавства НАН України вимогу №03-15м/6507 «Про усунення недоліків за наслідками ревізії». Зокрема, у зв'язку з порушенням позивачем вимог статті 9 Закону України від 16.07.1999 року № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.2.6. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, п.2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996 року № 99, та п. 8 «Порядку безкоштовного розповсюдження літератури, що здійснюється інститутом народознавства академії наук України в межах його статутної діяльності», затвердженого директором Інституту 17.04.2007 року, за даними бухгалтерського обліку списано літератури на загальну суму 37 210, 00 грн., отримання якої зустрічними звірками та запитами до одержувачів не підтверджено, відповідач у вимозі вимагав при відшкодуванні кошти в сумі 32 300, 00 грн. за 2009-2010 роки перерахувати в дохід Державного бюджету.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що висновки відповідача про безпідставне списання літератури на суму 16 398, 72 грн. на момент проведення ревізії (Акт ревізії від 05.08.2011 року) в Акті ревізії зроблені вірно.

Колегія суддів вважає висновок суду першорї інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог є вірним, але з наступних мотивів.

Згідно з Положенням Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Таким чином, орган державного фінансового контролю вправі заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, Інспекція пред'явила вимогу від 09.09.2011 року №03-15м/6507 про усунення порушень, виявлених під час ревізії Інституту народознавства Національної академії наук України .

При цьому оскаржувана вимога Інспекції вказує на виявлені збитки та їхній розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Така правова позиція висловлена Верховним судом України (постанова від 15.04.2014 року по справі №21-40а14, постанова від 18.09.2014 року по справі №21-332а14, постанова від 07.10.2014 року по справі №21-368а14, постанова від 20.01.2015 року по справі №21-603а14 ), яка відповідно до вимог ст.244-2 КАС України є обов»язковою для застосуванняі суду зобов»язані привести свою практику у відповідність з вказаними вище рішеннями Верховного суду України.

Оскільки викладені вище мотиви складають підставу для відмови в задоволенні позовних вимог позивачу, а резолютивна частина рішення суду першої інстанції є саме такою, то в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, залишивши ухвалене рішення суду першої інстанції без змін, але з мотивів викладених вище.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Інституту народознавства Національної академії наук України залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 9 серпня 2012 року у справі №2а-13158/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді О.М. Гінда

М.П. Кушнерик