Справа № 804/3116/15
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2015 р. Справа № 804/3116/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді судді суддіЛуніної О.С. Павловського Д.П. Барановського Р.А.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до Національного банку України в особі Управління Національного банку України в Черкаській області про скасування постанови про притягнення до відповідальності за порушення валютного законодавства, -
У лютому 2015р. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі-ПАТ КБ «Приватбанк», позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національного банку України в особі Управління Національного банку України в Черкаській області (далі-Управління НБУ в Черкаській області, відповідач) , у якому просить скасувати постанову Управління НБУ в Черкаській області від 19.01.2015р. №1 про притягнення до відповідальності за порушення валютного законодавства.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем винесено спірну постанову про притягнення до відповідальності за порушення валютного законодавства, з якою позивач не погоджується, оскільки валютне законодавство не порушував, а саме не здійснював валютну неторгівельну операцію за дорученням ОСОБА_4 ПАТ КБ «Приватбанк» здійснено операцію по переказу ОСОБА_4 за допомогою платіжної карти, емітентом якої є позивач, грошових коштів у розмірі 2 394,14 доларів США в якості оплати юридичних послуг з перерахуванням вказаної суми в гривню в розмірі 28 638,04 грн., а отже на цю операцію на думку позивача обмеження, встановлені Постановою НБУ №328, не поширюються. При цьому позивач вважає, що на зазначену операцію також не поширюється і дія Постанови НБУ №496, оскільки має місце ініціювання оплати товарів/послуг за допомогою електронного платіжного засобу.
Наведені обставини, а також складання відповідачем протоколу про порушення валютного законодавства та спірної постанови за відсутності оригіналів первинних документів на думку позивача підтверджують протиправність постанови, що оскаржується.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. У судове засідання 16.04.2015р. не з'явився, надав клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, у зв'язку з обмеженим фінансуванням та з метою економії державних коштів просив передати справу на розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду.
Ухвалою суду від 25.03.2015р. у задоволенні клопотання Управління НБУ в Черкаській області щодо передачі адміністративної справи на розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду відмовлено.
Разом з тим відповідач надав суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких проти задоволення позовних вимог заперечував та зазначив, що діяв у межах та порядку, встановленими законодавством, просив у задоволені позову відмовити.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
За наявних підстав, у відповідності до ст. 128 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Розглянувши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
28.07.2014р. ОСОБА_4 без відкриття поточного рахунку через мережу інтернет, а саме веб-сайту WWW.RWGG.COM за допомогою платіжної карти mastercard gold НОМЕР_1, емітованої ПАТ КБ «Приватбанк», була здійснена оплата юридичних послуг нерезидента - компанії «REWORLD» (Латвія) за межі України в сумі 2 394,14 доларів США (28 638,04 грн. за курсом 11,9617 грн. за 1 долар США).
22.08.2014р. до Управління НБУ в Черкаській області від Департаменту контролю, методології та ліцензування валютних операцій НБУ надійшла для розгляду заява ОСОБА_4 від 13.08.2014р. щодо неправомірних дій ПАТ КБ «Приватбанк».
На підставі вказаної заяви ОСОБА_4 відповідачем проведено перевірку ПАТ КБ «Приватбанк» з питань виконання вимог Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993р. №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі-Декрет №15-93), за результатами якої складено акт «Про результати невиїзної (камеральної) перевірки ПАТ КБ «Приватбанк» від 24.12.2014р. та протокол порушення валютного законодавства від 25.12.2014р.
19.01.2015р. за результатами перевірки на підставі протоколу порушення валютного законодавства від 25.12.2014р. відповідачем винесено постанову №1 про притягнення до відповідальності за порушення валютного законодавства та притягнуто ПАТ КБ «Приватбанк» до відповідальності у вигляді штрафу у сумі 4 452,15 грн.
При розгляді спірних взаємовідносин суд керувався наступним.
Згідно до постанови Правління Національного Банку України №328 від 30.05.2014р. «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій» - інші нормативно-правові акти НБУ діють у частині, що не суперечить вимогам цієї постанови.
Приписами п. 1.1 розділу 1 Правил №496 закріплено, що цi Правила регулюють перекази за поточними валютними неторговельними операцiями, що здiйснюються за дорученням i на користь фiзичних осiб, а саме: порядок здiйснення уповноваженими банками, небанкiвськими фiнансовими установами та нацiональним оператором поштового зв'язку (далi - банки) переказiв за дорученням фiзичних осiб - резидентiв i нерезидентiв (далi - перекази) за межi України та в межах України.
Суд зазначає, що визначення поняття переказів фізичних осіб за поточними валютними неторгівельними операціями встановлено п. «ж» п. 1.2 розділу 1 Правил №496, а саме: до переказів фізичних осіб за поточними валютними неторгівельними операціями належать зокрема операції на оплату продукції, робіт, послуг, прав інтелектуальної власності, що набуваються в нерезидентів за кордоном для власного споживання.
ОСОБА_4 за допомогою платіжної карти НОМЕР_1 здійснено переказ грошових коштів у сумі 2 394,14 доларів США в еквіваленті 28 638,04 грн. в якості оплати за юридичні послуги компанії-нерезидента «REWORLD» за межі України у Латвію.
Отже, суд приходить до висновку, що вказана операція підпадає саме під визначення переказів фізичних осіб за поточними валютними неторгівельними операціями та регулюється Правилами №496.
За таких обставин, суд вважає необґрунтованими твердження позивача про те, що ним не було порушено валютне законодавство, а саме не здійснювалася валютна неторгівельна операція за дорученням ОСОБА_4
Крім того, в силу п. 2.1. Правил №496 - вiдповiдно до вимог цих Правил фiзичнi особи - резиденти можуть здiйснювати за межi України перекази iноземної валюти:
а) у сумi, що в еквiвалентi не перевищує 15 000 грн. в один операцiйний (робочий) день, - з поточного рахунку в iноземнiй валютi або без його вiдкриття (на бажання клiєнта) без пiдтвердних документiв;
б) у сумi, що в еквiвалентi перевищує 15 000 грн. в один операцiйний день, - виключно з поточного рахунку в iноземнiй валютi на пiдставi пiдтвердних документiв.
Також, того згідно до п. 1.3 Правил №496 фiзична особа для здiйснення переказу має подати до банку такi документи:
- платiжне доручення або заяву на переказ готiвки, або документ вiдповiдної платiжної системи на вiдправлення переказу;
- паспорт або документ, що його замiнює;
- документи, що пiдтверджують наявнiсть пiдстав для здiйснення переказу за межi України (далi - пiдтверднi документи).
Пiдтвердними документами для фiзичних осiб - резидентiв є договори (контракти), рахунки-фактури, листи-розрахунки чи листи-повiдомлення юридичних осiб-нерезидентiв, повноважних органiв iноземних країн, листи адвокатiв чи нотарiусiв iноземних країн, позовнi заяви, запрошення (виклики), документи про родиннi стосунки та iншi пiдтверднi документи, що використовуються в мiжнароднiй практицi. Пiдтверднi документи (крiм документiв про родиннi стосунки) повиннi мiстити такi реквiзити: повну назву i мiсцезнаходження отримувача, назву банку та реквiзити рахунку, на який здiйснюється переказ, назву валюти, суму до сплати, призначення платежу.
Згідно до п. 9.3 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженою постановою Правління НБУ від 30.04.2010р. №223, що діяла на момент здійснення операції (далі-Положення №223), емітент зобов'язаний у разі виконання користувачем платіжної операції з використанням спеціального платіжного засобу у валюті, яка відрізняється від валюти рахунку, здійснювати перерахунок суми за операцією у порядку, визначеному договором.
Відповідно до банківської виписки №1035656 від 12.08.2014р., що є в матеріалах справи, судом встановлено, що ОСОБА_4 здійснено переказ грошових коштів за межі України саме у іноземній валюті у сумі 2 394,14 доларів США, яку позивачем відповідно до вимог п. 9.3 Положення №223 було перераховано в еквіваленті 28 638,04 грн., сума переказу перевищує в еквіваленті 15 000 грн. в один операцiйний день та переказ було здійснено не з поточного рахунку в iноземнiй валютi.
Приписами п.п. 3.1 - 3.4 Правил №496 встановлено, що банки зобов'язанi здiйснювати процедуру контролю в режимi реального часу за дотриманням клiєнтами встановлених у цих Правилах норм переказiв коштiв.
Банк вiдмовляє фiзичнiй особi в здiйсненнi переказу в разi неподання необхiдних для його здiйснення документiв, визначених цими Правилами.
Невиконання банками функцій агента валютного контролю та порушення вимог цих Правил тягне за собою відповідальність згідно із законодавством України.
Крім того, п. 2 ст. 13 розділу ІІІ Декрету №15-93 встановлено, що уповноважені банки, фінансові установи та національний оператор поштового зв'язку, які отримали від НБУ генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, здійснюють контроль за валютними операціями, що проводяться резидентами і нерезидентами через ці установи.
Приписами п. 2.2 вказаного Положення встановлено, що позапланові виїзні або невиїзні перевірки проводять уповноважені працівники за наявності обґрунтованих підстав, до яких належать:
- результати аналізу статистичної звітності, що свідчать про можливі порушення валютного законодавства;
- результати аналізу отриманої Національним банком інформації про порушення валютного законодавства;
- негативні тенденції на валютному ринку України, що виявлені під час виконання Національним банком законодавчо закріпленої за ним функції із забезпечення стабільності грошової одиниці України;
- інші підстави, які передбачені законодавством України.
Згідно до п. 6.3 Положення №338 під час проведення невиїзної перевірки вповноваженими працівниками (уповноваженим працівником) розглядаються статистична звітність та/або інші документи, наявні в Департаменті (валютному підрозділі).
Відповідно п. 4.2 Положення №338, якщо банк (фінансова установа) з будь-яких причин відмовляється подавати копії документів, які свідчать про факти порушення валютного законодавства, то в акті перевірки обов'язково має бути відображена докладна інформація про відповідну операцію (зокрема, із зазначенням реквізитів і назв документів, на підставі яких здійснювалася та оформлювалася ця операція), що буде підставою для складання протоколу порушення валютного законодавства та винесення постанови про притягнення до відповідальності за його порушення.
Протокол порушення валютного законодавства може складатись, а постанова про притягнення до відповідальності за порушення валютного законодавства може виноситися на підставі оригіналів первинних документів, які були отримані вповноваженими працівниками під час проведення перевірки та свідчать про факти порушень валютного законодавства.
Управлінням НБУ в Черкаській області неодноразово на адресу ПАТ КБ «Приватбанк» направлялися письмові запити щодо надання копій підтвердних документів по операції ОСОБА_4 (листи №13-039/3211 від 27.08.2014р., №13-039/3358 від 08.09.2014р., №13-039/3677 від 07.10.2014р.), проте ПАТ КБ «Приватбанк» документів надано не було.
Підтвердних документів за вказаною операцією також не було надано позивачем і суду.
На підставі зазначеного суд погоджується з висновками відповідача про те, що ПАТ КБ «Приватбанк» не виконав належним чином функції агента валютного контролю, а саме не відмовив ОСОБА_4 у здійсненні грошового переказу за межі України за поточною валютною неторгівельною операцією в сумі, що перевищує в еквіваленті 15 000 грн. в один операцiйний день, не з поточного рахунку в iноземнiй валютi та без надання пiдтвердних документів, а отже підлягає притягненню до відповідальності за порушення валютного законодавства.
Порядком оформлення матеріалів перевірки згідно до п. 7.10 Положення №338 зазначено, що відсутністю в банку (фінансовій установі) документів, що підтверджують правомірність проведення власних валютних операцій або операцій з клієнтами, є:
- неподання відповідальними працівниками банку (фінансової установи) під час проведення виїзної перевірки або разом з поясненнями до акта виїзної перевірки зазначених вище документів;
- неподання банком (фінансовою установою) зазначених вище документів на підготовлений Департаментом або валютним підрозділом відповідний запит під час проведення невиїзної перевірки.
Крім того, вказаним Положенням №338 передбачена можливість складання протоколу порушення валютного законодавства та постанови про притягнення до відповідальності за порушення валютного законодавства без оригіналів первинних документів, при цьому підставою для складання протоколу порушення валютного законодавства та винесення постанови про притягнення до відповідальності за його порушення є відображена у акті перевірки докладна інформація про відповідну операцію (зокрема, із зазначенням реквізитів і назв документів, на підставі яких здійснювалася та оформлювалася ця операція).
Таким чином, суд приходить до висновку, що постанова №1 від 19.01.2015р. Управління НБУ в Черкаській області, яка складена за результатами перевірки, що відображені в акті «Про результати невиїзної (камеральної) перевірки ПАТ КБ Приватбанк» від 24.12.2014р., а також на підставі протоколу порушення валютного законодавства від 25.12.2014р., є правомірною та такою, що прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб,що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України, суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги за заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Частиною 1 ст. 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Судові витрати підлягають стягненню відповідно до ст. 94 КАС України, а саме підлягає стягненню з позивача на користь Державного бюджету України решта судового збору у розмірі 1 644,3 грн. (1 827 грн. - 182,7 грн.).
Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Національного банку України в особі Управління Національного банку України в Черкаській області про скасування постанови - відмовити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь Державного бюджету України решту судового збору у розмірі 1 644,3 (тисяча шістсот сорок чотири грн. 30 коп.) грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Суддя Суддя О.С. Луніна Д.П. Павловський Р.А. Барановський