Справа № 826/3630/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 квітня 2015 року № 826/3630/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Гарник К.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкової вимоги

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м.Києві (далі по тексту - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу відповідача від 28.28.2014 №43388-25;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про опис майна у податкову заставу від 28.08.2014 №4388-25;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 18.12.2014 №627;

- зобов'язати відповідача внести до зворотнього боку інтегрованої картки позивача відомості про сплату єдиного податку за І квартал 2014 року у сумі 24035, 25 грн., відповідно до квитанції від 13.05.2014 №64 відділення №2 ПАТ «Старокиївський банк».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/3630/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 17 березня 2015 року.

Сторони в судове засідання 17 березня 2015 року та 26 березня 2015 року не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. У зв'язку з неявкою сторін розгляд справи судом відкладено на 06 квітня 2015 року.

В судовому засіданні 06 квітня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи положення частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 06 квітня 2015 року суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м.Києві, на підставі картки особового рахунку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, з якої вбачається податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб, прийнято податкову вимогу від 28 серпня 2014 року № 4388-25 про сплату 24 726, 84 грн. та рішення № 4388-25 про опис майна у податкову заставу.

В подальшому, контролюючим органом проведено камеральну перевірку позивача, про що складено акт від 18 грудня 2014 року №627.

Перевіркою встановлено порушення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 абзацу 3 пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України, що призвело до прийняття Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м.Києві рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 18 грудня 2014 року №627.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями контролюючого органу ОСОБА_1 оскаржив їх в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у м. Києві та ДФС України.

За результатами розгляду скарг платника податків листами Головного управління ДФС у м. Києві від 25 листопада 2014 року №107/К/26-15-10-08 та ДФС України від 24 грудня 2014 року №4448/К/99-99-23-05-14 у їх задоволенні відмовлено, а податкова вимога від 28 серпня 2014 року № 4388-25 та рішення № 4388-25 про опис майна у податкову заставу - залишено без змін.

Позивач не погоджується із оскаржуваним рішеннями контролюючого органу, оскільки вважає, що з наданих податковому органу документів вбачається своєчасна сплата узгодженого податкового зобов'язання по єдиному податку за І та ІІ квартали 2014 року, що у свою чергою підтверджується платіжними дорученнями.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог з урахуванням вищенаведеного, суд виходить з наступного.

Підпунктом 14.1.153. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом. (пункт 54.5 статті 54 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.1 статті 59 Податкового кодексу України).

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання (пункт 59.3 статті 59 Податкового кодексу України).

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.4 статті 59 Податкового кодексу України).

Сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання, відповідно до пункту 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу України є податковим боргом.

Частиною 1 статті 87 Податкового кодексу України передбачено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами (частиною 1 статті 87 Податкового кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 88 Податкового кодексу України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Відповідно до пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Статтею 229 Податкового кодексу України передбачено порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку.

Відповідно до пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі, зокрема у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Так, підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 299 Податкового кодексу України передбачено, що платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки, зокрема у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Відповідно до пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб'єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Матеріали справи свідчать, що контролюючим органом сформовано податкову вимогу від 28 серпня 2014 року №4388-25.

Підставою для винесення оскаржуваної вимоги стала податкова заборгованість по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 24726, 84 грн., що обліковується у картці особового рахунку, яка виникла за наслідками несплати узгодженого податкового зобов'язання, визначеного позивачем у податковій декларації від 05 серпня 2014 року №.

Одночасно, 28 серпня 2014 року контролюючим органом прийнято рішення № 4388-25 про опис майна у податкову заставу.

18 грудня 2014 року Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м.Києві проведено камеральну перевірку щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування, про що складено акт №627.

Проведеною перевіркою встановлено порушення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 абзацу 3 пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України, що призвело до прийняття оскаржуваного рішення №624 про анулювання реєстрації платника податку.

Як встановлено судом, оскаржуване рішення прийняте контролюючим органом у зв'язку з тим, що за позивачем обліковується податковий борг протягом двох послідовних кварталів. Обсяг податкової заборгованості складає 25 559, 60 грн.

Проте, як підтверджується матеріалами справи, позивачем самостійно у встановлені строки сплачено суми узгодженого податкового зобов'язання по єдиному податку, що підтверджується копіями платіжних доручень, наявних в матеріалах справи, а саме за І квартал 2014 року позивачем сплачено податкове зобов'язання по єдиному податку на суму 24 035, 25 грн. та за ІІ квартал 2014 року позивачем сплачено податкове зобов'язання по єдиного податку на суму 30 848, 95 грн.

Крім того, як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, ОСОБА_1, листом від 01 липня 2014 року повідомив контролюючий орган про проведення оплати за І квартал 2014 року.

Враховуючи, що наданими позивачем доказами, про самостійно сплачені, у встановлені чинним законодавством строки, суми узгодженого податкового зобов'язання по єдиному податку, спростовано висновки контролюючого органу про наявність податкового боргу в сумі 25 559, 60 грн., суд приходить до висновку про неправомірність формування податкової вимоги, що призвело до винесення рішення про опис майна у податкову заставу та як наслідок анульовано реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1.

Вимога про зобов'язання відповідача внести до зворотнього боку інтегрованої картки позивача відомості про сплату єдиного податку за І квартал 2014 року у сумі 24035, 25 грн., відповідно до квитанції від 13.05.2014 №64 відділення №2 ПАТ «Старокиївський банк» не підлягає задоволенню, оскільки в цій частині право позивача не порушене, позаяк зазначене питання контролюючим органом ще не вирішувалось.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

2.Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 28 серпня 2014 року №43388-25.

3.Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві про опис майна у податкову заставу від 28 серпня 2014 року № 4388-25.

4.Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 18 грудня 2014 року № 627.

5. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві внести до зворотнього боку інтегрованої картки позивача відомості про сплату єдиного податку за І квартал 2014 року у сумі 24035, 25 грн., відповідно до квитанції від 13.05.2014 №64 відділення №2 ПАТ «Старокиївський банк».

6. В решті вимог відмовити.

7. Присудити з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (02218, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 355 (триста п'ятдесят п'ять) грн. 78 коп.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник