Справа № 2а/1270/3589/12
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2015р. м. Київ К/9991/65467/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
СуддівМороз Л.Л.
Шведа Е.Ю.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом Публічного акціонерного товариства "Алчевський коксохімічний завод" до Луганської митниці Державної митної служби України про скасування рішення та картки відмови за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) "Алчевський коксохімічний завод" на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 липня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2012 року

встановила:

У травні 2012 року ПАТ "Алчевський коксохімічний завод" у Луганському окружному адміністративному суді пред'явило позов до Луганської митниці Державної митної служби України про скасування рішення та картки відмови.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що між ним та компанією "Топпром Трайдінг ЛТД" (Кіпр) 01 жовтня 2010 року укладено зовнішньоекономічний контракт № 61-545, за яким ним на митну територію України в листопаді 2011 року на умовах ЭАБ иА станція Тополі (Інкотермс 2000) ввезено вантаж: вугільний концентрат марки "Г".

Товар надійшов для розмитнення на Луганську митницю. На підставі цього контракту та згідно з додатком від 01 жовтня 2011 року № 10 заявлено до митного оформлення в режимі імпорту зазначений товар (вантажна митна декларація № 702020002/2011/007041) за ціною договору, а саме: 147,92 доларів США за одну тону, та надано декларацію митної вартості за формою ДМВ-1 і необхідний пакет документів, передбачений Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року № 1766.

Луганська митниця карткою відмови від прийняття митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через кордон України від 22 грудня 2011 року № 702020002/1/00168 відмовила у митному оформленні товару.

Підставою для відмови в митному оформленні товару зазначено "Проведення митної оцінки (рішення про визначення митної вартості № 702000006/2011/002356/1 від 22 грудня 2011 року) згідно Митного кодексу України (далі - МК України) від 11 липня 2002 року № 92-ІV (стаття 265, стаття 273) та постанови Кабінету міністрів України від 20 грудня 2006 року № 1766".

Того ж дня відповідачем прийнято рішення до ВМД № 702020002/2011/007041, згідно з яким визначення митної вартості товару за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, неможливо, у зв'язку з "відмовою декларанта від надання документів, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: договорів та рахунків з третіми особами; інформації щодо оплати витрат на транспортування, що не дає можливості здійснити перевірку включення до митної вартості всіх витрат, передбачених статтею 267 Митного кодексу України, та, враховуючи інформацію про рівні митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено та інформацію періодичних видань "Метал. Експерт. Ринки вугілля", яка значно перевищує заявлену декларантом митну вартість, що суперечить поняттю дійсної вартості товару у розумінні положень статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються".

Також відповідачем зазначено, що у зв'язку з неможливістю застосування першого методу та за результатами проведення консультації з декларантом згідно з вимогами статті 266 МК України митну вартість оцінюваного товару визначено відповідно до статті 273 МК України за 6 (резервним) методом із розрахунку 162,50 дол. США за одну тонну.

Позивач вважає, що такі дії та рішення митного органу не відповідають вимогам чинного законодавства.

Просив визнати протиправним та скасувати рішення Луганської митниці про визнання митної вартості товарів від 22 грудня 2011 року № 702000006/2011/002356/1, скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 22 грудня 2011 року № 702020002/1/00168.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 24 липня 2012 року, залишеною без зміни ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2012 року, у задоволенні позову ПАТ "Алчевський коксохімічний завод" відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями суду апеляційної інстанції ПАТ "Алчевський коксохімічний завод" подало касаційну скаргу, в якій вказало на те, що оскаржувані рішення судів у справі прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог ПАТ "Алчевський коксохімічний завод".

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між ПАТ "Алчевський коксохімічний завод" та компанією "Топпром Трайдінг ЛТД" (Кіпр) 01 жовтня 2010 року укладено зовнішньоекономічний контракт № 61-545, в межах якого позивачем на митну територію України в листопаді 2011 року на умовах О АР и А станція Тополі (Інкотермс 2000) ввезено вантаж: вугільний концентрат марки "Г".

Товар надійшов для розмитнення на Луганську митницю. На підставі вищезазначеного контракту та згідно з додатком від 01 жовтня 2011 року № 10 позивачем заявлено до митного оформлення в режимі імпорту зазначений товар (вантажна митна декларація № 702020002/2011/007041) за ціною договору, а саме: 147,92 доларів США за одну тону, та надано декларацію митної вартості за формою ДМВ-1 та відповідний пакет документів.

Луганська митниця карткою відмови від прийняття митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через кордон України від 22 грудня 2011 року № 702020002/1/00168 відмовила ПАТ "Алчевський коксохімічний завод" в митному оформленні товару. Підставою для відмови в митному оформленні зазначено "Проведення митної оцінки (рішення про визначення митної вартості від 22 грудня 2011 року № 702000006/2011/002356/1) згідно МК України від 11 липня 2002 року № 92 - IV (стаття 265, стаття 273) та постанови КМУ від 20 грудня 2006 року № 1766".

У зв'язку з чим відповідачем прийнято рішення № 702000006/2011/002356/1 до вантажної митної декларації № 702020002/2011/007041, згідно з яким визначення митної вартості товару за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, неможливо, у зв'язку з відмовою декларанта від надання документів, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: договорів та рахунків з третіми особами; інформації щодо оплати витрат на транспортування, що не дає можливості здійснити перевірку включення до митної вартості всіх витрат, передбачених статтею 267 МК України, та, враховуючи інформацію про рівні митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено та інформацію періодичних видань "Метал. Експерт. Ринки вугілля", яка значно перевищує заявлену декларантом митну вартість, що суперечить поняттю дійсної вартості товару у розумінні положень статті 7 Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Крім того, відповідачем зазначено, що у зв'язку з неможливістю застосування першого методу та за результатами проведення консультації з декларантом згідно з вимогами статті 266 МК України митну вартість оцінюваного товару визначено відповідно до статті 273 МК України за 6 (резервним) методом із розрахунку 162,50 дол. США за тонну.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову ПАТ "Алчевський коксохімічний завод", та апеляційний суд, залишаючи таке рішення без зміни, виходили із того, що рішення відповідачем про визначення митної вартості товарів винесено правомірно, оскільки подані позивачем для митного оформлення документи не підтверджували заявлені позивачем відомості про митну вартість товарів.

Така правова позиція судів попередніх інстанцій є правильною, оскільки вона ґрунтується на повно та всебічно встановлених обставинах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Разом з тим, 10 квітня 2008 року Верховна Рада України шляхом прийняття Закону України № 250-VI ратифікувала Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (далі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим взяла на себе зобов'язання, серед іншого, дотримуватись положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року.

Положеннями статті 40 Митного кодексу України встановлено правило, за яким усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України, підлягають митному контролю.

Згідно із статтею VII пункту 2 (а) Генеральної угоди про тарифи та торгівлю, оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.

Статтею 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року встановлено, що ніщо в цій Угоді не тлумачиться як обмежуюче або таке, що ставить під сумнів право податкових адміністрацій переконуватися в правдивості або точності будь-якої заяви, документа або декларації, що надаються для цілей митної оцінки.

Частиною другою статті 88 МК України встановлено, що декларант зобов'язаний надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних процедур.

Судами правильно враховані вимоги статті 262 МК України, згідно з якою митна вартість товарів та метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом при переміщенні товарів через митний кордон України шляхом надання декларації митної вартості. Порядок та умові декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України визначені постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року № 1766 "Про затвердження порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження" (далі - Порядок декларування).

Також, судами першої та апеляційної інстанцій правильно враховані вимоги статті 264 Митного кодексу України, відповідно до якої заявлена декларантом митна вартість товарів та подані ним відомості про її визначення повинні базуватись на об'єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню.

Митний орган, згідно із статтею 265 МК України, здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів та має право упевнитись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

В обґрунтування своїх вимог про надання додаткових документів Луганська митниця послалась на наявність у неї обґрунтованих сумнівів щодо правильності заявленої митної вартості товару. Контроль правильності визначення митної вартості товарів під час проведення операцій їх митного контролю та митного оформлення здійснюється посадовими особами митних органів на підставі положень пункту 2 Порядку контролю, та Порядку роботи, затвердженого наказом Держмитслужби від 24 червня 2009 року № 602.

Митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання зобов'язаний надати лише належні документи для перевірки та підтвердження зазначеної митної вартості товару.

На дотримання вимог Порядку контролю та Порядку роботи посадовою особою Луганської митниці при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості за вантажною митною декларацією № 702020002/2011/007042 від 15 грудня 2011 року проведені заходи, за якими встановлено наступне.

Товар "Вугільний концентрат марки "Г", виробник ЗАТ ЦОФ "Щедрухінська" (Російська Федерація)", ввезений ПАТ "Алчевськкокс" на митну територію України у жовтні 2011 року за непрямим зовнішньоекономічним контрактом з компанією "Топпром Трайдінг ЛТД" (Кіпр) на умовах поставки DAF - ст. Тополі за ціною 147,92 дол. США за тону.

Згідно залізничних накладних оплату транспортування по території Російської Федерації здійснює ТОВ "Міжнародна Транспортна Корпорація" (графа 4 залізничних накладних), при цьому, додатково вказано, що вагони не належать перевізнику (графа 11 ), тобто є орендованими, що означає необхідність сплати при транспортуванні окрім залізничного тарифу, ще і оренди вагонів та не відомо, чи включені зазначені витрати у вартість товару.

Згідно з митною декларацією країни експорту (Російська Федерація) зазначене вугілля відвантажене фірмою ЗАТ "Топпром" (Російська Федерація), продається з Російської Федерації компанією ТОВ "Діксі" (Росія) (графа 9 ВМД) до країни Кіпр за ціною 2446 руб. РФ за тону, що дорівнює приблизно 80 дол. США за тону (офіційний курс рубля РФ до долару США за даними ЦБР на дату складання експортної ВМД - 25 жовтня 2011 року становив 30,8255) на умовах поставки FCA- Полосухіне.

Згідно положень Інкотермс-2000 умови поставки FCA передбачають, що обов'язки по транспортуванню товару покладені на покупця, тобто, російський відправник ЗАТ "Топпром" та продавець ТОВ "Діксі" не забезпечують здійснення транспортування товару та не несуть витрат, пов'язаних з його транспортуванням, та, як наслідок, не включають такі витрати до ціни товару.

В свою чергу, ПАТ "Алчевськкокс" імпортує зазначене вугілля на умовах поставки DAF-ст. Тополі, що теж не передбачає несення витрат на транспортування до митного кордону України. Тобто, ні відправником, ні одержувачем вугілля витрати на транспортування до митного кордону не сплачують.

Вантаж проданий напряму з Росії на Україну, зовнішньоекономічна операція від виробника до отримувача через швейцарського посередника здійснюється за двома різними умовами поставки, при цьому є незрозумілою роль фірми посередника.

Отже, відповідальним за транспортування оскаржуваного товару є кіпрська фірма "Топпром Трейдінг ЛТД", яка і повинна нести всі витрати на транспортування вантажу, але документальне підтвердження такого припущення, яким можуть бути контракти між російським продавцем ТОВ "Діксі" та фірмою "Топпром Трейдінг ЛТД", а також договори та транспортування вантажу, декларантом до митного оформлення не надані, що не дає відповідачу можливості здійснити документальне обчислення митної вартості товару відповідно до положень статей 264 та 267 МК України, а саме перевірити, чи включені до ціни угоди витрати на доставку товару до митного кордону України з урахуванням сплати за оренду вагонів.

При проведені порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, митним органом було встановлено, що ідентичні товари найближчим часом по митній системі не оформлювались. Подібні товари, а саме вугільні концентрати російського виробництва марки "Г" різних виробників, відмінних від виробника оцінюваного товару та аналогічні за своїми якісними показниками до оцінюваного товару ввозяться на митну територію України найближчим часом за ціною контракту 162,5-177 доларів США за тонну, що значно перевищує заявлений декларантом рівень митної вартості 147,92 дол. США за тону.

За результатами порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари (щотижневе видання "Металл-Курьер" від 07 листопада 2011 року № 45(1062)) встановлено, що ціни на російські вугільні концентрати при експорті в Україну на умовах поставки БАР - кордон України складають 230-285 доларів США за тону, що також значно вище заявленого декларантом рівня ціни 147,92 доларів США за тону.

У зв'язку з неможливістю прорахувати включення до митної вартості всіх необхідних складових, передбачених статтею 267 МК України та наявністю у митного органу інформації про рівні цін на подібні товари, які значно перевищують заявлений декларантом рівень митної вартості, у посадової особи, яка здійснювала контроль правильності визначення митної вартості товарів виникла обґрунтована необхідність у підтвердженні заявленої декларантом митної вартості.

Тому, керуючись положеннями абзацу 2 статті 265 МК України та пунктом 11 Порядку декларування Луганською митницею у декларанта було запрошено додаткові документи для з'ясування достовірності ціни товару та можливості перевірки включення до митної вартості всіх складових, передбачених статтею 267 МК України, зокрема, витрат на транспортування до митного кордону України, а саме:

- договори з третіми особами, що пов'язані з договором на поставку оцінюваного товару;

- рахунки про здійснення платежів третім особам;

- документи щодо сплати транспортних витрат по російській залізниці та щодо включення цих витрат до ціни товару;

- висновок про вартісні та якісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованої експертної організації, що має відповідні повноваження.

Згідно із статтею 264 МК України обов'язок по доказуванню митної вартості покладено на декларанта. Подані декларантом відомості про митну вартість товарів повинні базуватись на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню та перевірці.

Декларантом на запит митного органу щодо надання додаткових документів надано:

- висновок ДП "Укрпромзовнішекспертизи", в якому зазначений рівень цін на вугільний концентрат "Г" на умовах поставки О АР - міста України 135-190 дол. США за тону. Джерелами для визначення зазначеного рівня вказані видання "Метал-Експерт. Уголь" та аналітичне дослідження "Информация по рынку коксующегося угля и кокса";

- періодичні видання "Метал-Експерт. Рынки угля" № 40(11) за листопад 2011 року, "Метал-Експерт. Уголь" № 47(123), 49(125), згідно яких ціни на вугільні концентраті при експорті з Російської Федерації до України у листопаді 2011 року складають 230-270 дол. США за тону.

Зазначена інформація суперечить наведеному у висновку ДП

"Укрпромзовнішекспергизи" рівню цін, а тому, враховуючи положення листа Держмитслужби від 10 квітня 2009 року № 11/3-10.16/3380-ЕП, зазначений висновок не може розглядатись як визначальний документ для визначення митної вартості.

Додатково запрошених митним органом документів щодо сплати транспортних витрат, договорів та рахунків з 3-ми особами декларантом до митного органу не надано (інформація про відмову декларанта в наданні додаткових документів зазначена на зворотному боці декларації митної вартості), що не надало можливості здійснити перевірку повноти включення до митної вартості всіх складових, передбачених статтею 267 МК України та застосувати метод визначення митної вартості за ціною товарів, що імпортуються, тобто за 1 методом визначення митної вартості, який заявив декларант.

Також, не було надано жодного документа, що підтверджував би звернення до фірми виробника та посередника з запитом щодо надання додаткових документів, а саме договорів та рахунків з 3-ми особами.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, заявлена декларантом митна вартість товару у розмірі 147,92 дол. США за тону не є об'єктивною, тобто "дійсною" вартістю товару у розумінні положень статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ) (ціна контракту нижче ціни контракту подібного товару, митне оформлення якого вже відбулося та нижче довідкової цінової інформації), та не піддається обчисленню й перевірці (викликає сумніви включення до ціни товару всіх складових, передбачених статтею 267 МК України), що суперечить вимогам статей 264 та 267 МК України. Враховуючи зазначене, застосування і методу визначення митної вартості у даному випадку не можлива.

Дійшовши висновку про неможливість застосування 1 методу визначення митної вартості, митним органом, відповідно до положень статті 266 МК України з декларантом була проведена процедура консультація з метою обґрунтування підстав для визначення митної вартості, згідно якої встановлено наступне:

- 2 метод визначення митної вартості не можливо застосувати оскільки у митного органу та декларанта відсутня інформація про ціни угод ідентичних товарів, оформлених найближчим часом за ціною договору;

- 3 метод не можливо застосувати оскільки у декларанта відсутня інформація про ціни угод подібних товарів, а наявну у митного органу інформацію про ціну угод подібних товарів не можливо скоригувати у відповідності до вимог частини п'ятої статті 269 МК України, а саме не можливо провести відповідне корегування на різницю в комерційних умовах (оцінюваний товар - умови поставки DAF, порівнюваний товар - умови поставки DDU) та на різницю у кількості (оцінюваний товар ввезено у кількості 9 259,5 тон, порівнюваний товар - у кількості 22 534,4 тон).

- 4 та 5 методи не можливо застосувати оскільки декларантом не надано інформації для застосування за цими методами, а вимоги статей 271 та 272 МК України Передбачають застосування при визначенні митної вартості інформації про товар, яку може надати тільки декларант (наприклад, інформація про продаж таких товарів на території України, торговельні надбавки, які застосовуються при такому продажу (стаття 271, метод 4) або інформація про собівартість товару та всі складові витрати які повинні додаватись до митної вартості (стаття 272, метод 5).

Результати проведення консультації з декларантом відображено на зворотному боці декларації митної вартості. Також, під час проведення консультації з декларантом відповідно до статті 266 МК України йому було повідомлено про підстави визначення митної вартості та джерело інформації, яке використовувалось при прийнятті рішення про визначення митної вартості

Таким чином, у зв'язку з неможливістю застосування всіх попередніх методів митну вартість товару визначено за 6 резервним методом згідно статті 273 МК України з дотримання, при цьому, вимог зазначеної статті, якою передбачено, що митна вартість, визначена згідно положень цієї статті повинна найбільшою мірою ґрунтуватись на раніше визначеній за методами 1-6 митної вартості, однак, при визначенні митної вартості згідно зазначеної статті дозволяється гнучкість при застосуванні методів.

Використовуючи зазначене положення, митна вартість оцінюваного товару визначена на підставі різня митної вартості подібного товару, оформлено за ціною угоди (3 метод), але ввезеного на інших комерційних умовах та в іншій кількості, ніж оцінюваний товар. При цьому, митна вартість в оскаржуваному рішенні визначена на мінімальному рівні серед подібних товарів, а саме за рівнем 162,5 дол. США за тону (загальний рівень подібних товарів складає 162,5-177 дол. США за тону), що також найбільшою мірою відповідає положенням статті 269 МК України про застосування 3 методу.

Результати визначення митної вартості оцінюваного товару з зазначенням причин через які неможливо визначити заявлену декларантом митну вартість та обґрунтуванням незастосування попередніх методів визначення митної вартості, а також зазначенням джерел інформації, які використовувались для визначення митної вартості відображені у рішенні про визначення митної вартості від 22 грудня 2011 року № 702000006/2011/002356/1, яке і оскаржується Позивачем.

Суди попередніх інстанцій повно та всебічно встановили обставини у справі та наданим сторонами доказам дали правильну правову оцінку, їхні рішення є законними і обґрунтованими, підстав для їх скасування немає.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без зміни, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Алчевський коксохімічний завод" залишити без задоволення, а оскаржувані постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 липня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Алчевський коксохімічний завод" до Луганської митниці Державної митної служби України про скасування рішення та картки відмови - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.