Справа № 805/1161/15-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 р. Справа № 805/1161/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Дмитрієва В.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в м. Селидове Донецької області про стягнення витрат на виплату пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві в сумі 3 911,90 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в м. Селидове Донецької області про стягнення витрат на виплату пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві в сумі 3 911,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», органи виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, повинні відшкодовувати органам Пенсійного фонду витрати за особовими справи осіб, яким призначено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Відповідач відмовився від відшкодування витрат по особовим справам ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, у зв'язку з втратою годувальників, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві за період з серпня 2014 року по грудень 2014 року в розмірі 3911,90 грн.

Позивач вважає, що така відмова не ґрунтується на нормах чинного законодавства, у зв'язку з чим просив позов задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Представник відповідача у судовому засідання заперечував, в обґрунтування чого зазначив, що у відповідності до п.1 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» Фонд зобов'язаний у встановленому порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я, в тому числі пенсії по інвалідності від трудового каліцтва або професійного захворювання та пенсії по втраті годувальника з цих причин, при настанні страхового випадку. Згідно зі статтею 33 Закону у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утриманні. У пункті 3 цієї статті зазначено, що такими є жінки, які досягли 55 років, якщо вони не працюють, інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності. ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на момент смерті своїх чоловіків не досягли 55 років, а отже були працездатними. З вказаних підстав просив відмовити у задоволенні позову.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Між сторонами підписані Акти щомісячної звірки витрат по особових справах пенсіонерів, які мають право на отримання пенсії у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням за період з серпня 2014 року по грудень 2014 року включно.

Згідно таблиць розбіжностей до Актів щомісячної звірки, особам, яким виплачені пенсії у зв'язку із втратою годувальника, внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які не прийняті до відшкодування Фондом за період з серпня 2014 року по грудень 2014 року, зокрема, розбіжності виникли в результаті непогодження Фондом соціального страхування відшкодувати управлінню ПФУ суму пенсії, яку виплачено ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - у зв'язку з тим, що на момент загибелі годувальників вказані особи були працездатними.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року по адміністративній справі № 805/3673/14, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.05.2014, у задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в м. Селидове Донецької області про стягнення витрат на виплату пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві в сумі 2092,62 грн. - відмовлено.

На підставі частини 5 статті 254 КАС України постанова Донецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року у справі № 805/3673/14 є такою, що набрала законної сили 20 травня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частиною 1 статті 255 КАС України передбачено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Так, постановою Донецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року по адміністративній справі № 805/3673/14 у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в м. Селидове Донецької області про стягнення витрат на виплату пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві в сумі 2092,62 грн., встановлені наступні обставини.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 23 травня 1968 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_8.

ОСОБА_8 постраждав внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався 08 липня 1973 року на шахті «Україна» комбінату «Красноармійськвугілля» (Донецька обл., м. Українськ), про що свідчить акт про нещасний випадок на виробництві від 08 липня 1973 року.

За результатами огляду у МСЕК 21 листопада 1973 року ОСОБА_8 визначений діагноз - залишкові явища закритого компресійного перелому тіла ХІ хребця з синдромом повного поперечного ушкодження, встановлена перша група інвалідності з причини трудового каліцтва, що підтверджено довідкою з акта огляду у МСЕК від 21 листопада 1973 року № 717679. Аналогічні висновки містять довідки з акта огляду у МСЕК від 09 грудня 1975 року № 820313 та від 25 листопада 1977 року № 131057.

Як вбачається зі змісту свідоцтва про смерть від 19 січня 1978 року серії НОМЕР_1, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року, у якості причини смерті зазначено - залишкове явище компресійного перелому ХІ грудного хребця з пошкодженням спинного мозку.

Водночас в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_6 висновок МСЕК про наявність причинно-наслідкового зв'язку між трудовим каліцтвом та смертю ОСОБА_8 відсутній.

На час смерті ОСОБА_8, ОСОБА_6 виповнилося 36 років, непрацездатною у встановленому законодавством порядку вона не визнавалася.

На підставі даних протоколу-подання на призначення пенсії встановлено, що 24 листопада 1973 року ОСОБА_6 звільнилася з роботи за сімейними обставинами у зв'язку з необхідністю догляду за чоловіком - інвалідом першої групи, з 06 квітня 1978 року вона була знову працевлаштована.

В подальшому, на підставі рішення Виконавчого комітету Української міської ради народних депутатів від 30 січня 1992 року № 8 у період з 08 липня 1973 року по 05 квітня 1978 року, протягом якого ОСОБА_6 не працювала та була зайнята доглядом за хворим чоловіком ОСОБА_8, зарахований до трудового стажу роботи ОСОБА_6

08 квітня 2013 року ОСОБА_6 звернулася до УПФУ із заявою про перехід з одного виду пенсії на інший, а саме на пенсію по втраті годувальника.

На підставі розпорядження від 18 квітня 2013 року № 135191 з 08 квітня 2013 року ОСОБА_6 призначена пенсія по втраті годувальника.

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 03 грудня 1963 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9.

Як вбачається зі змісту свідоцтва про смерть від 23 лютого 1976 року серії НОМЕР_2, ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року, у якості причини смерті зазначено - травматичний шок, перелом кісток склепіння та основи черепа.

Зі змісту наказу від 27 лютого 1976 року № 116 про відшкодування шкоди у зв'язку зі смертю годувальника внаслідок каліцтва або іншого пошкодження здоров'я, пов'язаного з роботою, слідує, що ОСОБА_9 загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався ІНФОРМАЦІЯ_8 року на шахті № 10 «Курахівська».

Водночас в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_7 акт про нещасний випадок на виробництві, який стався з ОСОБА_9, відсутній.

На час смерті ОСОБА_9 ОСОБА_7 виповнилося 37 років, непрацездатною у встановленому законодавством порядку вона не визнавалася.

Наявні в трудовій книжці ОСОБА_7 записи свідчать про те, що з 23 лютого 1971 року по 25 червня 1976 року, (включаючи час смерті годувальника), вона працювала санітаркою в пологовому відділенні лікарні м. Курахово.

27 жовтня 2009 року ОСОБА_7 звернулася до УПФУ у Мар'їнському районі Донецької області з заявою про перехід з одного виду пенсії на інший, а саме на пенсію по втраті годувальника.

На підставі розпорядження УПФУ у Мар'їнському районі Донецької області від 05 листопада 2009 року № 13844 з 27 жовтня 2009 року ОСОБА_7 призначена пенсія по втраті годувальника.

З 04 липня 2013 року виплату ОСОБА_7 пенсії по втраті годувальника здійснює УПФУ в м. Селидове згідно розпорядженню від 12 липня 2013 року № 1919.

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно розпорядження УПФУ від 20.11.2013 року № 139970 призначена дольова пенсія з 01.12.2013 по втраті годувальника - сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер від нещасного випадку на шахті «Україна», що скоївся ІНФОРМАЦІЯ_9. Нещасний випадок на виробництві підтверджений актом № 62 від 28.11.1994.

На час смерті ОСОБА_10 ОСОБА_4 виповнилося 50 років, непрацездатною у встановленому законодавством порядку вона не визнавалася.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11.

З акту від 18.09.1997 № 13 «Про нещасний випадок на виробництві», складений комісією державного тресту «Арктиквугілля» арх. Шпицберген р. Баренбург (Норвегія), адреса: м. Москва, 2-й Волконський пер., 8а Мінтопенерго РФ, вбачається, що ОСОБА_11 був смертельно травмований під час вибуху газу метану та вугільного пилу під час проведення вибухових робіт 18.09.1997. 09.12.1997 відділом реєстрації актів громадянського стану м. Селидове Донецької області видане свідоцтво про смерть НОМЕР_3.

На час смерті чоловіка ОСОБА_3 виповнилося 49 років, непрацездатною у встановленому законодавством порядку вона не визнавалася.

Розпорядженням від 11.10.2013 № 154691 УПФУ призначена ОСОБА_3 пенсія по втраті годувальника з 04.10.2013.

На підставі наведених вище положень ст.ст. 72, 255 КАС України ці обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної адміністративної справи.

Разом із тим, судом встановлено, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_12, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_4 (а.с.49).

Відповідно до акту № 14 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, 08.10.2011 ОСОБА_12 на ВП шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» отримав травму - основна: гостра серцево-судинна недостатності внаслідок гострої форми ішемічної хвороби серця, зумовленої спазмом коронарних артерій; супутні: відсутність механізованої доставки через проведення ремонтних робіт по похилому вантажному квершлагу гор. 210-570 м.

Як вбачається зі змісту свідоцтва про смерть від 11 жовтня 2011 року серії НОМЕР_5, ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 року, у якості причини смерті зазначено - церебральний набряк.

На час смерті ОСОБА_12 ОСОБА_5 виповнилося 54 роки, непрацездатною у встановленому законодавством порядку вона не визнавалася.

01 липня 2014 року ОСОБА_5 звернулася до УПФУ в м. Селидове Донецької області з заявою про призначення пенсії по втраті годувальника.

Відповідно до протоколу УПФУ в м. Селидове Донецької області № 1812 від 09.07.2014 з 01 липня 2014 року ОСОБА_5 призначена пенсія по втраті годувальника.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР (далі за текстом - Основи) встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття; інші види страхування, передбачені законами України. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Види соціальних послуг та матеріального забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням визначені у статті 25 Основ. Так, відповідно до п. 1 ст. 25 Основ за пенсійним страхуванням надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: пенсії за віком, по інвалідності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсії у зв'язку з втратою годувальника, крім передбачених пунктом 4 цієї статті; медичні профілактично-реабілітаційні заходи; допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до п. 4 ст. 25 Основ за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Пунктом 5 частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 № 1105-XIV (далі за текстом - Закон № 1105-XIV) Фонд зобов'язано співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов'язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

Відповідно до п. "д" ч. 1 статті 21 Закону № 1105-ХІV у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, зокрема, пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Тобто, на відповідача покладається обов'язок виплатити пенсію по втраті годувальника, у разі його смерті від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Оскільки пенсійне забезпечення здійснюється позивачем, то відповідач зобов'язаний відшкодувати вказану пенсію.

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Статтею 21 Закону № 1105-ХІV визначений перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків у разі настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 28 Закону № 1105-ХІV, страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Зазначені грошові суми складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому; 4) страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника; 5) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 6) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Згідно із статтею 33 № 1105-ХІV, у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; 3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.

Пенсія у разі смерті годувальника призначається і виплачується згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). Непрацездатними членами сім'ї вважаються, зокрема, батько, мати, дружина, чоловік, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно зі статтею 38 вказаного Закону члени сім'ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Як вже встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили та встановлено судом вище, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 є дружинами померлих, однак на день смерті чоловіків вони були працездатними особами і не досягли 55 років.

Отже, право на отримання виплат у зазначених осіб не виникло, тому витрати на виплату їм пенсії у сумі 3911,90 грн. не підлягають стягненню.

З огляду на вищевикладене, суд проходить до висновку, що позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в м. Селидове Донецької області про стягнення витрат на виплату пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві в сумі 3 911,90 грн. не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в м. Селидове Донецької області про стягнення витрат на виплату пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві в сумі 3 911,90 грн. - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Дмитрієв В.С.