Справа № 804/241/15
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 квітня 2015 рокусправа № 804/241/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Добродняк І.Ю Бишевської Н.А.

за участю секретаря судового засідання: Новошицька О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Рікомб»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року по справі №804/241/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Рікомб" до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и В:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року відмовлено у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Рікомб» щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.10.2014р. №, яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем 47511,0грн. та 11877,75грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Постанова суду мотивована правомірністю оскарженого податкового повідомлення-рішення з огляду на встановлений факт порушення позивачем порядку відображення у податковій звітності від'ємного значення ПДВ, без урахуванням висновків попередньої перевірки контролюючого органу щодо завищення платником залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «Рікомб», подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову про задоволення позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо порушення порядку декларування залишку від'ємного значення податку на додану вартість, що з огляду на акт перевірки, стало єдиною підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що повноважними особами ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області проведено камеральну перевірку даних, задекларованих ТОВ "Рікомб" у податковій звітності з податку на додану вартість за січень 2014 року.

За результатами перевірки складено акт від 21 березня 2014 року №129/22-04/33806578, яким встановлено порушення підприємством абз. «б» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, Розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013р. №678, в результаті чого, зокрема, занижено податкові зобов'язання з ПДВ на суму 47 511,0грн.

Як вбачається з акту перевірки, заниження підприємством податкових зобов'язань з ПДВ ДПІ пов'язує з наступним.

10.02.2014р. Підприємством подана до органу державної податкової служби податкова

декларації з податку на додану вартість за січень 2014р., Додаток 2 «Довідка про залишок суми від'ємного значення попередніх періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодуванню, отриманого у звітному податковому періоді та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду».

Перевіркою вказаної податкової звітності ДПІ встановлено, що за результатами попередньої документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Рікомб» з питань правильності нарахування залишку від'ємного значення по декларації з податку на додану вартість за жовтень 2013 року (Акт №2847/15-1/33806578 від 26.12.2013р.) встановлено порушення п.200.4 ст.200 ПК України, що призвело до завищення залишку від'ємного значення ПДВ на суму 312 441,0грн. та заниження податку на додану вартість у сумі 15837грн.

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення від 15.01.2014р. №, яким ТОВ «Рікомб» зменшено суму від'ємного значення ПДВ та №, яким ТОВ «Рікомб» збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ.

Станом на 21.03.2014р. (день проведення камеральної перевірки) податкове повідомлення-рішення від 15.01.2014р. № знаходиться на апеляційному оскаржені в ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області.

ДПІ зазначає, що рішення прийняті контролюючим органом, відповідно до п.56.1 ст.56 ПКУ можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 ПКУ.

Частиною 4 п.56.18 ст.56 ПК України визначено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до набрання судовим рішенням законної сили.

В даному випадку, як зазначає ДПІ, має місце коли платник податків ТОВ «Рікомб», оскаржує податкове повідомлення-рішення, яким визначено не суму грошового зобов'язання, а зменшено суму від'ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 312 441грн.

Таким чином, як вказує ДПІ в акті камеральної перевірки, права та обов'язки платника податків щодо використання цієї суми у наступних податкових періодах виникають лише після закінчення процедури оскарження (набрання законної сили судовим рішенням) цього податкового повідомлення-рішення.

Неузгоджені суми ПДВ відповідно до розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013р. №678, відображаються у рядку 21.3 декларації з ПДВ.

ТОВ «Рікомб» в декларації за січень 2014 року було задекларовано в ряд.21.1 (значення рядку 24 декларації попереднього звітного періоду суму 280 767грн., яка складається із сум (ряд.24 декларації попереднього звітного періоду (грудень 2013 року).

Звітним податковим періодом, у якому виникла сума від'ємного значення у податковій декларації з ПДВ за грудень 2013 року є червень та липень 2013 року. Тобто, періоди, в яких встановлено завищення від'ємного значення при перевірці декларації за жовтень 2013 року.

Таким чином, у спірному випадку, за позицією ДПІ, ТОВ «Рікомб» безпідставно включено до складу податкового кредиту податкової декларації за січень 2014 року по рядкам 21 «залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» (рядок 21.1 значення рядку 24 декларації попереднього періоду) залишок від'ємного значення податкової декларації з ПДВ за червень-липень 2013 у сумі 280 767грн. без урахування значення рядка 21.3 при визначенні рядку 21.

Тобто, позиція ДПІ полягає у тому, що платник податків позбавлений можливості враховувати у податковій звітності наступних податкових періодах від'ємне значення ПДВ, розмір якого зменшено податковим повідомленням-рішенням, прийнятого за результатами попередньої перевірки, до узгодження такого рішення контролюючого органу у встановленому законом порядку.

З цих підстав, вказуючи на результати іншої перевірки - документальної позапланової виїзної перевірки, за результатами якої прийняте податкове повідомлення-рішення, та посилаючись на розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013р. №678, ДПІ зроблено висновок про те, що ТОВ «Рікомб» було зобов'язано в податковій декларації за січень 2014 року задекларувати суму від'ємного значення ПДВ з урахуванням висновків попередньої камеральної перевірки, якою встановлено завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового кредиту. За позицією ДПІ, права та обов'язки ТОВ «Рікомб» щодо використання суми від'ємного значення у наступних податкових періодах виникають лише після закінчення процедури оскарження рішення контролюючого органу.

Будь-яких інших обставин, з якими б ДПІ пов'язувала порушення ТОВ "Рікомб" вимог податкового законодавства, акт перевірки від 21 березня 2014 року №129/22-04/33806578 не містить.

На підставі акту перевірки ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 24.10.2014р., яким ТОВ "Рікомб" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем 47511,0грн. та 11877,75грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення відповідача є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем на підставі та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

З вказаними висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується враховуючи наступне.

Як вбачається з акту перевірки, що став підставою для прийняття оскарженого податкового повідомлення-рішення, єдиною підставою для висновків ДПІ щодо порушення позивачем вимог абз. «б» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, Розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013р. №678, стало те, що позивачем у податковій звітності за січень 2014 року відображено від'ємне значення суми податку на додану вартість без урахуванням результатів попередньої документальної перевірки за результатом якої прийнято податкове повідомлення-рішення про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість.

Такі підстави для прийняття оскарженого податкового повідомлення-рішення колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до п.56.1 ст.56 ПКУ можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 ПКУ.

Згідно із п.56.15 ст.56 ПК України скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Відповідно до пп..56.17.5 п.56.17 ст.56 ПК України день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

Згідно із абзацем 3 пункту 56.18 статті 56 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, права та обов'язки як платника податків щодо сплати податкового зобов'язання, так і податкового органу щодо примусового стягнення виникають лише після набрання законної сили судовим рішенням.

Діючою, на час виникнення спірних правовідносин між сторонами, редакцією Податкового кодексу України не передбачено дій платника податків у випадку оскарження податкового повідомлення-рішення про зменшення суми від'ємного значення суми ПДВ, але передбачено, що платник податків має право оскаржити таке рішення контролюючого органу (п.56.1 ст.56 ПК України).

При цьому, норми чинного податкового законодавства не містять заборони декларування від'ємного значення з ПДВ без урахування висновків податкового органу, які не набули статусу обов'язкових до закінчення процедури оскарження рішення контролюючого органу.

Застосовуючи аналогію закону, в частині оскарження платником рішень контролюючого органу про збільшення сум грошового зобов'язання, та приймаючи до увагу законодавчо визначену можливість оскарження будь-якого рішення контролюючого рішення, можливо дійти висновку про те, якщо податковий орган зменшує розмір від'ємного значення суми ПДВ, то обов'язок платника податків врахувати ці суми зменшення у наступних податкових періодах виникає лише після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили судовим рішенням (у разі судового оскарження), результатом яких є встановлення правомірності рішення контролюючого органу про зменшення розміру від'ємного значення суми ПДВ.

Оскільки, встановлені обставини справи свідчать про те, що на час подання позивачем податкової звітності з ПДВ за січень 2014 року (10.02.2014р.) та на час проведення камеральної перевірки (станом на 21.03.2014р.), за наслідками якої зроблено висновки про порушення позивачем абз. «б» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, Розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013р. №678, процедура оскарження податкового повідомлення-рішення від 15.01.2014р. №, яким ТОВ «Рікомб» зменшено суму від'ємного значення ПДВ, не була завершена, то позивач мав право враховувати спірні показники від'ємного значення у наступних податкових періодах.

Посилання ДПІ на те, що неузгоджені суми ПДВ відповідно до розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013р. №678, відображаються у рядку 21.3 декларації з ПДВ, колегія суддів вважає необґрунтованими оскільки вказаний рядок декларації з ПДВ не передбачає, що до нього вносяться саме неузгодженні суми ПДВ.

Рядок 21.3 передбачений для відображення збільшення або зменшення залишку від'ємного значення, який (для декларації 0110 - після бюджетного відшкодування) включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) за результатами камеральної чи документальної перевірки, проведеної контролюючим органом.

Але, саме посилання на те, що в ряд.21.3 відображаються результати, які встановлено камеральною перевіркою, не свідчить про те, що таке відображення має здійснюватися лише на підставі акту камеральної перевірки або на підставі винесеного ППР, без результатів його оскарження.

Вирішуючи спір по суті суд першої інстанції вказав на те, що за результатом оскарження податкового повідомлення-рішення від 15.01.2014р. №, рішенням Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 28.03.2014р. відмовлено у задоволенні скарги ТОВ "Рікомб", а податкове повідомлення-рішення залишено без змін. В подальшому вказане податкове повідомлення-рішення у судовому порядку не оскаржувалось, що свідчить про те, що на час винесення оскарженого податкового повідомленні-рішення від 24.10.2014р. № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість, податкове повідомлення-рішення від 15.01.2014р. № було узгодженим.

Такі висновки суду першої інстанції не мають правового значення для вирішення спору по суті, оскільки на час проведення камеральної перевірки (21.03.2014р.), за результатами якої прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, процедура оскарження податкового повідомлення-рішення від 15.01.2014р. № не була закінчена, що прямо зазначено в Акті перевірки. При цьому, колегія суддів враховує, що саме висновки камеральної перевірки стали підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення. Враховує колегія суддів і ті обставини, які свідчать про те, що і на теперішній час у провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває у провадженні справа за позовом ТОВ «Рікомб» щодо оскарження податкового повідомлення-рішення від 15.01.2014р. №.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.ст.202, 205, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Рікомб» - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року по справі №804/241/15 - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Податкове повідомлення-рішення від 24.10.2014р. №, яке прийнято Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - визнати протиправним та скасувати.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Повний текст постанови виготовлено 22.04.2015р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська