Справа № 826/2635/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року м. Київ № 826/2635/15

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі колегії суддів під головуванням судді Добрянської Я.І., суддів - Мазур А.С., Літвінової А.В., розглянув відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Міністерства освіти і науки України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до відповідача Міністерства освіти і науки України про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання відповіді на запит від 23.12.2014 р., а також зобов"язання відповідача надати відповідь на вказаний запит.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2015 р. суддею Добрянською Я.І. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено попереднє судове засідання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ненадання відповідачем в установлений законом строк публічної інформації на запит позивача, а також неповідомлення про необхідність продовження строку для розгляду даного запиту свідчить про порушення відповідачем вимог п. 1, п. 4 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а тому така бездіяльність відповідача є протиправною та повинна, на переконання ОСОБА_1, бути усуненою шляхом надання в установленому законом порядку відповіді на його запит.

Під час попереднього судового засідання 03.04.2015 р. ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, зазначивши, що запит позивача від 23.12.2014 р. фактично до відділу документообігу надійшов 13.01.2015 р. та зареєстрований за №ЗПІ-К-23, при цьому звернено увагу на положення розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 р. №1084-р, згідно якого встановлено графік перенесення робочих днів в Україні з урахуванням встановлених законом святкових і неробочих днів в Україні. Разом з тим, як йдеться у запереченнях, листом від 15.01.2015 р. №1/1-265, копію якого надано до суду, Міністерством освіти і науки України на вказаний запит ОСОБА_1 надано відповідь, а тому, на переконання представника відповідача, позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.04.2015 р. закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду

03.04.2015 р. позивач, через канцелярію суду, подав клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні. На зазначеному клопотанні зроблено запис представником відповідача, датований також 03.04.15 про те, що він не заперечує проти розгляду справи в письмовому провадженні. Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України якщо заявили клопотання всі особи, які беруть участь у справі про розгляд справи за їх відсутності, судовий розгляд справи відбувається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

В силу ч. 1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також з'ясувавши позицію судів вищих інстанцій з приводу вирішення аналогічних спірних правовідносин, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 згідно з положеннями Закону України "Про доступ до публічної інформації" з метою отримання листа Міністерства освіти і науки України, «у якому зазначалося, що постанова Кабінету Міністрів України від 03.02.2010 р. №76 діє», звернувся на адресу відповідача із запитом від 23.12.2014 р.

Як вбачається із наявної у справі копії фіскального чеку №6935 фактично позивачем даний запит відправлено за допомогою УДППЗ «Укрпошта» 30.12.2014 р. (поштове відправлення №636). При цьому згідно наданої позивачем до суду роздруківки інформації сервісу відстеження пересилання поштових відправлень (електронний ресурс - http://services.ukrposhta.ua) відправлення за №636 вручене за довіреністю 02.01.2015 об'єктом поштового зв'язку Київ 135 з індексом 01135.

Разом з тим, як встановлено судом із наданої відповідачем до суду копії запиту від 23.12.2014 р., його зареєстровано Міністерством освіти і науки України 13.01.2015 р. за №ЗПІ-К-23, про що свідчить відповідний штамп в нижньому правому кутку документа, при цьому, як вбачається із резолюцій на даному запиті, його передано безпосередньому виконавцеві також 13.01.2015 р.

Водночас листом від 15.01.2015 р. №1/11-265 Міністерством освіти і науки України у відповідь позивачу повідомлено, що «постанова Кабінету Міністрів України від 03.02.2010 р. №76 втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2014 р. №71. Статус дослідницького знято за ініціативою Міністерства фінансів.»

Згідно наявного у справі витягу із журналу реєстрації відправлених листів лист №1/11-265 Міністерством освіти і науки України відправлено позивачу 15.01.2015 р. Водночас, як повідомлено у клопотанні від 02.04.2015 р. №9/2-11-90, у відповідача відсутня можливість підтвердити вручення під розписку відповіді від 15.01.2015 р. №1/11-265, оскільки поштове відправлення вихідної кореспонденції Міністерством освіти і науки України здійснюється за допомогою національного оператора поштового зв"язку України, зважаючи на обмежене фінансування, тільки простими листами. Між тим, у справі наявна копія гарантійного листа від 10.02.2015 р. №1/11-1701 на ім"я в.о. директора Київської міської дирекції УДПЗ «Укрпошта» Мельник О.В., в якому зазначено, що Міністерство освіти і науки України гарантує повернення грошових коштів взамін послуг поштового зв"язку протягом першого кварталу 2015 р.

Окрім цього, у клопотанні від 03.04.2015 р. позивачем зазначено про отримання ним 26.02.2015 р. відповіді Міністерства освіти і науки України від 15.01.2015 р. на запит від 23.12.2014 р., що на думку позивача, свідчить про порушення відповідачем визначеного законом терміну. На підтвердження зазначених обставин до суду надано копії вказаного листа від 15.01.2015 р. №1/11-265, а також копії поштового конверта, на якому міститься відмітка органу зв"язку від 25.02.2015 р.

Відтак, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненаданні запитуваної публічної інформації, позивач за захистом порушених прав та інтересів звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та норми чинного законодавства з приводу даного спору, а також заслухавши пояснення представників сторін та оглянувши позицію судів вищих інстанцій з приводу аналогічних спорів, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939) встановлено, що публічною інформацією є відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Доступ до інформації серед іншого забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію (ч. 2 ст. 5 Закону №2939).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону №2939 розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону №2939 запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію має містити: 1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі (ч. 5 ст. 19 Закону №2939).

Між тим, як зазначено Вищим адміністративним судом України у довідці про вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 01.06.2013 р., визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків. Щодо несуб'єктів владних повноважень, то вони можуть бути тільки розпорядниками такої інформації.

При цьому для з'ясування того, чи є інформація публічною, дослідженню підлягають підстави одержання чи створення інформації суб'єктами владних повноважень. Для вирішення цього питання необхідно з'ясувати підстави отримання чи створення запитуваної інформації, виходячи із того, що публічна інформація одержується чи створюється суб'єктами владних повноважень на виконання обов'язків, визначених чинним законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону №2939 для забезпечення збереження та доступу до публічної інформації документи, що знаходяться у суб'єктів владних повноважень, підлягають обов'язковій реєстрації в системі обліку.

Так, як визначено положеннями ст. 20 Закону №2939 розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту (ч. 1). У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту (ч. 2).

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту (ч. 4).

Разом з тим, згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 р. №1084-р «Про перенесення робочих днів у 2015 році» з метою створення сприятливих умов для святкування 1 січня - Нового року та 7 січня - Різдва Христового, а також раціонального використання робочого часу рекомендовано керівникам підприємств, установ і організацій (за винятком органів Пенсійного фонду України, Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", Державної казначейської служби та банків) перенести у порядку і на умовах, установлених законодавством, у 2015 році для працівників, яким установлено п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, робочі дні з: п'ятниці 2 січня - на суботу 17 січня; четверга 8 січня - на суботу 31 січня; п'ятниці 9 січня - на суботу 14 лютого.

Отже, день 02.01.2015 р., коли, як зазначає позивач, відповідачем отримано запит від 23.12.2014 р., фактично у Міністерстві освіти і науки України був неробочим, зважаючи на що можливість здійснити згідно ч. 1 ст. 18 Закону № 2939 обов'язкову реєстрацію даного запиту в системі обліку міністерства у відповідача була відсутньою. Водночас, як встановлено судом, датою фактичної реєстрації запиту позивача від 23.12.214 р. у міністерстві є 13.01.2015 р., а тому саме із вказаної дати повинен здійснюватися відлік передбаченого ст. 20 Закону №2939 строку для надання відповіді позивачу.

Так, зокрема, останнім днем надання відповіді на запит ОСОБА_1 є 19.01.2015 р. Однак, як встановлено судом з копії поштового конверту, фактично лист від 15.01.2015 р. №1/11-265 здано відповідачем до органу поштового зв"язку (Київ 135) 25.02.2015 р., тобто набагато пізніше п'яти робочих днів, передбачених ст. 20 Закону №2939, для надання відповіді на запит про надання публічної інформації, що в свою чергу свідчить про порушення Міністерством освіти і науки України визначеного строку.

Водночас згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин саме від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Однак, в даній ситуації недотримання відповідачем п"ятиденного строку для надання відповіді на запит не свідчить про порушення прав та/або законних інтересів позивача, адже, як підтверджено ОСОБА_1 у клопотанні від 03.04.2015 р., фактично станом на момент розгляду справи відповідь на запит від 23.12.2014 р. ним отримано. При цьому варто відмітити, що будь - яких зауважень стосовно змісту та/або повноти наданої у листі від 15.01.2015 р. №1/11-265 інформації позивачем під час судового розгляду не заявлялось.

Між тим, предметом позовних вимог в даній адміністративній справі є саме визнання протиправною бездіяльності Міністерства освіти і науки України щодо ненадання відповіді на запит від 23.12.2014 р., а також зобов"язання відповідача надати відповідь на вказаний запит. Проте, як вбачається із наведених вище обставин, на момент прийняття рішення у даній справі заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги не є актуальними, адже відповідь на запит від 23.12.2014 р. Міністерством освіти і науки України позивачу фактично надано, а тому відповідно і бездіяльність, про яку йдеться у позовній заяві, відсутня. Інших позовних вимог позивачем не заявлено.

Таким чином, враховуючи наведене, а також виходячи із наявних у справі наданих сторонами доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи вищенаведене в сукупності та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Головуючий Суддя Я.І. Добрянська

Судді: А.С. Мазур

А.В. Літвінова

Дата складання та підписання в повному обсязі постанови - 23.04.2015 р.