Справа № 804/15097/14
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2015 рокусправа № 804/15097/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Малиш Н.І.

суддів: Щербака А.А. Баранник Н.П.

за участю секретаря судового засідання: Спірічев Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровськ апеляційну скаргу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2014 року у справі № 804/15097/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліфтремонт" до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № від 08.09.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з висновками відповідача які зроблені за результатами перевірки щодо порушення позивачем податкового законодавства,

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2014р. позов задоволено.

Відповідачем на вказане рішення суду була подана апеляційна скарга в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. Зокрема скарга обґрунтована тим що при проведенні документальної позапланової перевірки ТОВ "Ліфтремонт" досліджені надані первинні документи суб'єкта господарювання , на підставі яких встановлено нереальність настання правових наслідків.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав просив її задовольнити з підстав в ній викладених.

Представник позивача щодо апеляційної скарги заперечив, у її задоволенні просив відмовити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість ТОВ "Ліфтремонт" під час здійснення взаємовідносин з ТОВ "Днепртехноком" за період січень 2014 року, їх реальності та повноти відображення в обліку, за результатами якої складено акт від 22.08.2014року за № 3023/2203/31688107.

Перевіркою встановлені порушення позивачем:п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму - 79 069 грн., в т.ч. по періодам: січень 2014 року на суму 49053грн; лютий 2014 року на суму 30016 грн.

Висновки перевіряючих про нереальний характер господарських операцій між позивачем та ТОВ "Днепртехноком" ґрунтуються в тому числі і на підставі акту ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № 468/04-62-22-3/38530554 від 31.03.2014 року про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Днепртехноком"

За результатами перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 08.09.2014 року за № якими збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 79069,00 грн., та застосовано штрафні санкції на суму 39534,50 грн.

29.08.2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Ліфтремонт" на адресу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області було надано заперечення до акту від 22.08.2014 року за № 3023/2203/31688107 про результати проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість ТОВ "Ліфтремонт" під час здійснення взаємовідносин з ТОВ "Днепртехноком" за період січень 2014 року, їх реальності та повноти відображення в обліку.

За результатами розгляду вищевказаного заперечення відповідачем надано інформацію що висновок викладений в акті від 22.08.2014 року № 3023/2203/31688107 є правомірним та не суперечить діючому законодавству.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги прийшов до висновку , що позивачем не було занижено суму податку на додану вартість по господарським операціям з ТОВ "Днепртехноком" у розмірі 79069,00 грн.

Колегія суду погоджується з доводами суду першої інстанції .

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що за перевіряємий період, позивач мав господарські взаємовідносини із ТОВ " Днепртехноком ".

03.06.2013 року між ТОВ "Днепртехноком" та ТОВ "Ліфтремонт" укладено договір поставки № 040613. Відповідно до умов вказаного договору ТОВ "Днепртехноком" зобов'язується в порядку та на умовах , визначених в цьому договорі , передати у власність ТОВ "Ліфтремонт" продукцію (товар), а ТОВ "Ліфтремонт" зобов'язується в порядку та на умовах , визначених у цьому договорі прийняти та оплатити товар.

Разом з тим слід зазначити що згідно з умовами вищевказаного договору транспортування товару здійснювалось ТОВ "Днепртехноком" на склад ТОВ "Ліфтремонт", який знаходиться в м. Дніпропетровськ.

На підтвердження здійснення господарської операції позивачем надано суду копії відповідного договору поставки № 040613, специфікації, рахунки-фактури, видаткові накладні, податкові накладні.

Разом з тим матеріали справи містять договір на обслуговування ліфтового обладнання , договір про оренду складського приміщення, акти використання та списання товарів (запчастини до ліфтового обладнання).

Надаючи оцінку обґрунтованості висновків податкового органу та правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення колегія суддів зазначає, що відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів (послуг) або дата отримання платником податку товарів (послуг), що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Положеннями пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів (послуг), на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.6, 201.10 ст. 201 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи 03.06.2013 року ТОВ "Днепртехноком" та ТОВ "Ліфтремонт" уклали договір поставки № 040613 на виконання якого були виписані видаткові та податкові накладні.

Вищезазначений договір не було визнано недійсним в судовому порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги також зазначено, про відсутність у позивача в ході перевірки товаро-транспортних накладних на підтвердження господарських операцій з ТОВ "Дніпртехноком".

Згідно з розділом 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за № 128/2568, визначено, що зокрема товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Доводи щодо відсутності товарно-транспортних накладних під час перевірки, суд апеляційної інстанції знаходить необґрунтованими, оскільки вказані документи не можуть спростовувати факт здійснення господарської операції між ТОВ "Ліфтремонт" та ТОВ "Днепртехноком".

Таким чином суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт здійснення ТОВ "Ліфтремонт" господарських операцій з ТОВ "Днепртехноком" підтверджується належними та достатніми первинними документами.

Щодо посилання податкового органу на Акт ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № 468/04-62-22-3/38530554 від 31.03.2014 року про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Днепртехноком" колегія суддів зазначає, що зі змісту даного Акту вбачається, що фактично первинні документи, які знаходяться у ТОВ "Днепртехноком" під час перевірки не досліджувалися, а тому твердження податкового органу щодо не підтвердження господарських правовідносин даного платника податків з контрагентами не можна вважати обґрунтованими та доведеними.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2014 року у справі № 804/15097/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліфтремонт" до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Відповідно до ст. 254 КАС України ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст рішення складено 27 квітня 2015 року.

Головуючий: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник