Справа № 826/1455/15
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1455/15 Головуючий у 1-й інстанції: Амельохін В.В. Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

21 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціям «Кімберлі-Кларк Україна» до Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Кімберлі-Кларк Україна» (далі - Позивач, ТОВ з ІІ «Кімберлі-Кларк Україна») звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників (далі - Відповідач, Центральний офіс з ОВП) про скасування податкових повідомлень-рішень Центрального офісу з ОВП від 14.01.2015 року №, №, №000033710.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.03.2015 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки митна декларація є достатнім доказом сплати ПДВ до бюджету, заявлення Позивачем бюджетного відшкодування у розмірі, меншому ніж сума ПДВ, сплачена під час митного оформлення товару, є обґрунтованим, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Наголошує на неповному дослідженні судом всіх фактичних обставин справи та перевірки їх доказами, що спричинило прийняття неправильного рішення.

У судовому засіданні повноважний представник Апелянта доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд вимоги останньої задовольнити повністю.

Представники Позивача наполягали на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інтонації - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що у грудні 2014 року працівниками Центрального офісу з ОВП на підставі наказу від 03.12.2014 року №1188 згідно пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України було проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТОВ з ІІ «Кімберлі-Кларк Україна» від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань наступних звітних періодів за вересень 2014 року. У ході перевірки податковим органом було виявлено порушення Позивачем: п. п. 198.3, 198.6 ст. 198, п. п. 201.12, 201.15 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податкового кредиту у розмірі 3 737 951,00 грн., а саме: за серпень 2014 року - 3 228 307,00 грн., за вересень 2014 року - 509 644,00 грн.; п.п. 198.3, 198.6 ст. 198, п. п. 200.1, 200.3 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 ПК України, що призвело до завищення суми від'ємного значення у розмірі 2 241 753,00 грн., а саме: за серпень 2014 року - 1 732 109,00 грн., за вересень 2014 року - 509 644,00 грн.; пп. 14.1.8 п. 14.1 ст. 14, п. 200.4 ст. 200 ПК України, внаслідок чого завищено суму бюджетного відшкодування за вересень 2014 року у розмірі 1 469 198,00 грн. Результати перевірки зафіксовані в акті від 19.12.2014 року №1544/28-10-37-20/21701474. На підставі викладених в акті перевірки висновків Відповідачем 14.01.2015 року винесені податкове повідомлення-рішення: №, яким Позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1 732 109,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 433 027,25 грн.; №, яким ТОВ з ІІ «Кімберлі-Кларк Україна» збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на загальну суму 1 870 247,50 грн., у тому числі за основним платежем - 1 496 198,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 374 049,50 грн.; №, яким Позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 509 644,00 грн.

Надаючи оцінку правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд першої інстанції встановив, що у період, що перевірявся, Позивачем у серпні - вересні 2014 року до складу податкового кредиту було включено суми ПДВ, сплачені внаслідок митного оформлення придбаних в іноземних контрагентів товарів - вологі серветки для дітей з нетканих матеріалів, просочених миючими розчинами; туалетний папір; одноразові гігієнічні жіночі тампони з целюлозного волокна; гігієнічні паперові серветки; гігієнічні жіночі прокладки на кожен день; одноразові гігієнічні дитячі паперові підгузники.

Як вірно зазначив Окружний адміністративний суд м. Києва, зі змісту наявних у матеріалах справи вантажно-митних декларацій вбачається, що за імпортований товар Позивачем сплачено до бюджету ПДВ за ставкою 20%.

Водночас, у ході проведення перевірки податковим органом було встановлено, що під час подання декларацій за відповідний період платником податків застосовано зміни, внесені Законами України від 24.03.2014 року №1166-VII та від 10.04.2014 року №1200-VII, щодо оподаткування товарів, а саме лікарських засобів на митній території України, які у відповідності до пп. 194.1.1 п. 194.1 ст. 194 ПК України, оподатковуються за ставкою 7%.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ з ІІ «Кімберлі-Кларк Україна» було подано до митного органу уточнюючі розрахунки про внесення змін до митних декларацій за серпень - вересень 2014 року в частині зміни ставки податку і розміру податкових зобов'язань з ПДВ, що підлягали сплаті до бюджету, та повернення з держаного бюджету надміру сплачених коштів, оскільки ставка у розмірі 20% була застосована помилково замість 7%.

Крім того, з посиланням на постанову Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2015 року у справі №810/7225/14, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначив, що узгодженими для ТОВ з ІІ «Кімберлі-Клар Україна» є зобов'язання з ПДВ при імпорті медичних виробів за ставкою 7%, а відтак включення до складу податкового кредиту з податку на додану вартість у період серпень - вересень 2014 року сум у меншому розмірі, ніж фактично сплачено згідно митними деклараціями, є обґрунтованим.

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз ст. ст. 198, 200, 201 ПК України, ст. 297 МК України, прийшов до висновку, що оскільки матеріалами справи підтверджується Позивачем сплата у серпні та вересні 2014 року суми податку на додану вартість у розмірі 10 637 224,84 грн. та 21 921 822,64 грн. відповідно, декларування податкового кредиту у розмірі, меншому ніж сума сплаченого податку, є правомірним.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.

Приписи п. 198.3 ст. 198 ПК України закріплюють, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.12 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, визначені Позивачем у колонці «б» графи 12.1 «обсяг придбання, податок на додану вартість, сплачений митним органам» податкових декларацій з податку на додану вартість за серпень 2014 року та вересень 2014 року у розмірі 4 681 050,00 грн. та 20 975 341,00 грн. підтверджуються копіями вантажно-митних декларації (т. 1 а.с. 144-244, 246-251; т. 2 а.с. 1-250; т. 3 а.с. 1-207, 213-216).

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.4 ст. 200 ПК України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

За таких обставин, враховуючи підтвердження наявними у матеріалах справи копіями вантажно-митних декларацій права Позивача на формування податкового кредиту в сумі, більшій ніж зазначено останнім у податкових деклараціях за серпень та вересень 2014 року, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість позиції податкового органу про завищення ТОВ з ІІ «Кімберлі-Кларк Україна» податкового кредиту з ПДВ та, відповідно, завищення від'ємного значення та бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціям «Кімберлі-Кларк Україна» до Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.