Справа № 826/75/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 березня 2015 року № 826/75/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві, Толочко Олесі Володимирівни - головного державного ревізора-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів з зборів ФО Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання неправомірними дій, скасування податкового повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1, позивач) до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - ДПІ у Дарницькому районі м. Києва, відповідач 1), головного державного ревізора-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів з зборів ФО Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - Толчко О.В., відповідач 2) в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить:

визнати неправомірними дії Толочко О.В. щодо анулювання реєстрації ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку та переведення ФОП ОСОБА_1 з 01.04.2012р. на загальну систему оподаткування;

скасувати в повному обсязі: податкове повідомлення-рішення від 02.09.2014р. №; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 02.09.2014р. №; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02.09.2014р. №Ф-.

Свої позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що висновки акту перевірки, на підставі яких винесено оскаржувані рішення, не відповідають дійсним обставинам справи та нормам чинного законодавства, і тому позивач вважає прийняті рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Позивач зазначає, що Толочко О.В. в порушення вимог п.299.11 ст.299 Податкового кодексу України, одноособово (без рішення відповідача1) в акті перевірки позбавила позивача статусу платника єдиного податку та анулювала реєстрацію позивача як платника єдиного податку з 01.04.2012р. у спосіб не передбачений Податковим кодексом України, та неправомірно нарахувала позивачу за 2012-2013 роки суми податку з доходів фізичних осіб в розмірі 51 214,95 грн. та єдиного соціального внеску в розмірі 114 094,64 грн.

Позивач стверджує, що хибні припущення та висновки Толочко О.В. наведені в акті перевірки не мають жодного документального підтвердження, тому в акті перевірки Толочко О.В. не змогла навести жодного конкретного випадку, прикладу, події, дати, документу - які б чітко вказували на вчинені позивачем порушення умов перебування на II групі спрощеної системи оподаткування з січня 2012 року.

Окрім того, позивач стверджує, що вона у січні 2012 року не укладала жодних договорів з предметом договору: переклад текстів та документації, та не надавала послуги з перекладу текстів та документів платникам податків на загальних підставах.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали повністю, просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, зазначених у письмових запереченнях, пояснив суду, що податковий орган діяв у межах наданих йому повноважень, а оскаржувані рішення винесені обґрунтовано, з підстав, передбачених чинним законодавством.

Представник відповідача 2 у судове засідання не прибув, письмових заперечень чи пояснень з приводу заявлених позовних вимог суду не надав.

Відповідно до приписів частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, з урахуванням вимог статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали судом встановлено наступне.

СПД - ФО ОСОБА_1 зареєстрована в РДА Дарницького району м. Києва, свідоцтво про державну реєстрацію від 15.02.2006р. №000899.

ДПІ у Дарницькому районі м. Києва на підставі направлень від 21.07.2014р. №775, № 776, згідно підпункту 78.1.1 пункту 78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України проведена документальна позапланова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності ОСОБА_1, дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р.

За результатами перевірки складено акт про результати документальної планової виїзної перевірки від 06.08.2014р. № 6105/26-51-17-01/. (надалі - акт перевірки).

Згідно з висновками, викладеними в акті перевірки, встановлено порушення:

- п.п. 177.5.2 п. 177.5 ст.177, п.п.49.18.2, п.п.49.18.5 п.49.18 ст.19 Податкового кодексу України, СГД ОСОБА_1 декларації про доходи за II кв. 2012р., за 2012 рік та 2013 рік до ДПІ у Дарницькому районі м. Києва не подала;

- п. 176.1 ст.176 п. 177.2 ст.177 Податкового кодексу України , СГД ОСОБА_1 занизила оподатковуваний дохід за 2012р. на суму 96441,00 грн., за 2013р. - на суму 232362.00 грн.. що призвело до заниження податкових зобов'язань з податку з доходів фізичних осіб за 2012р. - на суму 14466,15 грн., за 2013р. - на суму 36748,80 грн., всього на суму 51 214,95 грн.;

- Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», при перевірці виявлено відхилення суми доходу, на який нараховується ЄСВ з урахуванням максимальної величини, виявленої під час перевірки , в результаті чого донараховано єдиний соціальний внесок 34.7% за 2012 рік та 2013 рік на загальну суму 114094,64 грн.

Висновки акту перевірки обґрунтовані тим, що ФОП ОСОБА_1 надавала послуги з перекладу текстів та документів суб'єктам господарської діяльності - платникам податків на загальних підставах, чим порушила умови перебування на II групі спрощеної системи оподаткування з січня 2012 року, таким чином з 01.04.2012 року повинна була перейти на сплату інших податків і зборів, визначених Податковим кодексом України, а саме на загальну систему оподаткування.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, ДПІ у Дарницькому районі м. Києва винесено податкове повідомлення-рішення від 02.09.2014р. №, яким збільшено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 51 214,95 грн. та нараховано штрафні санкції у розмірі 13 313,74 грн.

Окрім того, ДПІ у Дарницькому районі м. Києва винесено рішення від 02.09.2014р. № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким позивачу донараховано єдиного внеску у розмірі 114 094,64 грн., та застосовано штраф у розмірі 7 377,98 грн.

Також, відповідачем на адресу позивача направлено вимогу від 02.09.2014р. № Ф-1 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 114 94,64 грн.

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням і рішенням про застосування штрафних санкцій, ФОП ОСОБА_1 подала первинну скаргу від 15.09.2014р. (вх. № 7358/3 від 15.09.2014р.) та доповнення до неї від 30.09.2014р. (вх. № 79413 від 01.10.2014р.) до Головного управління ДФС у м. Києві.

Головне управління ДФС у м. Києві рішенням від 15.10.2014р. залишило без змін оскаржуване залишила без змінподаткове повідомлення-рішення і рішення про застосування штрафних санкцій, а скаргу позивача - без задоволення.

ФОП ОСОБА_1 звернулася із скаргою від 28.10.2014р. (вх. № 3704/ФОП від 29.10.2014р.) до ДФС України про оскарження податкового повідомлення-рішення №, рішення про застосування штрафних санкцій № від 02.09.2014р. та вимоги № від 02.09.2014р.

ДФС України рішенням від 19.12.2014р. відмовила ФОП ОСОБА_1 щодо оскарження вказаних рішень та вимоги, залишила скаргу позивача без задоволення.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення виходячи з наступного.

ФОП ОСОБА_1 у період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р. працювала за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва та була платником єдиного податку (з 01.01.2012р. по 31.12.2013р. платник єдиного податку II групи).

З матеріалів справи вбачається, що у період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р. ФОП ОСОБА_1 надавала послуги з перекладу текстів та документів суб'єктам господарської діяльності - платникам податків на загальних підставах.

Зокрема, Представництво «Альпен Фарма АГ» (код ЄДПРОУ 26602377) згідно договорів №24/05-11 від 24.05.2011р., №21/10-11 від 21.10.2011р., №20/08-12 від 20.08.2012р., №19/11-12 від 19.11.2012р., №27/04-12 від 27.04.2012р., №10/01-12 від 10.01.2012р, №11/05-13 від 10.05.2013р., №16/008-13 від 16.08.2013р.; Представництво «ДР.ФАЛЬК ФАРМА Гмбх» (код ЄДПРОУ 26581052) згідно договорів №20/12-12 від 20.12.2012р., №14/05-13 від 14.05.2013р.

Згідно умов договорів, всі платежі на користь позивача за договорами здійснювались шляхом переказів коштів на її банківський рахунок №5861 в Філія AT "Укрексімбанк" у м. Києві (МФО 380333).

Згідно банківських виписок по розрахункових рахунках №5861, відкритих в Філія AT "Укрексімбанк" у м. Києві (МФО 380333), вбачається, що ФОП ОСОБА_1 отримала на розрахунковий рахунок виручку за надані послуги у 2011 році - на суму 204300,00 грн., у 2012 році - на суму 163 350,00 грн., у 2013 році - на суму 234720,00 грн.

Відповідно до копій рахунків-фактур та актів прийому-передачі виконаних робіт, позивач надавала вказаним суб'єктам послуги з перекладання тексту.

Враховуючи зазначені обставини та копії первинних документів, наявні в матеріалах справи, суд вважає необґрунтованими і такими, що спростовуються наявними доказами твердження позивача, що вона не укладала жодних договорів з предметом договору: переклад текстів та документації, та не надавала послуги з перекладу текстів та документів платникам податків на загальних підставах.

З огляду на таке, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України суб'єкти господарювання, фізичні особи - підприємці II групи єдиного податку - це фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Крім того, пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України передбачено, що платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки, зокрема, у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність.

Відповідно до пунктів 293.1 та 293.2 ст. 293 Податкового кодексу України ставки єдиного податку для платників першої - другої груп встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць, зокрема, для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно п. 293.4 ст. 293 Податкового кодексу України ставка єдиного податку встановлюється для платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи - підприємці) у розмірі 15 відсотків:1) до суми перевищення обсягу доходу, визначеного упідпунктах 1, 2 і 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу; 2) до доходу, отриманого від провадження діяльності, не зазначеноїу реєстрі платників єдиного податку, віднесеного до першої або другої групи; 3) до доходу, отриманого при застосуванні іншого способу розрахунків, ніж зазначений у цій главі; 4) до доходу, отриманого від здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування; 5) до доходу, отриманого платниками першої або другої групи від провадження діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно.

Провівши системний аналіз вищезазначених норм права, суд приходить до висновку, що у разі порушення платником єдиного податку умов, визначених Податковим кодексом України щодо перебування на спрощеній системі оподаткування та/або перебування у відповідній групі платника єдиного податку, такий платник зобов'язаний у податковій декларації додатково відобразити окремо доходи, отримані від здійснення операцій, які не дають права на застосування спрощеної системи оподаткування, та застосувати до них ставку єдиного податку в розмірі 15% і з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, в якому здійснено одне з порушень, перейти до іншої групи платника єдиного податку або на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом

Відповідно до вимог п.299.11 ст.299 Податкового кодексу України у разі виявлення контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку вимог, встановлених главою 1 розділу XIV Податкового кодексу України, анулювання реєстрації платника єдиного податку проводиться з першого числа місяця, наступного за кварталом в якому допущено порушення.

Враховуючи вищезазначене, оскільки ФОП ОСОБА_1 порушила умови перебування у ІІ групі спрощеної системи оподаткування з січня 2012 року, вона повинна була з 01.04.2012р. а перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Податковим кодексом України , а саме на загальну систему оподаткування.

Беручи до уваги порушення з боку позивача, суд вважає, що податковим органом обґрунтовано анульовано реєстрацію платника єдиного податку та згідно пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 п.299.11 ст.299 Податкового кодексу України переведено ФОП ОСОБА_1 на загальну систему оподаткування, а отже, позовні вимоги про визнання неправомірними дій Толочко О.В. щодо анулювання реєстрації ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку та переведення ФОП ОСОБА_1 з 01.04.2012р. на загальну систему оподаткування є необґрунтованими.

Окрім того, відповідно до пп. 177.5.2 п.177.5 ст177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці, які зареєстровані протягом року або перейшли із спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування чи сплачували фіксований податок до набрання чинності цим Кодексом, подають податкову декларацію за результатами звітного кварталу, в якому розпочата така діяльність, або відбувся перехід на загальну систему оподаткування.

Пунктом 177.2 ст.177 Податкового кодексу України визначено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Згідно п. 177.1 ст.177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними у пункті 167.1 статті167 Кодексу.

Пунктом 167.1 ст.167 Податкового кодексу України визначено, що ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, одержаних, у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які виплачуються (надаються) платнику у зв'язку з відносинами трудового найму та в умовах цивільно-правового договору; виграшу у державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

У разі якщо загальна сума отриманих платником податку у звітному податковому місяці доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, ставка податку становить 17 відсотків суми перевищення з урахуванням податку, сплаченого за ставкою 15 відсотків.

В той же час, ФОП ОСОБА_1 в порушення вимог п.п.177.5.2 п.177.5 ст.177, п.п.49.18.2, п.п.49.18.5 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України декларацій про доходи за II кв. 2012р., за 2012 рік та 2013 рік до ДПІ у Дарницькому районі м. Києва не подавала.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується із висновком податкового органу, що позивач в порушення вимог п. 176.1 ст.176 п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України занизила оподатковуваний дохід за 2012 рік на суму 96441,00 грн., за 2013 рік - на суму 232362,00 грн., що призвело до заниження податкових зобов'язань з податку з доходів фізичних осіб за 2012 рік на суму 14 466,15 грн., за 2013 рік на суму 36748,80 грн., всього на суму 51214,95 грн.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 02.09.2014р. №, яким збільшено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 51 214,95 грн. та нараховано штрафні санкції у розмірі 13 313,74 грн., винесене ДПІ у Дарницькому районі м. Києва обґрунтовано та не підлягає скасуванню.

Окрім того, згідно інформаційної довідки з Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва встановлено, що позивач звіти до Пенсійного фонду за 2011р., 2012р., та до ДПІ у Дарницькому районі м. Києва за 2013 рік подавала як платник єдиного податку.

Враховуючи викладені вище обставини, у зв'язку з переведенням позивача на загальну систему оподаткування, податковим органом виявлено відхилення, в результаті чого донараховано загальну суму чистого доходу за 2012 та 2013 роки в розмірі 328803,00 грн. та суму доходу, на який нараховується єдиний соціальний внесок за 2012 та 2013 роки на суму 328 803,00 грн.

Керуючись вимогами ст.7 ч. 3 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. № 2464- VI нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом, а саме: максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок).

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що при перевірці виявлено відхилення та донараховано єдиний соціальний внесок 34,7% за 2012 та 2013 роки на загальну суму 114094,64 грн.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що відповідачем правомірно і обґрунтовано винесено рішення від 02.09.2014р. № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким позивачу донараховано єдиного внеску у розмірі 114 094,64 грн., та застосовано штраф у розмірі 7 377,98 грн. та направлено позивачу вимогу від 02.09.2014р. № Ф-1 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 114 94,64 грн.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем доведено правомірність винесення оскаржуваних рішень і вимоги.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Беручи до уваги положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко