Справа № 821/861/15-а
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/861/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кузьменко Н.А.

при секретарі - Багненко Т.В.

за участю: представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача - Бабаскіної Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Цюрупинського районного управління юстиції у Херсонській області Бабаскіної Тетяни Богданівни про захист порушених прав, -

встановив:

19 березня 2015 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 до в. о. начальника відділу державної виконавчої служби Цюрупинського районного управління юстиції у Херсонській області Бабаскіної Тетяни Богданівни з позовними вимогами про захист порушених прав, а саме:

- визнати дії в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Цюрупинського районного управління юстиції у Херсонській області Бабаскіної Тетяни Богданівни, щодо відмови у вчиненні дій спрямованих на повернення ОСОБА_4 помилково стягнутих коштів (штрафу за постановою ТДІП за №21-01-08/320-25 від 21 жовтня 2013 року) протиправними;

- зобов'язати в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Цюрупинського районного управління юстиції у Херсонській області Бабаскіну Тетяну Богданівну подати подання до органів Казначейства про повернення помилково стягнутих з ОСОБА_4 грошових коштів у рамках виконавчого провадження з виконання постанови ТДІП за №21-01-08/320-25 від 21 жовтня 2013 року у розмірі 850,00 грн. штрафу та 169,00 грн. стягнутих відділом державної виконавчої служби Цюрупинського районного управління юстиції Херсонської області на проведення виконавчих дій.

Обґрунтовуючи свою правову позицію позивач зазначає, що 21 жовтня 2013 року інспектором Територіальної державної інспекції праці у Херсонській області Єложенко О.Л. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за №21-01-08/320-25, відносно ОСОБА_4, якою накладено штраф у розмірі 850,00 грн. 31 жовтня 2013 року позивачем було подано позов до Цюрупинського районного суду Херсонської області про скасування зазначеної постанови, про що повідомлено Територіальну державну інспекцію з питань праці (далі - ТДІП). Процедура судового оскарження постанови завершилась у вересні 2014 року. Незважаючи на процедуру судового оскарження постанова була направлена до відділу державної виконавчої служби Цюрупинського районного управління юстиції Херсонської області (далі - ВДВС Цюрупинського РУЮ), який постановою від 06 листопада 2013 року відкрив виконавче провадження. 29 вересня 2014 року постановою Цюрупинського районного суду Херсонської області скасовано постанову ТДІП за №21-01-08/320-25 від 21 жовтня 2013 року. Позивач 02 лютого 2015 року звернулась до відповідача з заявою про вчинення дій по поверненню стягнутих з пенсії грошових коштів в розмірі 1019,00 грн. 24 лютого 2015 року відповідач відмовив у вчиненні дій по поверненню стягнутих коштів. З посиланням на постанову Міністерства фінансів України №787 від 03.09.2013 року обґрунтовує правомірність своїх вимог. Все це на думку позивача є підставами для постановлення судового рішення про захист порушених прав.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав зазначених в адміністративному позові.

Відповідач 14 квітня 2015 року надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнає з таких підстав. Переданий на виконання виконавчий документ відповідав вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження». 06.11.2013 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку того ж дня направлено боржнику. 13.11.2013 винесено постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 85,00 грн. та витрат на проведення виконавчих дій в сумі 84,00 грн. 08.02.2014 на адресу пенсійного фонду України направлено постанову про відрахування з пенсії боржника на погашення боргу. 19.11.2014 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», в зв'язку з повним фактичним виконанням виконавчого провадження. З наведеного відповідач робить висновок про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, зваживши доводи позивача викладені в адміністративному позові та доводи відповідача викладені в письмових запереченнях, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що постановою ТДІП у Херсонській області «Про накладення адміністративного стягнення відповідно до статті 188-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення» від 21 жовтня 2013 року за №21-01-08/320-25 на фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 850,00 грн.

Постановою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 29 вересня 2014 року по справі №664/4147/13-а за позовом ОСОБА_4 до державного інспектора праці ТДІП у Херсонській області Єложенка О.Л. про захист порушених прав шляхом скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення скасовано постанову від 21-01-08/320-25 від 21.10.2013 року як незаконну.

ВДВС Цюрупинського РУЮ постановою про відкриття виконавчого провадження від 06 листопада 2013 року ВП№40600458, відкрив виконавче провадження з примусового виконання постанови від 21-01-08/320-25 від 21.10.2013 року. Постанова направлена на адресу позивача, в постанові зазначено адреса в мережі Інтернет та ідентифікатор доступу для можливості ознайомитись з матеріалами провадження.

Постановою про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження від 12 листопада 2013 року ВП№40600458, приєднано виконавче провадження до зведеного виконавчого провадження №47310882.

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 19 листопада 2014 року ВП№40600458 виконавче провадження з примусового виконання постанови № 21-01-08/320-25 від 21.10.2013 року закінчено на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», в зв'язку з фактичним виконанням.

02 лютого 2015 року ОСОБА_4 звернулась до начальника ВДВС Цюрупинського РУЮ з заявою про повернення стягнутих коштів, до якої додала копію постанови № 21-01-08/320-25 від 21.10.2013 року, копію постанови Цюрупинського районного суду Херсонської області від 29 вересня 2014 року по справі №664/4147/13-а та копію довідки з пенсійного фонду за №150/03 від 29 січня 2015 року.

Таким чином, з 02 лютого 2015 року ВДВС Цюрупинського РУЮ дізнався про постанову Цюрупинського районного суду Херсонської області від 29 вересня 2014 року по справі №664/4147/13-а.

ВДВС Цюрупинського РУЮ листом від 24 лютого 2015року №1551 повідомило, що повернення грошових коштів не передбачено в Законі України «Про виконавче провадження».

Правомірність дій відповідача є предметом судового розгляду.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією, Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Преамбула до Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Частиною 1 та 2 ст. 2 вищезазначеного Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Згідно із ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом (ч.1, п.6 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження»).

Грошові суми, стягнуті державним виконавцем до Державного бюджету України або місцевих бюджетів, перераховуються в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики (ч.4 ст.45 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження»).

Позивач мав змогу вплинути на підставу для завершення виконавчого провадження, вчасно подавши до ВДВС Цюрупинського РУЮ постанову Цюрупинського районного суду про скасування спірної постанови ТДІП у Херсонській області.

Так виконавче провадження підлягає закінченню разі скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (п.4 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження»).

У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Порушення наведених норм при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження судом не встановлено.

До 02 лютого 2015 року ВДВС Цюрупинського РУЮ не був обізнаний з фактом судового оскарження спірної постанови, а також з судовим рішенням, при вчиненні виконавчих дій ВДВС Цюрупинського РУЮ мав підстави вважати спірну постанову виконавчим документом, доказів протилежного сторони не надали.

Стосовно посилання позивача на норми Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів від 03.09.2013 року суд зазначає наступне.

Міністерство фінансів України наказом від 03 вересня 2013 року №787 затвердило Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів (далі - порядок №787).

Цей Порядок визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) (п.2 Порядку №787).

Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (п. 5 Порядку №787у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23.02.2015 р. N 202).

Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов'язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи готівкою.

У заяві платник може визначити довірену особу для отримання коштів, що мають бути повернені йому з бюджету. У такому разі до заяви про повернення коштів з бюджету додаються довіреність на отримання коштів довіреною особою, засвідчена згідно з вимогами Цивільного кодексу України, та копія паспорта довіреної особи (абз.7-8 п.5 Порядку №787 в редакції наказу Міністерства фінансів України від 23.02.2015 р. N 202).

Подання складається органом, який здійснює облік заборгованості в розрізі позичальників, за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою із найменуванням та ідентифікаційним кодом установи, з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (п.8 Порядку №787).

В даному випадку відповідач не має ознак органу, що контролює справляння надходжень бюджету, на відповідача згідно Закону України «Про виконавче провадження» покладено інші спеціальні функції, доказів протилежного сторони суду не надали.

Доказів, які підтверджують порушення відповідачем вимог чинного законодавства суду не надано та не доведено протиправність дій відповідача.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ч.1 ст. 296 КУпАП, скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв'язаних з цією постановою.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивач обрав не належний спосіб захисту порушеного права, оскільки дане питання повинно бути вирішено в судовому порядку шляхом подання до місцевого суду, як адміністративного позову про повернення стягнутих коштів, в зв`язку із скасуванням постанови про притягнення до адміністративного відповідальності.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивач належними доказами не підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази не дають суду підстав для висновку про протиправність дій відповідача.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 21 квітня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Цюрупинського районного управління юстиції у Херсонській області Бабаскіної Тетяни Богданівни про захист порушених прав - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 27 квітня 2015 року.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 11.5.