Справа № 460/4457/13а
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року Справа № 876/6243/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Гуляка В.В.,

з участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

представника відповідача Сибірякової А.В.,

прокурора Гончара Б.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Львівського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України та Львівського обласного військового комісаріату на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 02 грудня 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Львівського обласного військового комісаріату про стягнення недоплаченного грошового забезпечення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Яворівського районного суду Львівської області із адміністративним позовом до Львівського обласного військового комісаріату про стягнення недоплаченого грошового забезпечення.

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 02.12.2013 р. позов задоволено. Зобов'язано Львівський обласний військовий комісаріат здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з січня 2004 р. по грудень 2007 р. із застосуванням посадового окладу в межах мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством України на відповідний період та відповідно до Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2000 р. №159 (з урахуванням внесених змін за постановами від 09.08.2001 р. №958 та від 31.03.2003 р. №340), у зв'язку з порушенням термінів їхньої виплати провести нарахування та виплату компенсації грошових доходів. Також постановлено стягнути з Львівського обласного військового комісаріату в користь ОСОБА_2 недоотримане грошове забезпечення у розмірі 107793 грн. 30 коп. шляхом виплати коштів з рахунку відповідача по КПКВ 2101020 КЕКВ 2112, ст.0108 (грошове забезпечення) кошторису Львівського обласного військового комісаріату. Стягнуто з Львівського ОВК в дохід держави 1077,93 грн. судового збору в дохід держави.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Львівська прокуратура з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України та Львівський обласний військовий комісаріат подали апеляційні скарги, оскільки вважають, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Просять постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Прокурор та представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримали вимоги апеляційної скарги та просять їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, що у відповідності до приписів ч.4 ст. 196 КАС України не є перешкодою для судового розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 проходив військову службу у Збройних Силах України у Золочівсько-Перемишлянському ОРВК.

Згідно наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 11.08.2009р. №142-ПМ позивач був звільнений з лав Збройних Сил України та 18.11.2009р. виключений із списків особового складу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції покликався на норми Закону України ,,Про військовий обов'язок та військову службу", Закону України ,,Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Постановою Кабінету Міністрів України від 22.05.2000 р. №829 ,,Про грошове забезпечення військовослужбовців".

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду не відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права та є помилковими.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

В силу положень ст.99 КАС України (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи було встановлено річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислювався з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач просить зобов'язати Львівський обласний військовий комісаріат здійснити перерахунок грошового забезпечення та стягнути недоотримане грошове забезпечення за період з січня 2004р. по грудень 2007р.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що позивач був звільнений з лав Збройних Сил України 11.08.2009р. та 18.11.2009р. виключений зі списків особового складу.

Таким чином, позивачем пропущено строк звернення до суду із адміністративним позовом.

Згідно із ч. 1 ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до суду із вмотивованим клопотанням про поновлення строку, та не вбачає достатніх об'єктивних і поважних причин, які б позбавляли позивача можливості звернутися за захистом своїх порушених прав до суду у встановлений законом строк.

Право на звернення до суду з позовом у позивача виникло з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, однак такий жодного разу у встановлений законодавством процесуальний строк таким не скористався.

Дотримання ж строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

Частиною 1 ст.6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Однак, у справі «Мушта проти України» ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та переслідувати легітимну мету, враховуючи розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Позивач мав усі правові підстави для вчасного звернення до суду з відповідним позовом у розумні строки, будь-яких перешкод для реалізації такого права матеріали справи не містять, як і підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Частиною 2 ст.5 КАС України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду. Якщо суд на підставі позовної та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Дана обставина є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення повинні бути законними і обґрунтованими.

Судом першої інстанції порушено норми матеріального права та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 202 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовна заява залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. ч.3 ст.160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційні скарги Львівського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України та Львівського обласного військового комісаріату задовольнити частково, постанову Яворівського районного суду Львівської області від 02 грудня 2013 року у справі № 460/4457/13-а - скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_2 до Львівського обласного військового комісаріату про стягнення недоплаченого грошового забезпечення - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Гуляк

Ухвала в повному обсязі складена 14 квітня 2015 року.