Справа № 817/622/15
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/622/15

20 квітня 2015 року 15год. 54хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Вавелюк А.І та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Пятак Є.В.

відповідача: представник Юхименко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПБФ ВІКТОРІЯ"
до Державна податкова інспекція у м.Рівному ГУ ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПБФ Вікторія» (далі - ТОВ «ПБФ Вікторія») звернулося до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - ДПІ у м. Рівному) з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 11.05.2012 року № та від 11.05.2012 року №.

Зазначає, що за наслідками позапланової виїзної перевірки згідно з актом від 20.04.2012 року №103/22-100/37198017 податковим органом встановлено, що внаслідок порушення п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України ТОВ «ПБФ Вікторія» занижено податок на додану вартість за серпень 2011 року на суму 16833,00 грн.; п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України завищено валові витрати за III кв. 2011 року у розмірі 84167,00 грн., що призвело до заниження податку на прибуток за III квартал 2011 року на суму 19358,00 грн.

Позивач зазначає, що висновки щодо фіктивності господарських операцій позивача з ТОВ "Перун", здійснення їх без мети реального настання правових наслідків, лише з ціллю заниження об'єкта оподаткування та несплати податків, не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що операції з постачання для ТОВ «ПБФ Вікторія» продукції на суму 101000,00 грн. носили реальний характер та підтверджуються первинними документами.

Представник позивача у судовому засіданні адміністративний позов підтримала повністю та надала додаткові докази, в тому числі товарно-транспортну накладну, якою підтвердила перевезення придбаного товару. Просила адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача позов не визнала, надала письмові заперечення у справі та пояснила, що господарські операції позивача з ТОВ "Перун" носили ознаки безтоварності. Під час перевірки позивачем не надано належних первинних документів та, зокрема, товарно-транспортних накладних. Крім того, відділ податкової міліції Дубенської ОДПІ направлено запит на встановлення місцезнаходження платника податків ТОВ "Перун" від 04.01.2012 р., на який листом ВПМ Дубенської ОДПІ від 04.01.2012 р. №1/26 повідомлено, що за податковою та фактичною адресою: м.Дубно, вул.Заводська, 19/14, вул.Данила Галицького, 20, підприємство не встановлено, посадові особи відсутні. За наведених вище обставин, з урахуванням акту перевірки, аналізуючи господарські операції позивача по придбанню у ТОВ "Перун" продукції, податковий орган зробив висновок про відсутність факту придбання товарно-матеріальних цінностей, що свідчить про укладення угоди без мети настання реальних наслідків. Просила у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав.

Згідно з матеріалами справи, з 06.04.2012р. по 12.04.2012 р посадовими особами ДПІ у м.Рівному на підставі направлення від 06.04.2012р. №166/33-100 проведена документальна виїзна позапланова перевірка ТОВ "ПБФ Вікторія" з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні взаємовідносин з ТОВ"Перун" за серпень 2011 року, за результатами якої складено акт від 20.04.2012 року №103/22-100/37198017 (а.с.123-135). Перевіркою встановлено, що внаслідок порушення: п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України позивачем занижено податок на додану вартість за серпень 2011 року на суму 16833,00 грн.; п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України завищено валові витрати за III кв. 2011 року у розмірі 84167,00 грн., що призвело до заниження податку на прибуток за III квартал 2011 року на суму 19358,00 грн.

Висновки акту обґрунтовуються відсутністю фактичного проведення операцій між ТОВ "ПБФ Вікторія" та ТОВ "Перун", що не спричиняють товарного характеру та спрямовані на здійснення операцій з надання податкової вигоди для позивача та відповідно несплати податків до бюджету.

На підставі акту перевірки ДПІ у м. Рівному Рівненської області ДПС (правонаступником якої є ДПІ у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області) 11 травня 2012 року були прийняті податкові повідомлення-рішення №, яким товариству збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 19358,00 грн., та №, яким визначено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість у розмірі 21041,25 грн., т.ч. за основним платежем - 16833,00 грн., штрафна (фінансова) санкція 4208,25 грн. (а.с.137,138)

Позивач скористався правом на адміністративне оскарження спірних податкових повідомлень-рішень, проте у задоволенні скарг ТОВ "ПБФ Вікторія" було відмовлено (а.с.33-40).

Суд зазначає, що спірні правовідносини врегульовано вимогами Податкового кодексу України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV).

Так, відповідно до ст.1 Закону № 996-XIV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Згідно з ч.1 ст.9 зазначеного Закону факт здійснення господарських операцій фіксується первинними документами.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальну зміну майнового стану суб'єкта господарювання, яка фіксується шляхом складення контрагентами первинних документів.

Вимога щодо реальної зміни майнового стану суб'єкта господарювання кореспондується з положеннями розділів ІІІ, V Податкового кодексу України, якими встановлено порядок формування платниками податків витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, податкового кредиту з податку на додану вартість та визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств і податком на додану вартість.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 розділу ІІІ Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, інших витрат, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 розділу ІІІ Податкового кодексу України, витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку та витрати банківських установ.

Пунктом 138.2 статті 138 розділу ІІІ Податкового кодексу України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

В силу вимог пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 розділу ІІІ Податкового кодексу України до складу витрат не включаються витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.198.1. Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2. Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3. Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6. Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Судом встановлено, що ТОВ «ПБФ Вікторія» (Покупець) та ТОВ "Перун" (Продавець) було укладено договір поставки товару від 01.08.2011 р. за №59/1 з терміном дії договору - до 31 грудня 2010 року, але у будь-якому випадку - до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань по Договору (а.с.11-12).

На виконання умов договору було виписано наступні документи: рахунок-фактура №П-00000615 від 01.08.2011 р. на загальну суму 101000,00 грн., ПДВ - 16833,33 грн.; видаткова накладна №П-00000818 від 01.08.2011 р. на загальну суму - 101000,00 грн., ПДВ - 16833,33 грн.; податкова накладна №1 від 01.08.2011 р. на суму без ПДВ - 84166,67 грн., ПДВ - 16833,33 грн. (за ТМЦ: гільза алюмінієва 16 АЛГ - в кількості 2 шт., гільза алюмінієва 25 АЛГ - в кількості 4 шт., АСБл-10 - в кількості 236 м., кабель ВВП-1 - в кількості 100 шт., АСБл-10 - в кількості 177 м.) (а.с.8-10).

ТОВ "ПБФ Вікторія" здійснено перерахування коштів через розрахунковий рахунок суму 101000,00 грн., в тому числі ПДВ - 16833,33 грн., згідно з платіжними дорученнями №95 від 01.08.2011 року на суму 50000,00 грн.; №113 від 15.08.2011 року на суму 25000,00 грн.; №114 від 15.08.2011 року на суму 26000,00 грн. (а.с.14-16).

Станом на 31.12.2011 р. за ТОВ "ПБФ Вікторія" перед ТОВ "Перун" заборгованість була відсутня.

Крім того, ТОВ „ПБФ Вікторія" за зазначеною податковою накладною, яку відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, до складу податкового кредиту включило ПДВ за серпень 2011 року у сумі 16833,33 грн. В бухгалтерському обліку ТОВ „ПБФ Вікторія" дана операція відображена записом Дт 641 Кт 631 - 16833,33 грн., Дт 281 Кт 631 - 84166,67 грн.

Транспортування даних ТМЦ здійснювалось за рахунок Постачальника, що підтверджується наданою у судове засідання товарно-транспортною накладною від 01.08.2011 року №68 (а.с.208).

Надані позивачем та досліджені у судовому засіданні зазначені вище документи на підтвердження здійснення господарських операцій по придбанню товарно-матеріальних цінностей у ТОВ "Перун" є первинними в розумінні Закону № 996-XIV та відповідають всім необхідним вимогам, передбаченим цим Законом.

Так, податкова накладна №1 від 01.08.2011 р. на суму без ПДВ - 84166,67 грн., ПДВ - 16833,33 грн., відповідає вимогам ст. 201 Податкового кодексу України, претензії щодо її форми та змісту у відповідача відсутні.

На момент виписки на адресу позивача податкових накладних його контрагент знаходився в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та був зареєстрований як платник податку на додану вартість, про що мав відповідне Свідоцтво. Ці обставини представником відповідача у судовому засіданні не заперечувались.

Використання отриманих ТОВ «ПБФ Вікторія» товарно-матеріальних цінностей у господарській діяльності, спрямованій на отримання прибутку, у фінансово-господарських операціях, що оподатковуються податком на додану вартість, підтверджується видатковими та податковими накладними, оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 361, платіжними дорученнями щодо оплати за реалізовану позивачем продукцію контрагентами ДП «Зірненський спиртовий завод», ТОВ «ВПМ Енергоконструкція», ПП Агентство соціальних послуг «Інформ сервіс експрес» та ін. (а.с.75-95).

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні первинними документами підтверджується фактичне здійснення позивачем господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей у ТОВ «Перун», що є підставою для формування ТОВ «ПБФ Вікторія» валових витрат та податкового кредиту у серпні 2011 року.

Суд не бере до уваги доводи позивача щодо неможливості проведення зустрічної перевірки у ТОВ «Перун» та наявності ризикових підприємств - «транзитерів» у ланцюгах постачання цього товариства. Ці обставини не є підставою для відмови добросовісному платнику податків в праві на формування валових витрат та податкового кредиту по фінансово-господарських операціях, по яких він поніс фактичні витрати, пов'язані із здійсненням господарської діяльності та фактично сплатив податок на додану вартість в складі ціни придбаних ним товарів, робіт, послуг.

Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява N 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 зазначив, що якщо національні органи влади за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним із сплатою ПДВ, який нараховується з операції в ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовує заходи відповідальності до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої обов'язки, за дії або бездіяльність постачальника, що перебував поза контролем такого отримувача та відносно якого у останнього не було засобів відстеження та забезпечення виконання зобов'язань, то органи влади виходять за рамки розумного та порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Таким чином, при дослідженні факту здійснення господарських операцій, що були підставою для формування витрат та податкового кредиту платника податків, оцінювати слід відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовано дані податкового обліку. Відносини між учасниками попередніх ланок постачання товарів, на які покликається відповідач, не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між конкретними контрагентами. В разі наявності у органу державної податкової служби інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватися саме щодо цієї особи.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідач не довів правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень, проте позивач на підставі належних та допустимих доказів повністю довів обґрунтованість заявлених позовних вимог.

За наведених обставин та приймаючи рішення у даній справі, суд виходить із повноважень, визначених частиною другою статті 162 КАС України, тому адміністративний позов слід задовольнити шляхом прийняття постанови про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.05.2012 року № та від 11.05.2012 року №.

Судові витрати по справі у розмірі 435 грн. 18 коп. присуджуються на користь позивача на підставі ч.1 ст.94 КАС України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби від 11.05.2012 року № та від 11.05.2012 року №.

Присудити на користь позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "ПБФ ВІКТОРІЯ" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 435 (чотириста тридцять п'ять) грн. 18 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Борискін С.А.