Справа № 815/6052/14
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/6052/14

Категорія: 6.2 Головуючий в 1 інстанції: Балан Я. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держземагентства в Одеській області про визнання протиправною відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління (далі ГУ) Держземагентства в Одеській області про визнання протиправною відмови відповідача у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність позивачу для ведення фермерського господарства на території Глибоківської сільської ради, Татарбунарського району, Одеської області, викладеної у листі №19-15-0.9-3342/2-14 від 25 квітня 2014 року, зобов'язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність позивачу для ведення фермерського господарства на території Глибоківської сільської ради, Татарбунарського району, Одеської області, у розмірі середньої земельної частки (паю), що складаються з земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, площею 1,4389 га та земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_3, площею 3,0005 га.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував, що відповідачем безпідставно відмовлено ОСОБА_2 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність позивачу для ведення фермерського господарства на вищевказаній території.

Відповідач позов не визнав, зазначивши, що наданим проектом землеустрою запроектовано відведення двох земельних ділянок, а згідно ст. 116 Земельного кодексу України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2015 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування постанови в зв'язку з тим, що вона постановлена з порушенням норм матеріального права, а також що у зв'язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

У 1993 році позивачем було створено селянське (фермерське) господарство.

Рішенням Глибоківської сільської ради народних депутатів Татарбунарського району Одеської області від 15 червня 1993 року позивач отримав у постійне користування земельну ділянку площею 3,005 га.

Після отримання Державного акту на право постійного користування вказаною землею від 26 січня 1994 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №8, позивачем було зареєстровано селянське (фермерське) господарство ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1).

20 вересня 2011 року позивач звернувся до Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області з клопотанням надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення загальною площею 4,44 га для передачі безоплатно у приватну власність для ведення фермерського господарства на території с. Глибоке Татарбунарського району Одеської області. До заяви були додані: позначене на відповідному графічному матеріалі бажане місце розташування земельної ділянки з її орієнтованими розмірами, копія паспорту та ідентифікаційного коду.

07 листопада 2011 року Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області прийнято розпорядження №425/А-2011, згідно пп.1.1 п.1 якого, надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства на території Глибоківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області загальною площею 4,44 га, в тому числі ріллі - 4,44 га, із земель, розпорядження якими здійснює райдержадміністрація (землі сільськогосподарського призначення).

29 травня 2012 року між ФОП ОСОБА_3 (виконавець) та ОСОБА_2 (замовник) укладено договір №Г-ІІ-256 на виконання землевпорядних робіт, предметом якого було розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства, розташованих на території Глибоківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в терміни, передбачені календарним планом робіт, прикладеним до договору.

На виконання вказаного договору, згідно завдання на виконання робіт від 29 травня 2012 року, ФОП ОСОБА_3 було виконано проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність позивачу для ведення фермерського господарства на території Глибоківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області.

У зв'язку із набранням 07 грудня 2012 року чинності ст. 50 Закону України «Про землеустрій», у редакції закону України від 02 жовтня 2012 року №5395-VI у 2013 році землевпорядником ФОП ОСОБА_4 проект землеустрою був відкоригований, відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про землеустрій» та отримано наступні документи: довідку відділу Держземагентства у Татарбунарському районі Одеської області про кількісні характеристики земельної ділянки, розділення земель між власниками і користувача (за даними форми 6-зем) від 19 лютого 2013 року №24-8-05/367; довідку відділу Держземагентства у Татарбунарському районі Одеської області про інформацію щодо переліку обмежень у використанні земельної ділянки від 27 листопада 2013 року №3-ІІ-3; висновок відділу Держземагентства у Татарбунарському районі Одеської області про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 27 листопада 2013 року №127.

27 грудня 2013 року ним було отримано: Витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, Глибоківська сільська рада (за межами населеного пункту) для ведення фермерського господарства, площею 1, 4389 га; Витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3, розташовану за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, Глибоківська сільська рада (за межами населеного пункту) для ведення фермерського господарства, площею 3, 0005 га; акти прийому-передачі межових знаків на зберігання від 18 березня 2014 року на земельні ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 та НОМЕР_3.

14 квітня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до ГУ Держземагентства в Одеській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства на території Глибоківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області та передачі земельних ділянок у власність.

Листом №19-15-0.9-3342/2-14 від 25 квітня 2014 року ГУ Держземагентства в Одеській області було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач під час прийняття відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність гр. ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства на вищевказаній території, викладеної у листі №19-15-0.9-3342/2-14 від 25 квітня 2014 року, діяв у межах та відповідно до наданих повноважень, вказана відмова ґрунтується на нормах та відповідає нормам чинного законодавства.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, Земельного кодексу України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказується, що рішення суду першої інстанції є неправильним, оскільки відповідачем протиправно відмолено позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства на території Глибоківської сільської ради, Татарбунарського району, Одеської області, викладеної у листі №19-15-0.9-3342/2-14 від 25 квітня 2014 року, так як позивач не отримував у власність земельні ділянки для ведення фермерського господарства, тому постанову суду першої інстанції необхідно скасувати, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Судова колегія не приймає до уваги ці доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Приписами ч.3 ст. 116 Земельного кодексу України встановлено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 червня 1993 року рішенням Глибоківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області позивач отримав у постійне користування земельну ділянку площею 3,005 га, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею від 26 січня 1994 року, зареєстрованого в Книзі державних актів на право постійного користування землею №8

Згідно ч.4 ст. 116 Земельного кодексу України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Абзацом а) ч.1 ст. 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району.

Відповідно ч.2 ст. 121 Земельного кодексу України розмір земельних ділянок, що передаються безоплатно громадянину для ведення особистого селянського господарства, може бути збільшено у разі отримання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю).

Як вбачається з матеріалів справи, 14 квітня 2014 року позивач звернувся до ГУ Держземагентства в Одеській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 4,44 га (3,005 га - із земель, наданих в постійне користування ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право постійного користування землею, який зареєстрований в Книзі державних актів на право постійного користування за 8 від 26.01.1994 року; 1, 4389 га - із земель, не наданих у власність і не наданих у користування, що перебувають за межами населених пантів Глибоківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області) у власність ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства на території Глибоківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області та передачі земельних ділянок у власність.

Згідно визначених статтею 122 Земельного кодексу України повноважень органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених ч.8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Положенням про Головне управління Держземагентства України в Одеській області, затвердженого наказом Держземагентства України №10 від 06 липня 2012 року, відповідач є територіальним органом державного агентства земельних ресурсів України та йому підпорядковане.

Пунктом 4.32 вказаного Положення передбачено, що відповідач, серед іншого, передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб в межах області.

З матеріалів справи вбачається, що ГУ Держземагентства в Одеській області листом №19-15-0.9-3342/2-14 від 25 квітня 2014 року було відмовлено позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач під час прийняття відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність позивачу для ведення фермерського господарства на вищевказаній території діяв у межах та відповідно до наданих повноважень, оскільки згідно вказаного проекту, із земель державної власності для ведення фермерського господарства буде відведено безоплатно у власність громадянина дві земельні ділянки для ведення фермерського господарства, що є порушенням ч.4 ст. 116 Земельного кодексу України, так як 15 червня 1993 року позивач уже отримав у постійне користування одну земельну ділянку площею 3,005 га, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі (після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції).

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Яковлєв