Справа № 826/20663/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2015 року м.Київ К/800/39888/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Горбатюк С.А.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2014 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Софіт-Люкс» до Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Державної казначейської служби у м.Києві про скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 03 жовтня 2013 року №100250000/2013/600810/2 та стягнення надмірно сплачених платежів у розмірі 39568,55 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Софіт-люкс» звернулося до суду позовом до Київської регіональної митниці Міндоходів та Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 03 жовтня 2013 року № 100250000/2013/600810/2 та стягнути надмірно сплачених коштів у розмірі 39568,55 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про неправомірність відмови у прийнятті до оформлення митної декларації та винесення відповідачем рішення про визначення митної вартості товарів за резервним методом, що призвело до надмірної сплати митних платежів. Вказував про надання усіх необхідних документів на підтвердження заявленої ним митної вартості за ціною контракту щодо ввезених товарів.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2014 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі; скасовано рішення про коригування митної вартості товарів від 03 жовтня 2013 року № 100250000/2013/600810/2 Київської регіональної митниці Міністерства доходів і зборів України та стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в м.Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Софіт-люкс» надмірно сплачених коштів у розмірі 39568,55 грн., з яких: ввізного мита - 7609,34 грн. та ПДВ - 31959,21 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване неправомірністю коригування митницею митної вартості, оскільки позивачем надано митному органу всі передбачені чинним законодавством документи, необхідні для визначення митної вартості ввезеного товару, та обґрунтованістю вимог щодо скасування рішення про коригування митної вартості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2014 року задоволено частково апеляційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів; постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2014 року в частині стягнення надміру сплачених коштів у розмірі 39568,55 грн. скасовано, в цій частині ухвалено нову постанову, якою в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Софіт-Люкс» в цій частині відмовлено; в іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2014 року залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення надмірно сплачених митних платежів, суд апеляційної інстанції зазначив про їх безпідставність через недодержання позивачем порядку повернення надмірно сплачених митних платежів.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, Київська регіональна митниця Міндоходів звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить судові рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог, прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У касаційній скарзі митниця зазначає про правомірність визначення митної вартості із застосуванням резервного методу у зв'язку з виявленою невідповідністю задекларованої позивачем митної вартості інформації, яка містилась в ЄАІС Держмитслужби України, та відсутністю необхідних документів, що підтверджують числові значення складових, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості.

Заперечення на касаційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 02 квітня 2012 року між компанією «ZHJIANG FIRST GROUP CO., LTD» (продавець) та позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «СОФІТ-ЛЮКС» (покупець) укладено зовнішньоекономічний контракт № SMA16, відповідно до умов якого продавець зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар за кількістю, асортиментом і вартістю узгодженими сторонами в інвойсі щодо кожної поставки.

Відповідно до п.п.2.1 п.2 контракту ціни на кожну конкретну партію товару визначені в Інвойсі, встановлені в доларах США.

За даними інвойсу від 21 серпня 2013 року № 2013F03А69А на адресу позивача постачався товар - світильники, загальною вартістю 23166 дол. США.

З метою митного оформлення товарів позивачем ТОВ «Софіт-люкс» 03 жовтня 2013 року подана до митного органу первинну електронну митну декларацію №100250000/2013/072651, за якою задекларовано в режимі «ІМ-40» товар - світильники побутові електричні, які підвішуються або закріплюються на стелі, внутрішні, з комбінованих матеріалів (метал. спл, полімерні м-ли, скло), призначені для використання з газорозрядними лампами, не для вибухонебезпечних середовищ, без телерадіопередавача та/або приймача: PLF50 2*36W - 4050 шт. Країна виробництва CN. Торговельна марка MAGNUM. Виробник «NINGBO JIANGBEI ELEX IMP & EXP.CO., LTD» (код товару згідно УКТЗЕД ).

Митна вартість товару задекларована за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) у розмірі 23166 дол. США (185165,84 грн.).

На підтвердження заявленої митної вартості позивачем митному органу подано: зовнішньоекономічний контракт від 02 квітня 2012 року № SMA16; додаткову угоду №1 від 18 лютого 2013 року; додаткову угоду №2 від 19 липня 2013 року; інвойс від 21 серпня 2013 року №2013F03А69А; довідку про транспортні витрати від 27 вересня 2013 року (з посиланням, що вантаж додатково не страхувався); договір про транспортно-експедиторське обслуговування від 08 січня 2013 року №08/01/2013; інвойс за транспортно-експедиційні послуги HD Logistic Management Ltd. від 06 вересня 2013 року № HK0981; інвойс завірений ТПП країни відправника від 21 серпня 2013 року; CMR 1615 від 02 жовтня 2013 року; коносамент ZENNLAQB334306 від 27 серпня 2013 року; пакувальний лист № 2013F03А69А від 21 серпня 2013 року; висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією В-4962/3 від 26 вересня 2013 року; сторінки каталогу виробника; калькуляцію виробника товару; прайс-листи від виробника та продавця; виписку з бухгалтерської документації на такі ж товари, ввезені раніше від 03 жовтня 2013 року.

Під час здійснення митного контролю у митного органу виникли сумніви щодо достовірності наданих декларантом до митного оформлення відомостей, оскільки за результатами порівняння заявленої ТОВ «Софіт-люкс» митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснювалось, встановлено, що митна вартість товару заявлена зазначеним товариством нижча від рівня митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, ввезених на територію України. Крім того, митним органом встановлено, що надані для підтвердження заявленої митної вартості товару документи містять розбіжності, а саме: додаткова угода № 1 до контракту від 02 квітня 2012 року № SMA16 завірена печаткою продавця, яка не співпадає з печаткою продавця, якою безпосередньо завірено контракт від 02 квітня 2012 року №SMA16.

У зв'язку з цим Київською регіональною митницею витребувано у позивача додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а саме: якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями інші наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів (за власним бажанням).

03 жовтня 2013 року на вимогу митниці позивачем повторно відправлено в електронному вигляді наступні документи: контракт від 02 квітня 2012 року № SMA16 (у форматі PDF), попередню угоду з продавцем від 28 березня 2012 року (де обговорені зразки печаток, якими продавець може завіряти документи).

03 жовтня 2013 року Київською регіональною митницею прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №100250000/2013/600810/2, яким митну вартість товару визначено за другорядним методом на основі віднімання, митну вартість товару скориговано з 23166 дол. США (185165,84 грн.) до 44631,00 дол. США (356735,58 грн.). Як зазначено в 33 графі рішення, митна вартість визначена із застосуванням методу 2в, з урахуванням вимог ст.60 Митного кодексу України (МД №500060001/2013/28087 від 10 липня 2013 року, №100250000/2013/65720 від 02 серпня 2013 року). Попередні методи не застосовані: метод 1 - відповідно до вимог ч.2 ст.58. Процедуру консультації проведено.

На підставі вказаного рішення 03 жовтня 2013 року прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100250000/2013/01797.

Відповідно до ст.ст.49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 Митного кодексу України, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно ч.ч.1 - 3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною ч.5 ст.54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 2 та 3 ст.58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до ч. ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України.

Судами обґрунтовано відхилені посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Судами обґрунтовано відзначено, що позивачем подано відповідачу всі необхідні документи на підтвердження митної вартості ввезеного товару, заявленої позивачем за основним методом, заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст.58 Митного кодексу України; відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар; правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Рішення судів попередніх інстанцій в частині скасування рішення Київської регіональної митниці про коригування митної вартості товарів від 03 жовтня 2013 року №100250000/2013/600810/2 є правильними та підлягають залишенню без змін.

Також, колегія суддів погоджується з судом апеляційної інстанцій в частині відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ «Софіт-Люкс» про стягнення з Державного бюджету сум надмірно сплачених коштів у розмірі 39568,55 грн., з яких: ввізного мита - 7609,34 грн. та ПДВ- 31959,21 грн. у зв'язку з недотриманням порядку повернення надмірно сплачених митних платежів.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2014 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді