Справа № 803/638/15-а
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року Справа № 803/638/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Лозовського О.А.,

при секретарі судового засідання Шикун О.Є.,

за участю прокурора Супрунюк Т.А.,

представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, відділ освіти Ковельської районної державної адміністрації Волинської області Шума О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Ковельського міжрайонного прокурора до Ковельської районної державної адміністрації Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, відділ освіти Ковельської районної державної адміністрації Волинської області про визнання протиправним та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

Ковельський міжрайонний прокурор Волинської області (далі - прокурор, позивач) звернувся з адміністративним позовом до Ковельської районної державної адміністрації Волинської області (далі - відповідач, Ковельська РДА), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, відділ освіти Ковельської районної державної адміністрації Волинської області (далі - третя особа) про визнання протиправним та скасування пункту 1 розпорядження голови Ковельської районної державної адміністрації №326 від 03.10.2014 «Про затвердження фактичної мережі загальноосвітніх навчальних закладів на 2014-2015 навчальний рік» в частині створення класів-комплектів у загальноосвітніх закладах Ковельського району.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що пунктом 1 розпорядження від 03.10.2014 №326 Про затвердження фактичної мережі загальноосвітніх навчальних закладів на 2014-2015 навчальний рік» передбачено створення класів-комплектів. Прокурор вважає, що створення зазначених класів суперечить положенням частини другої статті 14 Закону України «Про загальну середню освіту», якою передбачено, що у загальноосвітніх навчальних закладах, розташованих у селах, селищах, кількість учнів у класах визначається демографічною ситуацією, але повинна становити не менше п'яти осіб. При меншій кількості учнів у класі заняття проводяться за індивідуальною формою навчання. З наведених підстав просить суд визнати протиправним та скасувати пункт 1 спірного розпорядження в частині створення класів-комплектів в навчальних закладах Ковельського району.

Відповідач, Ковельська районна державна адміністрація Волинської області в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №440 (а.с.29). Заяву про розгляд справи без участі представника не подав.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача відділ освіти Ковельської районної державної адміністрації Волинської області в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог у зв'язку з безпідставністю. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю, з наступних підстав.

Судом встановлено, що пунктом 1 розпорядження Ковельської районної державної адміністрації Волинської області від 03.10.2014 №326 «Про затвердження фактичної мережі загальноосвітніх навчальних закладів на 2014-2015 навчальний рік» затверджено фактичну мережу та контингент учнів загальноосвітніх навчальних закладів Ковельського району на 2014-2015 навчальний рік (а.с.9-10).

Як слідує з інформації наданої листом Ковельської РДА від 16.03.2015 №360/24/2-15 вищенаведеним розпорядженням введено низку класів-комплектів в сільських школах Ковельського району (а.с.11-12).

Що стосується повноважень прокурора на звернення до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 9 Перехідних положень Конституції України, на прокуратуру покладено виконання функції нагляду за додержанням і застосуванням законів.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII, предметом нагляду за додержанням і застосуванням законів є, зокрема, відповідність актів, що видаються всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, вимогам Конституції України та чинним законам.

Пунктом 2 частини 5 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор, без внесення подання, може звернутися до суду щодо визнання протиправним рішення чи окремих його положень і щодо скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Отже, звертаючись до суду із даною вимогою, прокурор діє як посадова особа органу державної влади та набуває статусу позивача.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 6, 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктами 1, 3 статті 22 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» встановлено, що місцева державна адміністрація реалізовує державну політику в галузі освіти, виконує програми щодо обов'язковості повної загальної середньої освіти, здійснює загальне керівництво закладами освіти, їх матеріально-фінансове забезпечення.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Статтею 2 Закону України «Про загальну середню освіту» передбачено, що основними завданнями законодавства України про загальну середню освіту є забезпечення права громадян на доступність і безоплатність здобуття повної загальної середньої освіти; забезпечення необхідних умов функціонування і розвитку загальної середньої освіти; забезпечення нормативно-правової бази щодо обов'язковості повної загальної середньої освіти; визначення структури та змісту загальної середньої освіти; визначення органів управління системою загальної середньої освіти та їх повноважень; визначення прав та обов'язків учасників навчально-виховного процесу, встановлення відповідальності за порушення законодавства про загальну середню освіту.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про загальну середню освіту» передбачено, що навчально-виховний процес у загальноосвітніх навчальних закладах здійснюється за груповою та індивідуальною формами навчання, положення про які затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти.

Відповідно до частин першої та другої статті 14 Закону України «Про загальну середню освіту» наповнюваність класів загальноосвітніх навчальних закладів не повинна перевищувати 30 учнів. У загальноосвітніх навчальних закладах, розташованих у селах, селищах, кількість учнів у класах визначається демографічною ситуацією, але повинна становити не менше п'яти осіб. При меншій кількості учнів у класі заняття проводяться за індивідуальною формою навчання.

Індивідуальне навчання в системі загальної середньої освіти, згідно з пунктом 1.2 Положення про індивідуальну форму навчання в загальноосвітніх навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 20.12.2002 №732 (далі - Положення №732), є однією з форм організації навчально-виховного процесу і впроваджується для забезпечення права громадян на здобуття повної загальної середньої освіти з урахуванням індивідуальних здібностей та обдарувань, стану здоров'я, демографічної ситуації, організації їх навчання.

Підпунктом 1.6 Положення №732 встановлено, що підставою для організації індивідуального навчання є:

- заява батьків або осіб, які їх замінюють;

- наказ директора навчального закладу;

- погодження місцевого органу управління освітою.

Відповідно до підпункту 1.7 Положення №732 право на індивідуальне навчання мають учні:

- які за станом здоров'я не можуть відвідувати навчальний заклад;

- яким необхідно пройти лікування у лікувальному закладі більше одного місяця;

- які мають високий навчальний потенціал і можуть прискорено закінчити школу;

- які проживають у селах і селищах (коли кількість учнів у класі становить менше 5 осіб);

- які не встигають протягом двох років навчання у школі I ступеня;

- які потребують корекції фізичного та (або) розумового (психічного) розвитку (у разі, якщо батьки або особи, які їх замінюють, відмовляються направляти дитину до відповідної спеціальної загальноосвітньої школи (школи-інтернату).

Відповідно до пункту 2.4 індивідуальне навчання учнів, які проживають у селах і селищах (коли кількість учнів у класі становить менше 5 осіб), організовується за індивідуальним навчальним планом, затвердженим місцевим органом управління освітою (з початку навчального року).

Пунктом 2.10 Положення №732 визначено, що у разі здійснення індивідуального навчання за однотипними індивідуальними навчальними програмами, учнів 1 - 4-х класів на окремих заняттях можна об'єднувати в групи чисельністю не більше 5 осіб. Пунктом 2.4 даного Положення встановлено, що кількість годин для організації індивідуального навчання відповідно до кількості предметів інваріантної частини навчального плану визначається наказом директора та затверджується відповідним органом управління освітою в 1 - 4 класах - 5 годин на тиждень на кожного учня.

Таким чином, з наведених норм вбачається, що у випадку зменшення кількості учнів у класах загальноосвітніх навчальних закладів сіл та селищ менше п'яти осіб та за умови затвердження індивідуального навчального плану і кількості годин для організації навчання, чинним законодавством передбачена необхідність проведення занять за індивідуальною формою навчання з можливістю об'єднання учнів в групи у випадках, передбачених чинним законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, головою Ковельської РДА всупереч наведеним вище законодавчим нормам прийнято розпорядження №326 від 03.10.2014, яким затверджено мережу загальноосвітніх навчальних закладів і контингент учнів на 2014 - 2015 навчальний рік, яка включає в себе класи-комплекти для учнів 1-4 класів.

В судовому засіданні встановлено, що підставою для створення на 2014-2015 рік в загальноосвітніх школах Ковельського району класів-комплектів є зменшення кількості учнів у класах нижче 5 осіб.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що пункт 1 розпорядження Ковельської РДА №326 від 03.10.2014 суперечить вимогам частини другої статті 14 Закону України «Про загальну середню освіту», Положенню №732, оскільки чинним законодавством у галузі освіти створення класів-комплектів у загальноосвітніх навчальних закладах не передбачено.

Таким чином, у загальноосвітніх навчальних закладах, розташованих у селах, селищах, кількість учнів у класах визначається демографічною ситуацією, але повинна становити не менше п'яти осіб. При меншій кількості учнів у класі заняття проводяться за індивідуальною формою навчання з можливістю об'єднання учнів у групи у передбаченому чинним законодавством порядку.

Така ж позиція стосовно створення класів-комплектів викладена і в листі Міністерства освіти і науки України від 14.06.2005 №1/9-320 «Щодо неправомірності формування класів-комплектів».

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора про визнання протиправним та скасування пункту 1 розпорядження Ковельської районної державної адміністрації Волинської області №326 від 03.10.2014 «Про затвердження мережі навчально-виховних закладів району на 2014-2015 навчальний рік», яким передбачено створення класів-комплектів у загальноосвітніх навчальних закладах Ковельського району в частині формування класів комплектів підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідач не забезпечив явку свого представника в судове засідання, письмових заперечень на позов не подав, а тому, на думку суду, в порушення вимог частини другої статті 71 КАС України, не довів законність та обґрунтованість прийнятого ним розпорядження в частині, що є предметом оскарження по даній справі.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши пункт 1 розпорядження Ковельської районної державної адміністрації Волинської області від 03.10.2014 №236 «Про затвердження фактичної мережі загальноосвітніх навчальних закладів на 2014-2015 навчальний рік» на предмет відповідності частині третій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що в частині створення класів - комплектів у загальноосвітніх навчальних закладах Ковельського району розпорядження винесено всупереч нормам Конституції України та вимогам статті 14 Закону України «Про загальну середню освіту», а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора підлягають до задоволення у повному обсязі.

Керуючись статтями 11, 17, частиною третьою статті 160, статтями 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі статтей 6, 22 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», статтей 2, 13, 14 Закону України «Про загальну середню освіту», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1 розпорядження Ковельської районної державної адміністрації Волинської області №236 від 03.10.2014 «Про затвердження фактичної мережі загальноосвітніх навчальних закладів на 2014-2015 навчальний рік» в частині створення класів-комплектів у загальноосвітніх навчальних закладах Ковельського району.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлений 21 квітня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий О.А. Лозовський