Справа № 807/3988/14
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 квітня 2015 рокум. Ужгород№ 807/3988/14

Закарпатський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді - Скраль Т.В.,

при секретарі - Стенавській А.М.,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача Управління МВС України в Закарпатській області - представник Чубелка О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління МВС України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу "Про звільнення з органів внутрішніх справ інспектора чергового сектору оперативного інформування УІАЗ УМВС ОСОБА_1 "№ 1332 від 08.10.2014 року, поновлення на посаді -

-

В С Т А Н О В И В:

16 грудня 2014 року, позивач - ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області яким просить суд:

1. Наказ Управління МВС України №1332 за грубе порушення вимог ст. ст. 1, 7 Закону України « Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ «, ст. ст. 2, 10 Закону України « Про міліцію», вимог наказу МВС України № 155 від 22.02.2012 року « Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України», «Присяги працівника органів внутрішніх справ України, нехтування вимогами нормативних документів МВС України та УМВС з питань неухильного дотримання дисципліни,що проявилося у негідній поведінці у побуті, порушенні норм кримінального законодавства та навмисному заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_5, інспектора чергового сектору оперативного інформування управління інформаційно - аналітичного забезпечення УМВС України в Закарпатській області капітана міліції ОСОБА_1 відповідно до п. 8 ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України із органів внутрішніх справ звільнено за п. «є» ст. 64 ( за порушення дисципліни) Положення про проходження служби - скасувати.

2. Винести постанову, якою зобов'язати Управління МВС України в Закарпатській області ОСОБА_1 поновити у займаній посаді інспектора - чергового сектору оперативного інформування управління інформаційно - аналітичного забезпечення УМВС України в Закарпатській області, капітана міліції.

Позов мотивовано тим, що наказом УМВС України в Закарпатській області від 08.10..2014 року за №1332 " Про звільнення з органів внутрішніх справ інспектора чергового сектору оперативного інформування УІАЗ УМВС ОСОБА_1 " відповідно до вимог п.8 ст.12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України на підставі п. "є" ст.64 "порушення дисципліни " Положення про проходження служби позивача звільнено з органів внутрішніх справ. Позивач не погоджується із зазначеними підставами його звільнення з органів внутрішніх справ, а оскаржуваний наказ вважає протиправними та такими, що підлягає скасуванню. При цьому наголошує на тому, що відповідач вказавши на порушення ним службової дисципліни фактично звільнив позивача на підставі оголошення йому підозри у вчиненні кримінального правопорушення і тільки ці обставини відображені у матеріалах службового розслідування як доведені, тоді як обвинувального вироку відносно нього немає.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, з мотивів наведених у позовній заяві та просили суд його задовольнити.

Представник відповідача Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в судовому засіданні заперечила проти позову. Зокрема пояснила суду, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, з огляду на обставини які викладені у письмових запереченнях проти позову (а.с.61-64).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши у судовому засіданні пояснення сторін та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Як вбачається з позовної заяви, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення № 1332 " Про звільнення з органів внутрішніх справ інспектора чергового сектору оперативного інформування УІАЗ УМВС ОСОБА_1.» за ст. 64 "є" ( за порушення дисципліни) Положення про проходження служби" від 08 жовтня 2014 року та поновлення на роботі лише 16.12.2014 року, тобто з пропуском строку передбаченого ст. 99 КАС України.

В позовній заяві та в судовому засіданні позивач вказував на те, що його було ознайомлено з оскаржуваним наказом лише 13 листопада 2014 року а відтак у розумінні ч.3 ст.99 КАС України перебіг строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення, обчислюються з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За наведених вище обставин позивач вважає, що строк звернення до суду про скасування наказу та поновлення на службі повинен рахуватись з 13 листопада 2014 року.

Як вбачається з наказу про звільнення № 1332 від 08 жовтня 2014 року, позивач був ознайомлений зі змістом наказу та отримав витяг з наказу 09.10.2014 року, що підтверджується його підписом, (а.с.15).

Пунктом 2 частини другої статті 17 КАС України, визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із частиною другою статті 99 КАС України для подання адміністративного позову для захисту прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, водночас у частині третій цієї статті вказано, що для захисту прав, свобод та інтересів особи можуть встановлюватись інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 99 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Частиною першою статті 233 КЗпП України визначено, що у справах про звільнення працівник може звернутися до суду із заявою в місячний строк із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Стаття 20 Розділ V Закону «Про дисциплінарний статут» визначає, що особа рядового або начальницького складу має право усно чи письмово послідовно звернутися зі скаргою щодо накладення на неї дисциплінарного стягнення до старшого прямого начальника - аж до міністра внутрішніх справ України або до суду.

Стаття 21 цього Закону, визначає, що дисциплінарне стягнення може бути оскаржено протягом трьох місяців з дня ознайомлення з наказом особи, на яку воно накладено.

У зазначеній нормі Закону мова йде про встановлення тримісячного строку для оскарження дисциплінарного стягнення.

Звільнення на підставі пункту 64 (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України є дисциплінарним стягненням, а тому строк, визначений статтею 21 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" при звільненні зі служби осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України застосовується на підставі пункту 64 зазначеного. Тобто, у даному випадку не можуть бути застосовані строки, визначені частиною 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Звільнення - є крайнім заходом відповідальності за порушення дисципліни, який входить в межі дисциплінарної відповідальності, тому повністю є можливим застосування до працівника органів внутрішніх справ дисциплінарного стягнення, аж до звільнення.

З налізу вищевказаного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача пов'язані із оскарженням дисциплінарного наказу, а отже обмежуються строками визначеними ст. 21 Закону "Про дисциплінарний статут".

Щодо позовних вимог в частині оскарження Наказу № 200 від 17.04.2010 року, судом встановлено наступне.

Предметом оскарження у даній справі є наказ № 1332 від 08 жовтня 2014 року " Про звільнення з органів внутрішніх справ інспектора чергового сектору оперативного інформування УІАЗ УМВС ОСОБА_1.» за ст. 64 "є" ( за порушення дисципліни) Положення про проходження служби".

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з жовтня 2008 року. У липні 2013 року призначений інспектором - черговим сектору оперативного інформування УІАЗ УМВС України в Закарпатській області, перебував на службі в органах внутрішніх справ України з 01.07.2013 року.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України "Про міліцію" порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Цією статтею також визначено, що Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України затверджується Верховною Радою України.

Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ затверджене постановою КМ України від 29.07.1991 року № 114 (далі - Положення), яке визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки.

З наведених вище правових норм вбачається, що основними нормативно-правовими актами, які регулюють відносини зі звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ є Конституція України, Закон України "Про міліцію", Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та ряд інших підзаконних актів.

Суд враховує те, що відносини, пов'язані із звільненням зі служби працівників ОВС, врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин та коли можливість такого застосування передбачена у спеціальному законі.

Відповідно до пункту 23 Положення особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.

Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, який затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Статут), визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Під дисциплінарним проступком розуміється - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст. 2 Статуту).

Відповідно до ст. 5 Статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно зі статтею 7 "Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України" службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку (частина перша). У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові (частина друга).

Відповідно до цього, працівник органів внутрішніх справ під час виконання службових обов'язків повинен дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників та штатного порядку, захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави, дотримуватися норм професійної та службової етики, не допускати зі свого боку вчинків, що дискредитують звання працівника міліції.

З цього приводу слід зазначити, що основні завдання міліції, принципи та правова основа її діяльності, основні обов'язки міліції установлені ст.ст. 2 - 5, 10 Закону України "Про міліцію", відповідно до яких, зокрема, основними завданнями міліції є забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів, запобігання правопорушенням та їх припинення, охорона і забезпечення громадського порядку; міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом, ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції, для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування; міліція поважає гідність особи і виявляє до неї гуманне ставлення, захищає права людини незалежно від її соціального походження, майнового та іншого стану, расової та національної належності, громадянства, віку, мови та освіти, ставлення до релігії, статі, політичних та інших переконань; при звертанні до громадянина працівник міліції зобов'язаний назвати своє прізвище, звання та пред'явити на його вимогу службове посвідчення, у взаємовідносинах з громадянами працівник міліції повинен виявляти високу культуру і такт.

Міліція відповідно до своїх завдань зобов'язана забезпечувати безпеку громадян і громадський порядок; працівник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі звернення до нього громадян або службових осіб з заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких зобов'язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, рятування людей, подання допомоги особам, які її потребують, встановлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, охорони місця події і повідомити про це в найближчий підрозділ міліції.

Крім того, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.02.2012р. №155, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.04.2012 р. за № 628/20941, затверджено "Правила поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України" (далі - Правила).

Згідно із п.п. 1.2 - 1.4 цих Правил, вони як зібрання основних професійно-етичних норм визначають для працівника органів внутрішніх справ України, зокрема: моральні цінності, зобов'язання та принципи служби в органах внутрішніх справ; професійно-етичні вимоги до службової, позаслужбової та антикорупційної поведінки; формування єдності переконань і поглядів у сфері професійної етики та службового етикету, орієнтованих на професійно-етичний еталон поведінки

Відповідно до п.3.2. розділу ІІІ Правил службова діяльність працівника органів внутрішніх справ здійснюється відповідно до таких моральних принципів: гуманізму, який проголошує людину, її життя і здоров'я вищими цінностями, захист яких становить сенс і моральний зміст правоохоронної діяльності; законності, визнання працівником верховенства права, а також його обов'язкового виконання у службовій діяльності; об'єктивності, що виражається в неупередженості при прийнятті службових рішень; толерантності, що полягає в поважному, неконфліктному ставленні до людей з урахуванням соціально-історичних, релігійних, етнічних традицій і звичаїв.

За змістом п. 4.1. розділу ІІІ Правил працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов'язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе такі моральні зобов'язання, як бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби.

Відповідно до п.1.2. та п.2.3 розділу IV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України затверджених наказом МВС від 02.02.2012 № 155-12 передбачено, що норми професійної етики вимагають від працівника: поводитися з почуттям власної гідності, доброзичливо і відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи у громадян повагу до органів внутрішніх справ і готовність співпрацювати з ними; постійно контролювати свою поведінку, почуття і емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на службові рішення, уміти передбачати наслідки своїх вчинків і дій; поводитись з усіма категоріями громадян однаково коректно незалежно від їх службового чи соціального становища. Для працівника міліції неприпустимі: поспішність у прийнятті рішень, нехтування процесуальними і моральними нормами; провокаційні дії, пов'язані з підбурюванням, спонуканням у прямій чи непрямій формі до вчинення правопорушень; розголошення фактів та обставин приватного життя громадян, які стали відомими в ході службової діяльності; вибірковий підхід при вжитті заходів до порушників закону, правил дорожнього руху; байдужість, бездіяльність і пасивність у попередженні і припиненні правопорушень.

Статтею 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затв. Постановою КМ № 114 від 29 липня 1991 року (у редакції станом на 09 липня 2008 року) визначено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): пункт є) за порушення дисципліни.

На підставі чого був винесений наказ №204 о/с «По особовому складу» відповідно до підпункту "є" (за порушення дисципліни) пункту 64 "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України" звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил капітана міліції ОСОБА_1 (М-162538), інспектора-чергового сектору оперативного інформування управління інформаційно-аналітичного забезпечення УМВС України в Закарпатській області капітана міліції ОСОБА_1, з 13 жовтня 2014 року, який не є предметом оскарження в даній справі та такий наявний в матеріалах справи .

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено види дисциплінарних стягнень, які можуть накладатися на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, зокрема звільнення з органів внутрішніх справ.

Частиною 1 ст. 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Звільненню позивача передували службові розслідування за фактом відкриття кримінального провадження відносно дільничного інспектора-черговим сектору оперативного інформування УІАЗ УМВС капітана міліції ОСОБА_1

26.03.2014 року в.о. начальника УМВС України в Закарпатській області полковником міліції С.О. Шаранич, було видано наказ №339 «Про призначення проведення службового розслідування» по факту відкриття кримінального провадження №0000291 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України за фактом заподіяння інспектором-черговим сектору оперативного інформування управління інформаційно-аналітичного забезпечення УМВС України в Закарпатській області капітана міліції ОСОБА_1

Згідно матеріалів службового розслідування встановлено, що 25.02.2014 року до чергової частини Тячівського РВ УМВС звернувся гр. ОСОБА_5 про те, що цього ж дня близько 17.00 години гр. ОСОБА_1, мешканець Тячівського району, с. Колодне, під час раптово виниклих між ними неприязних відносин заподіяв йому незначні тілесні ушкодження.

26.02.2014 року слідчим СВ Тячівського РВ УМВС лейтенантом міліції Волос В.В. за даним фактом було відкрито кримінальне провадження № 0000291 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 165 від 26.02.2014 у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою м'яких тканин лівого ока, субконьюктивального крововиливу, садини носа та гематоми повік зліва, забою 1-го пальця правої кисті, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я. У зв'язку з цим 04.03.2014 слідчим відділенням Тячівського РВ УМВС вказане правопорушення було перекваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України.

Крім того, у ході досудового слідства було встановлено факт перебування ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ, а тому матеріали кримінального провадження відповідно до ч. 4 ст. 216 та ч. 1 розділу XI Перехідних положень КПК України були скеровані за підслідністю до прокуратури Тячівського району.

06.03.2014 року дії ОСОБА_1 прокуратурою Тячівського району перекваліфіковано за ч. 2 ст. 365 КК України (перевищення влади або службових повноважень) та того ж дня матеріали кримінального провадження № 0000291 для подальшого досудового розслідування надіслано до прокуратури Закарпатської області.

За результатами даного розслідування було прийняте рішення про припинення службового розслідування у зв'язку з тим, що між поясненнями громадян ОСОБА_5, ОСОБА_8 з однієї сторони та поясненнями ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з іншої сторони виникли суттєві протиріччя, у зв'язку з чим спростувати чи довести вину ОСОБА_1 без проведення слідчих дій не видалося можливим.

За результатами службового розслідування було прийнято рішення заходи дисциплінарного впливу відносно ОСОБА_1 вжити у разі доведення його вини за результатами розслідування кримінального провадження. Матеріали службового розслідування було надіслано до прокуратури Закарпатської області для прийняття рішення згідно вимог чинного законодавства .

Службове розслідування розпочато 22 березня 2014 року - закінчено 22 квітня 2014 року.

29.09.2014 року начальником УМВС України в Закарпатській області полковником міліції С.О. Шаранич, було видано наказ №1284 «Про призначення проведення службового розслідування» по факту відкриття кримінального провадження №0000291 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України за фактом заподіяння інспектором-черговим сектору оперативного інформування управління інформаційно-аналітичного забезпечення УМВС України в Закарпатській області капітана міліції ОСОБА_1 тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_5

01.10.2014 року висновком за результатами службового розслідування було встановлено, що у ході розслідування кримінального провадження № 0000291, 22.09.2014 слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Закарпатської області Юсипом В.В. дії ОСОБА_1 було перекваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я).

24.09.2014 Юсип В.В., розглянувши матеріали даного досудового розслідування, повідомив ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України (а.с.71-74).

Службове розслідування розпочато 25 вересня 2014 - закінчено 08 жовтня 2014 року.

За висновком службового розслідування, встановлено, що своїми діями ОСОБА_1 грубо порушив вимоги ст.ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, ст.ст. 2, 10 Закону України «Про міліцію», Присяги працівника органів внутрішніх справ України, вимог наказу МВС України від 22.02.2012 № 155 «Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України», вимоги нормативних документів МВС України та УМВС області з питань неухильного дотримання дисципліни і законності, що проявилося у негідній поведінці в побуті, порушенні норм кримінального законодавства та навмисному заподіянні тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_5, зазначена подія сталася внаслідок низьких морально-ділових якостей ОСОБА_1, його особистої недисциплінованості, нехтування ним вимогами відомчих нормативних документів з питань дотримання дисципліни і законності, рекомендовано ОСОБА_1 звільнити з органів внутрішніх справ за ст. 64 "є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби (а.с.83-87) .

04.10.2014 року, начальником УМВС України в Закарпатській області було затверджено висновок службового розслідування відносно інспектора-чергового сектору оперативного інформування управління інформаційно-аналітичного забезпечення УМВС України в Закарпатській області капітана міліції ОСОБА_1

08.10.2014 року наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області № 1332 " Про звільнення з органів внутрішніх справ інспектора-чергового сектору оперативного інформування управління інформаційно-аналітичного забезпечення УМВС України в Закарпатській області капітана міліції ОСОБА_1." за грубе порушення вимог ст.ст. 1, 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ», ст.ст. 2, 10 Закону України «Про міліцію», вимог наказу МВС України № 155 від 22.02.2012 «Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України», Присяги працівника органів внутрішніх справ України, нехтування вимогами нормативних документів МВС України та УМВС з питань неухильного дотримання дисципліни, що проявилося у негідній поведінці у побуті, порушенні норм кримінального законодавства та навмисному заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_5, інспектора-чергового сектору оперативного інформування управління інформаційно-аналітичного забезпечення УМВС України в Закарпатській області капітана міліції ОСОБА_1, відповідно п. 8 ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, із органів внутрішніх справ звільнити за п, «є» ст. 64 (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби (а.с.152-153).

У процесі судового розгляду, судом з метою повного з'ясування обставин справи, витребувано ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 березня 2015 року, якою кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.2 КК України - закрито, відповідно до ч.4 ст.26 КПК України, у зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

У вказаній ухвалі Тячівського районного суду Закарпатської області, яка набрала законної сили, зазначено, що під час розгляду справи потерпілий ОСОБА_5 надав суду заяву в якій просить кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 закрити у зв'язку з його відмовою від обвинувачення, тобто ухвала винесена судом із нереабілітуючих підстав.

За приписами статті 21 Закону України "Про міліцію", звільнення працівника міліції зі служби у зв'язку з обвинуваченням у вчиненні злочину допускається тільки після набуття звинувачувальним вироком законної сили.

Суд відхиляє посилання позивача на те, що порушення кримінальної справи не є законною підставою для звільнення з органів внутрішніх справ, так як по даній справі станом на 08.10.2014 року не було вироку або постанови суду якими б його було визнано винним у вчиненні злочину і дане рішення суду набрало б законної сили. Оскільки, слід зважити на той факт, що ця обставина не свідчить про відсутність ознак дисциплінарного проступку (невиконання чи неналежне виконання позивачем службової дисципліни) в його діях, що призвела до порушенням службової дисципліни.

Суд наголошує на тій обставині, що позивача звільнили за грубе порушення дисципліни, а не у зв'язку із вчиненням кримінального правопорушення, обов'язковою умовою при звільнення якого є обвинувальний вирок суду.

Відповідно до Присяги працівника органів внутрішніх справ, текст якої затверджений постановою КМ України № 382 від 28.12.1991 року, обов'язком працівника міліції є дотримання, зокрема, Конституції та законів України, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником.

Відповідно до цього, суд дійшов висновку, що наведені вище дії позивача є такими, що суперечать нормативним актам, дотримуватись яких він був зобов'язаний під час проходження служби, такі дії підривають авторитет звання працівника органів внутрішніх справ та органів ОВС, є несумісними із перебуванням на службі в цих органах.

Статтею 5 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ" передбачено можливість притягнення особи рядового і начальницького складу поряд із адміністративною, кримінальною чи матеріальною відповідальністю, також і до дисциплінарної відповідальності.

У процесі судового розгляду зібрано достатньо доказів, які вказують на те, що позивач порушив службову дисципліну.

Висновок суду у даній справі ґрунтується на наявних в матеріалах справи доказах зібраних в ході судового розгляду справи та висновку службового розслідування, який проведений відповідачем у межах та у спосіб визначений законом та був підставою для винесення оскаржуваного наказу від 08.10.2014 року з аналізу правових норм та обставин справи, суд приходить до висновку про правомірність оскаржуваного наказу № 1332 від 08.10.2014 року.

При цьому, застосований відповідачем до позивача вид дисциплінарного стягнення, із врахуванням порушення дисципліни, повністю відповідає характеру та ступеню тяжкості вчинених позивачем правопорушень, що узгоджується з вимогами ст. 14 Дисциплінарного статуту.

Щодо позовної вимоги про поновлення позивача на займаній посаді, суд констатує наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, за підсумками проведеного службового розслідування дії позивача під час події яка сталася 25.02.2014 р. встановлені порушення були розцінені, як вчинення проступку, що проявилася у негідній поведінці працівника міліції є несумісним з перебуванням в органах внутрішніх справ.

Крім того, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині скасування дисциплінарного наказу № 1332 від 08 жовтня 2014 року та наказ відповідача по особовому складу № 204 від 10.10.2014 року про звільнення його з органів внутрішніх справ у запас- не оскаржувався позивачем, то відсутні правові підстави в задоволені вимог позивача в частині поновлення його на посаді інспектора-чергового сектору оперативного інформування управління інформаційно-аналітичного забезпечення УМВС України в Закарпатській області.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому суд бере до уваги положення ч.2 ст. 71 КАС України, згідно з якими в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що звільнення позивача з органів внутрішніх справ відповідачем здійснено правомірно та з дотримання законодавства, а тому підстав для скасування оскаржуваного наказу та поновлення позивача на службі судом не встановлено.

Керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 128, 160-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління МВС України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу "Про звільнення з органів внутрішніх справ інспектора чергового сектору оперативного інформування УІАЗ УМВС ОСОБА_1." № 1332 від 08.10.2014 року, поновлення на займаній посаді - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 17 квітня 2015 року.

СуддяТ.В. Скраль