Справа № 308/2628/14-а
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року Справа № 876/669/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Довгої О.І., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Нефедовій А.О.

з участю третьої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 грудня 2014 року у адміністративній справі №308/2628/14-а за позовом ОСОБА_2 до Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області третя особа ОСОБА_1 про визнання незаконним акту перевірки,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області третя особа ОСОБА_1 про визнання незаконним акту перевірки.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема зазначає, що судом не враховано, що оскарження акту відповідача є єдиним шляхом захисту порушеного права, оскільки відповідач не наділений правом приймати будь які рішення. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Крім того, представником позивача 08.04.2015р. подано доповнення до апеляційної скарги, які судом до уваги не беруться з урахуванням положень ч. 1 ст. 193 КАС України, відповідно до якої особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.

Сторони в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст.196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Представником позивача подано чергове клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із тим, що представник позивача у цей буде знаходитись у м. Києві, проте будь - яких доказів на підтвердження вказаної обставини до клопотання не долучено.

Третя особа ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного розгляду справи проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін. Крім того зазначив, що за його заявою про вчинення злочину зареєстровано кримінальне провадження по факту підроблення його підпису на акті погодження меж.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. 12 липня 2013р. державним інспектором сільського господарства України в Закарпатській області Матьовка Є.І. на підставі звернення гр. ОСОБА_1 від 02.04.2013р. проведено перевірку законності прийняття рішень Ужгородської міської ради щодо надання земельних ділянок по вул. Університетській.

В результаті перевірки встановлено, що п. 1.41 рішення 5 сесії 5 скликання (8 пленарне засідання) від 04.09.2009 р. № 1228 Ужгородської міської ради «Про надання, відмову та приватизацію земельних ділянок» затверджено проект відведення земельної ділянки із земель запасу Ужгородської міської ради під розподіл на ділянки для індивідуальної житлової забудови в районі вул. Університетської та надано у приватну власність земельні ділянки наступним громадянам: ОСОБА_4 - земельну ділянку площею 0,10 га поз. 1; ОСОБА_5 - земельну ділянку площею 0,10 га поз. 2; ОСОБА_2 - земельну ділянку площею 0,10 га поз. 3; ОСОБА_6 - земельну ділянку площею 0,10 га поз. 4; ОСОБА_11 - земельну ділянку площею 0,075 га поз. 5.

Пунктом 1.4 рішення 5 сесії 5 скликання (12 пленарне засідання) від 27.11.2009 р. № 1294 Ужгородської міської ради «Про надання земельних ділянок» затверджено проекти відведення земельних ділянок та надано у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд наступним громадянам: ОСОБА_7 - земельна ділянка площею 0,0957 га поз. 6; ОСОБА_8 - земельну ділянку площею 0,0962 га поз. 7; ОСОБА_9 - земельна ділянка площею 0,0952 га поз. 8 та гр. ОСОБА_10 - земельну ділянку площею 0,095 га поз. 9.

Дані рішення не відповідають п. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України, яким передбачено, що органи місцевого самоврядування (Ужгородська міська рада) розглядає клопотання громадян в місячний строк і надає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а не технічної документації) або надає мотивовану відмову у його наданні. Крім того, дані рішення не відповідають та прийняті з порушенням ст. 39 Земельного кодексу України, ст.ст. 3, 10 Закону України «Про планування і забудову територій», ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки міська рада надала громадянам земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд без затвердженого у встановленому порядку генерального плану міста Ужгорода.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства не є рішенням (нормативно-правовим актом чи актом індивідуальної дії), а є документом, в якому суб'єкт владних повноважень фіксує свої дії, що вчиняються в процесі виконання покладених на нього завдань, а докази протиправності дій державного інспектора при складанні вказаного акту відсутні.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає їх вірними.

Відповідно до ст. 187 Земельного кодексу України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Статтею 188 Земельного кодексу України встановлено, що державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

За змістом ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державний контроль за використанням і охороною земель» до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належить, зокрема, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Частиною 4 ст. 9 Закону України «Про державний контроль за використанням і охороною земель» визначено, що державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються, в тому числі, шляхом проведення перевірок.

Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про державний контроль за використанням і охороною земель» передбачено, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема, складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

З аналізу наведених норм закону вбачається, що Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства є документом, в якому державний інспектор сільського господарства фіксує свої висновки, зроблені у зв'язку з виконанням завдання щодо контролю за дотриманням органами державної влади та місцевого самоврядування, а також фізичними та юридичними особами, вимог законодавства про використання та охорону земель. Акт перевірки не створює права та обов'язки у суб'єктів, які перевірялися, або інших осіб, та не зобов'язує до вчинення певних дій, а лише констатує факт щодо відповідності об'єкту перевірки вимогам чинного законодавства.

Таким чином, Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства не є рішенням (нормативно-правовим актом чи актом індивідуальної дії), а є документом, в якому суб'єкт владних повноважень фіксує свої дії, що вчиняються в процесі виконання покладених на нього завдань, тому відсутні підстави для його скасування чи визнання незаконним.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що дії відповідача є протиправними, а натомість вказують на те, що такі є обґрунтованим та вчиненими з дотриманням вимог Конституції та законів України, в межах повноважень та спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 КАС України, окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи у яких, однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

З урахуванням того, що відповідач Державна інспекція сільського господарства в Закарпатській області є органом державної влади, вказаний адміністративний позов підлягав розгляду Закарпатським окружним адміністративним судом.

Таким чином, постанова Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 грудня 2014 року підлягає скасуванню на підставі. 1 ст. 202 КАС України, та судом апеляційної інстанції приймається нова постанова про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 грудня 2014 року у адміністративній справі №308/2628/14-а скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_2 до Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області третя особа ОСОБА_1 про визнання незаконним акту перевірки - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді О.І. Довга

В.М. Каралюс

Повний текст постанови складено 14.04.2015р.