Справа № 804/6833/14
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 рокусправа № 804/6833/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року у справі № 804/6833/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інбел» до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інбел» (далі - ТОВ «Інбел») 15 травня 2014 року звернулось до суду з позовом до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - Новомосковська ОДПІ), згідно з яким просить скасувати прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення № від 28 січня 2014 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вказане податкове повідомлення-рішення повинно бути скасовано, оскільки висновки відповідача в акті №2/222/31970823 від 17 січня 2014 року (далі - акт перевірки), на підставі якого було прийнято оскаржене рішення є безпідставним та необґрунтованим.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року адміністративний позов задоволено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що неузгоджена сума грошового зобов'язання, визначена податковими повідомленнями-рішеннями, які оскаржуються, не повинна відображатися позивачем у податковій декларації з ПДВ.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована висновками перевіряючих осіб, які зроблено в акті перевірки, про недодержання позивачем вимог п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, а саме: порушення порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість за листопад 2013 року.

Згідно з запереченням на апеляційну скаргу, позивач посилаючись на її необґрунтованість, просив у задоволенні скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідачем проведено камеральну перевірку позивача з питання визначення правомірності формування залишку від'ємного значення та повноти декларування податкових зобов'язань по декларації з ПДВ за листопад 2013 року.

За результатами вказаної перевірки відповідачем складено акт №2/222/31970823 від 17 січня 2014 року, в якому зроблено висновок про порушення позивачем п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.6 п.201.10 ст.201, п.200.4 «а», «б», ст.200 Податкового кодексу України, внаслідок чого позивачем завищено значення рядка 24 податкової декларації з ПДВ за листопад 2013 року на суму 2389380,00 грн. та зменшено бюджетне відшкодування в сумі 264279,00 грн. (а.с.26-29).

В акті зазначено, що податкова декларація ТОВ «Інбел» з податку на додану вартість за травень 2013 року № (за звітний (податковий) період, у якому виникла сума залишку від'ємного значення) листом Новомосковської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 02.10.2013р. №4179/10/04-08-15-01-06 не була визнана як податкова звітність, а попередніми перевірками позивача були встановлені порушення ТОВ «Інбел» приписів податкового законодавства та перевищення ним задекларованого залишку від'ємного значення податку на додану вартість.

Згідно з вказаним актом перевірки відповідач дійшов висновку про те, що ТОВ «Інбел» в порушення до п.п.4.6.7 п.4.6 р.V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, не відобразило суму зменшення залишку від'ємного значення податку на додану вартість на підставі раніше прийнятих податкових повідомлень-рішень форми «В4» в рядку 21.3 декларації з податку на додану вартість за листопад 2013 року зі знаком «-».

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 28 січня 2014 року, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2389380,00 грн. (а.с.)

Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірне рішення відповідача прийнято не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Згідно з п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України (далі - ПК України) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.3 ст.200 ПК України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно із п. 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстрочення або відстрочення відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.4 ст. 200 ПК України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п. 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

- бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередньому та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

- залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п.п. 4.6.4 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Мінфіну від 25.11.2011 р. №1492, якщо в наступному звітному податковому періоді різниця між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту з урахуванням залишку такого від'ємного значення минулого звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду має від'ємне значення (рядок 22 декларації) до декларації 0110 подається (Д2) (додаток 2).

Виходячи з системного аналізу зазначених норм права позивач має право на відображення у власній податковій звітності залишку від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування у поточному (звітному) періоді, при цьому чинне податкове законодавство не містить жодних застережень для такого відображення показників залишку від'ємного значення при судовому оскарженні визначених до сплати сум з податку на додану вартість за попередні звітні податкові періоди.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, у податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2013 року № від 20 грудня 2013 року позивач задекларував позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду - 259806,00грн. (рядок 18), залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду - 3104722,00грн.(рядок 21), залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, за вирахуванням позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду - 2844916,00грн.(рядок 22) та залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду - 2389380,00грн.(рядок 24).

При цьому з поданої ТОВ «Інбел» довідки щодо залишку суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (Додаток №2 до податкової декларації з ПДВ за листопад 2013 року) вбачається, що періодом виникнення суми залишку від'ємного значення є травень 2013 року.

Щодо посилання відповідача на те, що податкова декларація ТОВ «Інбел» з податку на додану вартість за травень 2013 року № листом Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 02 жовтня 2013 року №4179/10/04-08-15-01-06 не була визнана як податкова звітність, слід зазначити наступне.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2013 року у справі №804/13530/13-а адміністративний позов ТОВ «Інбел» до Новомосковської ОДПІ про визнання протиправними дій відповідача, зобов'язання визнати податкову звітність позивача, визнання протиправним та скасування рішень відповідача про неприйняття податкової звітності, скасування наказу № 287 від 01 жовтня 2013 року та зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій задоволено частково.

Визнано протиправними дії Новомосковської ОДПІ щодо невизнання податкової звітності ТОВ «Інбел» поданої 20 вересня 2013 року, 30 версеня 2013 року та 01 жовтня 2013 року.

Скасовано рішення Новомосковської ОДПІ, оформлені листами від 20 вересня 2013 року №3552/10/18.0-26, від 02 жовтня 2013 року №4179/10/04-08-15-01-06, від 03 жовтня 2013 року №4236/10/04-08-15-01-06 про невизнання податкових декларацій та уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість податковою звітністю ТОВ «Інбел» поданих 20 вересня 2013 року, 30 вересня 2013 року та 01 жовтня 2013 року.

Визнано податкову звітність ТОВ «Інбел» з податку на додану вартість з додатками до неї та реєстрами виданих та отриманих податкових накладних, поданою у день фактичного отримання її органом державної податкової служби, тобто 20 вересня 2013 року, 30 вересня 2013 року та 01 жовтня 2013 року відповідно.

Визнано протиправним та скасувати наказ Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № 287 від 01 жовтня 2013 року «Щодо організації проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Інбел».

В іншій частині позову відмовлено (а.с.45-49).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року апеляційну скаргу Новомосковської ОДПІ залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2013 року у справі №804/13530/13-а - без змін (а.с.84-86).

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, обставини, що встановлені рішеннями у справі №804/13530/13-а, є такими, що не потребують доказування при розгляді даної справи, а, отже, податкова звітність ТОВ «Інбел» з податку на додану вартість за травень 2013 року є поданою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Щодо доводів відповідача про обов'язок позивача відобразити суму зменшення залишку від'ємного значення податку на додану вартість на підставі раніше прийнятих податкових повідомлень-рішень форми «В4» в рядку 21.3 декларації з податку на додану вартість за вересень 2013 року зі знаком «-», слід зазначити наступне наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, підставою для зменшення залишку від'ємного значення з податку на додану вартість стали обставини, відображені в актах попередніх перевірок позивача:

- акт позапланової перевірки №344/221/31970823 від 30 серпня 2013 року з питання правильності формування та декларування суми залишку від'ємного значення, яке після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (р.24 декларації) в декларації з ПДВ за квітень 2013 року, на підставі якого було прийнято податкові повідомлення - рішення від 20 вересня 2013 року форми «В4» № та форми «Р» №;

- акт позапланової перевірки №458/222/31970823 від 23 жовтня 2013 року з питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за травень, червень, липень 2013р., на підставі якого було прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 07 листопада 2013 року №;

- акт камеральної перевірки №26/222/31970823 від 08 листопада 2013 року з питання визначення правомірності формування залишку від'ємного значення, яке після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації) в декларації з ПДВ за вересень 2013р., на підставі якого було прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 28 листопада 2013 року №;

- акт камеральної перевірки №31/222/31970823 від 19листопада 2013 року з питання визначення правомірності суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню за вересень 2013 року та правильності складання розрахунку коригування сум ПДВ дод.№1 до декларації з ПДВ за вересень 2013р., на підставі якого було прийнято податкові повідомлення-рішення від 28 листопада 2013 року форми «В1» № та форми «Р» №;

- акт камеральної перевірки №40/222/31970823 від 19 грудня 2013 року з питання визначення правомірності формування залишку від'ємного значення та повноти декларування податкових зобов'язань по декларації з ПДВ за жовтень 2013р., на підставі якого було прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 10 січня 2014 року №.

Вказані податкові повідомлення - рішення, винесені на підставі актів попередніх перевірок позивача, на які посилається відповідач, а саме: податкові повідомлення-рішення форми "В4" від 20.09.2013р. № 000162201, форми "Р" від 20.09.2013р. №, форми "Р" від 07.11.2013р. №, форми "В4" від 10.01.2014р. № та форми "В4" від 28.11.2013р. №, були оскаржені позивачем в адміністративному та судовому порядку.

Позивачем було оскаржено податкові повідомлення-рішення, а саме:

- № та № від 20 вересня 2013 року, за наслідками розгляду адміністративного позову, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року у справі №804/14773/13-а їх було скасовано (а.с.50-55). Зазначене рішення суду не набуло законної сили на час розгляду справи судом першої інстанції.

- № від 07 листопада 2013 року на момент розгляду судом першої інстанції, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2013 року у справі №804/16543/13-а зупинено провадження у справі за позовом ТОВ «Інбел» до Новомосковської ОДПІ про визнання протиправним та скасування цього податкового повідомлення-рішення до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 804/13530/13-а (а.с.56-57);

- № від 28 листопада 2013 року за наслідками розгляду первинної скарги, скасовано рішенням ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області за вих. № 834/10/04-36-10-08-09 від 11 лютого 2014 року (а.с.58-61);

Крім того судом апеляційної інстанції встановлено, що також позивачем оскаржено податкові повідомлення-рішення:

- № від 10 січня 2014 року, що підтверджується постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року у справі №804/5971/14 (а.с.142-143).

- форми «В1» № та форми «Р» № від 28 листопада 2013 року, що підтверджується постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 червня 2014 року у справі №804/7494/14 (а.с.147-148).

За приписами п.57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними пп.54.3.1 - 54.3.6 п.54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податку зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення - рішення, крім випадків, коли протягом такого строку платник розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до абзацу 3 пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, при зверненні платника податку до суду з позовом про визнання недійним рішення контролюючого органу, грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання законної сили рішенням суду.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки зазначені у податкових повідомленнях - рішеннях від 20 вересня 2013 року № та №, від 28 листопада 2013 року №, форми «В1» № та форми «Р» №, від 07 листопада 2013 року №, від 10 січня 2014 року № суми грошового зобов'язання не є узгодженими до набрання законної сили рішенням суду у відповідній адміністративній справі, то у позивача не виникло обов'язку щодо їх сплати, натомість він має можливість відображати у податковій звітності залишок від'ємного значення з податку на додану вартість, що існує на час здійснення такого декларування до набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що контролюючим органом без достатніх правових підстав зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість позивача у розмірі 2389380,00 грн., при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 28 січня 2014 № відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач зазначеного обов'язку не виконав.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року у справі №804/6833/14- без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений 17 квітня 2015 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко