Справа № 826/12911/14
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

09 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Коротких А.Ю., Хрімлі О.Г.,

при секретарі Біднячук Ю.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.12.2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Генерального прокурора України Яреми Віталія Григоровича, третя особа Генеральна прокуратура України про визнання протиправною бездіяльності, зобов»язання розглянути звернення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Генерального прокурора України Яреми Віталія Григоровича, третя особа Генеральна прокуратура України про визнання протиправною бездіяльності, зобов»язання розглянути звернення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.12.2014 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, та постановити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Апелянт підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача та третьої особи заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України - за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом прокурора Полтавської області №123/08/1-05 від 06.12.2005 за неналежне виконання своїх службових обов'язків заступника Полтавського міжрайонного транспортного прокурора Чалапко О.О. було звільнено із займаної посади.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.10.2013 р. № 2а-1670/991/11, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2014 р., адміністративний позов задоволено частково.

Визнано таким, що не відповідає чинному законодавству наказ Прокуратури Полтавської області від 10.01.2007 №2-л в частині формулювання причини звільнення молодшого радника юстиції ОСОБА_2 з посади старшого помічника Полтавського міжрайонного прокурора.

Змінено наказ Прокуратури Полтавської області від 10.01.2007 №2-л в частині формулювання причини звільнення ОСОБА_2, вказавши замість "у зв'язку з невідповідністю займаній посаді (за п. 2 ст. 40 КЗпП України)" належну причину та підставу, а саме: "у зв'язку із систематичним невиконанням службових обов'язків (за п. 3 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України)".

Зобов'язано Прокуратуру Полтавської області привести наказ від 10.01.2007 №2-л у відповідність із даним судовим рішенням та внести відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_2 за умови її пред'явлення.

В решті позову відмовлено.

Позивач вважаючи, що суддя Полтавського окружного адміністративного суду приймаючи вищенаведене рішення, вийшов за межі позовних вимог і змінив формулювання наказу про звільнення виходячи з обставин, з якими відповідач не пов'язував його звільнення, звернувся 27.06.2014 р. під час особистого прийому Генеральним прокурором України Яремою В.Г. зі скаргою на протиправні дії керівництва Прокуратури Полтавської області, яке відстоювало галузеві інтереси під час розгляду справи, а також на рішення судів, які не відповідають національному законодавству.

З метою прийняття об'єктивного рішення, для перевірки, викладених фактів порушень як трудових прав, так і права позивача на судовий захист, Генеральним прокурором Яремою В.Г. було прийнято рішення про проведення службового розслідування.

Як вбачається із звернення позивача, під час службового розслідування необхідно було з'ясувати наступне:

- обґрунтованість накладення на позивача дисциплінарних стягнень;

- відповідність рішень судів нормам чинного законодавства;

- правомірність дій представника відповідача;

- причетність колишнього керівництва прокуратури Полтавської області до скоєння відносно позивача протиправних дій, в тому числі порушення законодавства про працю, причетність до організації злочинів проти права власності, причетність до злочинів проти життя і здоров'я.

Стаття 121 Конституції України, визначає, що на прокуратуру України покладаються:

1) підтримання державного обвинувачення в суді;

2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом;

3) нагляд за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство;

4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян;

5) нагляд за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами.

Організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначаються законом (ст. 123 Конституції України).

Статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року N 1789-XII (надалі - Закон N 1789-XII), визначено, що прокурорський нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів Кабінетом Міністрів України, міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади, органами державного і господарського управління та контролю, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими Радами, їх виконавчими органами, військовими частинами, політичними партіями, громадськими організаціями, масовими рухами, підприємствами, установами і організаціями, незалежно від форм власності, підпорядкованості та приналежності, посадовими особами та громадянами здійснюється Генеральним прокурором України і підпорядкованими йому прокурорами.

Відповідно до ст. 5 Закону N 1789-XII, на прокуратуру України відповідно до Конституції України та цього Закону покладаються такі функції:

1) підтримання державного обвинувачення в суді;

2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом;

3) нагляд за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство;

4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

На прокуратуру не може покладатися виконання функцій, не передбачених Конституцією України і цим Законом.

Тобто, вказаний перелік функцій прокуратури є вичерпним.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не погоджується зі змістом відповіді від 28.07.2014 р. № 11/1/2-27088-07 за підписом Генерального прокурора України та з прийнятим рішенням про припинення провадження за зверненнями. Стверджує, що у відповіді не надано належної оцінки фактам безпідставної зміни судами формулювання причин звільнення з роботи, порушенням інших трудових прав, а також неправомірними діями працівників прокуратури Полтавської області, вчиненим щодо нього та членів його сім'ї. Порядок оскарження вказаного рішення не роз'яснено.

Скарги від 13.07.2014 р., 14.07.2014 р., 21.07.2014 р., 22.07.2014 р.,18.08.2014 р. щодо ознайомлення з матеріалами службового розслідування, особистого прийому керівництвом Генеральної прокуратури України залишено без відповіді та реагування.

Як зазначив позивач, 27.06.2014 року на особистому прийомі у Генерального прокурора України він звернувся із заявою, в якій вказував на фальсифікацію документів працівниками органів прокуратури Полтавської області, що стали підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, звільнення з посади та з інших питань.

З метою об'єктивної перевірки доводів ОСОБА_2, згідно із розпорядженням Генерального прокурора України від 03.07.2014 № 210 (далі - розпорядження), працівниками Генеральної прокуратури України з виїздом до Прокуратури Полтавської області проведено службове розслідування відповідно до вимог Інструкції про порядок проведення службових розслідувань та службових перевірок в органах прокуратури, затвердженої наказом виконувача обов'язків Генерального прокурора України від 07.05.2014 № 47 (далі - Інструкція). Цим наказом наказ Генерального прокурора України від 06.03.2012 р. № 20, на який посилається позивач, визнано таким, що втратив чинність.

Вказаним Розпорядженням створено комісію у складі голови комісії та 11 її членів. До її складу, окрім працівників Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури, включено також працівників ще 6 структурних підрозділів центрального апарату. Для вивчення окремих питань та надання висновків також залучено працівників Управління планово - фінансової діяльності, бухгалтерського обліку, звітності, внутрішнього контролю та аудиту, Головного управління нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України.

Як встановлено судом першої інстанції, висновок за результатами службового розслідування підписано всіма членами комісії та 26.07.2014, затверджено Генеральним прокурором України.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що твердження позивача про залучення до проведення службового розслідування працівників, щодо яких наявні дані, які можуть викликати сумнів в об'єктивності їх висновків, є необґрунтованими.

Крім того, Листом від 28.07.2014 р. № 11/1/2-27088-07 за підписом Генерального прокурора України Яреми В. позивачу надано відповідь на звернення від 27.06.2014 р., 13.07.2014 р., 21.07.2014 р. щодо можливих протиправних дій колишніх працівників органів прокуратури Полтавської області ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, необґрунтованого притягнення до дисциплінарної відповідальності, звільнення з органів прокуратури, затримку виплати вихідної допомоги при звільненні з роботи та з інших питань, згідно якої, звернення позивача неодноразово розглядалися Генеральною прокуратурою України та надавалися вичерпні відповіді.

Слід зазначити, що законність притягнення відповідача до дисциплінарної відповідальності та звільнення з роботи була предметом судового розгляду в адміністративній справі за відповідним позовом ОСОБА_2 до прокуратури Полтавської області.

Доводи позивача щодо неправомірності дій представників прокуратури Полтавської області під час розгляду адміністративної справи в суді свого підтвердження не знайшли.

Питання оскарження наказів про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності та звільнення з роботи Генеральною прокуратурою України розглядалися неодноразово, підстав для їх скасування не встановлено, про що позивачу давалися обґрунтовані відповіді.

А тому, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині зобов'язання Генерального прокурора України провести перевірку звернення від 27.06.2014 р., відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань та службових перевірок в органах прокуратури України є необгрунотваними.

Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань та службових перевірок в органах прокуратури України, затвердженою наказом виконуючого обов'язки Генерального прокурора України від 07.05.2014 р. № 47 визначено підстави та порядок проведення управлінням внутрішньої безпеки, Головним управлінням кадрового забезпечення, Головним управлінням організаційного та правового забезпечення та іншими підрозділами Генеральної прокуратури України, підрозділами роботи з кадрами прокуратур обласного рівня, іншими посадовими особами органів прокуратури службових розслідувань та службових перевірок.

Відповідно до п. 14 вказаної Інструкції, особа, стосовно якої проводиться службове розслідування чи службова перевірка, має право:

- отримувати інформацію про підстави проведення розслідування чи перевірки та склад комісії (осіб), якою вони будуть проводитися, заявляти обґрунтовані клопотання про їх відвід. Таке клопотання підлягає розгляду керівником прокуратури у 3-денний строк, повідомлення про прийняте рішення надається у письмовій формі;

- бути присутнім при проведенні розслідування або перевірки пояснювати факти, робити заяви, подавати відповідні документи, порушувати клопотання про їх витребування, додаткове отримання та вивчення пояснень осіб, знайомитись після завершення службового розслідування чи службової перевірки із затвердженим висновком та подавати на нього зауваження.

Оскільки, службове розслідування проводилося за зверненням позивача щодо правомірності дій посадових осіб органів прокуратури Полтавської області, законні підстави для надання заявнику інформації про склад комісії, ознайомлення із його висновком відсутні, про що позивача Генеральним прокурором України також було повідомлено.

Разом з тим, із висновків службового розслідування вбачається, що ОСОБА_2 був присутній в приміщенні прокуратури Полтавської області, спілкувався із членами комісії та надавав уточнюючі письмові пояснення з приводу своїх доводів.

Також, Законом України «Про прокуратуру», не передбачено колегіального розгляду звернень громадян шляхом проведення засідань.

Наказом Генерального прокурора України від 06.05.2011 р. № 52 затверджено перелік відомостей, що становлять службову інформацію та які можуть міститись у документах органів прокуратури України, а також перелік документів, у яких міститься службова інформація.

Відповідно до п. 9 зазначеного переліку, відомості, які містяться у матеріалах службових розслідувань належать до службової інформації і таким документам присвоюється гриф «для службового користування».

Оскільки, зазначеним наказом Генерального прокурора України визначено конкретний перелік відомостей, що відносяться до службової інформації, отже потреба у складанні додаткової постанови про обмеження доступу до такої інформації відсутня. З огляду на зазначене, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на допущення Генеральною прокуратурою України порушень ч. 1ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» щодо нескладання мотивованої постанови про обмеження доступу до інформації, отриманої під час службового розслідування.

Крім того, відповідачем роз'яснено позивачу, що відповідно до вимог чинного законодавства органи прокуратури не здійснюють нагляду за додержанням процесуального законодавства органами судової влади у рамках розгляду судових справ.

З рішення про припинення провадження за зверненнями позивача, Генеральний прокурор України у листі від 28.07.2014 р. № 11/1/2-27088-07 посилався на норми ст. 12 Закону України «Про прокуратуру», що передбачають порядок оскарження рішення.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем на звернення ОСОБА_2 від 13.07.2014 р., 21.07.2014 р. надано обґрунтовану відповідь від 28.07.2014 р. за № 11/1/2-27088-07, а тому підстав вважати, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність немає.

Тобто, дії Генерального прокурора України із розгляду звернень ОСОБА_2 вчинено на підставі, у спосіб та у межах повноважень визначених чинним законодавством.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.12.2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: А.Ю. Коротких

О.Г. Хрімлі

Повний текст ухвали виготовлено 10.04.2015 року.

.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Хрімлі О.Г.

Коротких А. Ю.