Справа № 815/5728/13-а
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/5728/13-а

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Милосердного М.М.

при секретарі - Римар Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2013 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання виплатити кошти на відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до ГУ МВС України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності щодо не виплати грошових коштів, витрачених на лікування і протезування та зобов'язання здійснити виплату грошових коштів, витрачених на лікування в результаті дорожньо-транспортної пригоди при виконанні службових обов'язків в розмірі 71 847, 37 грн., а також грошових коштів, витрачених на правову допомогу в сумі 3 000 грн. та 20 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2013 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ГУ МВС України в Одеській області щодо не виплати грошових коштів, витрачених ОСОБА_2 на лікування та протезування. Зобов'язано ГУ МВС України в Одеській області здійснити виплату на користь ОСОБА_2 грошових коштів, витрачених на лікування в результаті дорожньо-транспортної пригоди при виконанні службових обов'язків, у загальному розмірі 71 847, 37 грн., за рахунок коштів Державного бюджету України. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування судового рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування витрат на юридичну допомогу в сумі 3 000 грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000 грн.

В апеляційних скаргах Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області та Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг ОСОБА_2, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, а апеляційні скарги Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ та був звільнений у відставку за п.65 "б" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України з 28 лютого 2011 року.

09 листопада 2000 року з тілесними ушкодженнями у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забиття головного мозку середнього ступеню, забитої рани правої бровної області та правої верхньої повіки, забиття правого очного яблука і правої очниці, забитих ран м'яких тканин шиї зліва, позивач в несвідомому стані був госпіталізований до Ізмаїльської ЦРЛ.

02 лютого 2011 року комісією у складі голови - заступника начальника відділу, начальника МГБ Ізмаїльського МВ (з обслуговування м. Ізмаїл та Ізмаїльського району) ГУМВС України в Одеській області підполковника міліції Дяченко В.Г., членів комісії: старшого інспектора СКЗ Ізмаїльського МВ (з обслуговування м. Ізмаїл та Ізмаїльського району) ГУМВС України в Одеській області капітана міліції Алексіна В.І., старшого інспектора з ПП СКЗ Ізмаїльського МВ (з обслуговування м. Ізмаїл та Ізмаїльського району) ГУМВС України в Одеській області капітана міліції Келембет Є.М., інспектора СКЗ Ізмаїльського МВ (з обслуговування м. Ізмаїл та Ізмаїльського району) ГУМВС України в Одеській області старшого лейтенанта міліції Телеуця Я.М., складено акт форми Н-5 додаткового службового розслідування нещасного випадку ДТП, що трапився 09 листопада 2000 року на 43 км. автошляху Ізмаїл-Кирнички Ізмаїльського району Одеської області. Комісією встановлено, що нещасний випадок із позивачем стався по причині порушення правил дорожнього руху водієм а/м ВАЗ-2108 держномер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 У результаті дорожньо-транспортної пригоди в період проходження служби при виконанні службових обов'язків позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забиття головного мозку середнього ступеню, забитої рани правої бровної області та правої верхньої повіки, забиття правого очного яблука і правої очниці, забитих ран м'яких тканин шиї зліва та був госпіталізований до Ізмаїльської ЦРЛ.

В Ізмаїльській ЦРЛ позивачу встановлено діагноз - застарілий вивих лівого стегна.

27 грудня 2000 року, у зв'язку з погіршенням самопочуття ОСОБА_2 було госпіталізовано до ортопедичного відділення Одеської обласної клінічної лікарні, у якому хворому встановлено діагноз - застарілий вивих лівого стегна з переломом покрівлі та заднього краю лівої вертлюжної впадини, зміщення відламків та осколків, укорочення ноги на 5см, стійке погіршення функцій статики та переміщення.

03 січня 2001 року позивачу було зроблено операцію - відкрите вправлення застарілого вивиху лівого стегна, мобілізацію основного суглобу спонгіозним вінтом і трьома спицями, відкрита репозиція та мобілізація основного суглобу заднього краю лівої вертлюжної впадини шурупом, після чого 19 січня 2001 року ОСОБА_2 було виписано на амбулаторне лікування під нагляд травматолога Ізмаїльської ЦРЛ.

У період з 21 вересня 2010 року по 11 жовтня 2010 року позивач знаходився на лікуванні у відділені травматології та ортопедії міської клінічної лікарні м. Миколаєва, у якому 22 вересня 2010 року йому було зроблено ендопротезування лівого кульшового суглобу.

Судом першої інстанції встановлено, що для придбання призначених лікарями медичних препаратів, лікування та відновлення власного здоров'я, позивачем були витрачені грошові кошти у загальній сумі 71 847, 37 грн., про що свідчать наявні у матеріалах справи лист від 28 листопада 2011 року №1335/01-06, довідка про роздрібну ціну медикаментів в аптеці №1 ТОВ "Зчет" від 02 лютого 2012 року №7, видаткова накладна №020 від 09 вересня 2010 року, акт міської клінічної лікарні м. Миколаєва №3 про встановлення ендопротеза, лист від 01 червня 2012 року №01/01-06/1762, квитанції "ПриватБанк" від 28 вересня 2010 року, квитанції від 09 вересня 2010 року.

09 березня 2011 року позивачу встановлено третю групу інвалідності згідно довідки до акта огляду МСЕК.

За Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 01 березня 2011 року позивачу призначена пенсія за вислугою років в розмірі 88% грошового забезпечення.

28 квітня 2011 року ДФЗБО МВС України складено висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 23 522, 40 грн., яка виплачена ОСОБА_2 згідно платіжного доручення від 18 серпня 2011 року №355 та квитанції АТ "Імексбанк" від 19 серпня 2011 року.

22 лютого 2012 року позивач звернувся до ГУ МВС з претензією щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди при виконанні службових обов'язків. Вимога обґрунтована тим, що позивач, як ветеран органів внутрішніх справ України, має право на першочергове безоплатне придбання ліків за рецептами лікарів, а також як інвалід - на безоплатне протезування, а тому ГУМВС повинно відшкодувати вартість ліків, які були витрачені на лікування, зокрема, на ендопротезування лівого кульшового суглобу, яке було зроблено позивачу під час лікування у відділенні травматології та ортопедії міської клінічної лікарні міста Миколаєва у період з 21 вересня 2010 року по 11 жовтня 2011 року.

Листом ГУ МВС України в Одеській області №14/А-36 від 23 березня 2012 року у задоволенні претензії позивачу було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правових підстав для виплати матеріального збитку, понесеного в результаті лікування. Відмова мотивована тим, що позивачу було перераховано одноразову грошову допомогу, як інваліду ІІІ групи, у розмірі 23 522, 40 грн. Крім того, у листі зазначено, що ІІІ група інвалідності позивачу була призначена після його звільнення з ОВС України.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на відшкодування понесених на лікування витрат у загальному розмірі 71 847, 37 грн., і ці витрати повинні бути відшкодовані позивачу за рахунок ГУ МВС України в Одеській області.

Колегія суддів частково погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" передбачено, що державна політика стосовно, зокрема, ветеранів органів внутрішніх справ здійснюється в рамках обов'язкових цільових державних і місцевих програм соціального захисту ветеранів органів внутрішніх справ, спрямованих на забезпечення реалізації гарантій та пільг, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами для ветеранів органів внутрішніх справ. Реалізація обов'язкових цільових державних і місцевих програм соціального захисту ветеранів органів внутрішніх справ здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів щодо соціального захисту ветеранів органів внутрішніх справ покладається на органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно п.2 ч.1 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", ветеранам органів внутрішніх справ надаються пільги щодо, зокрема, безоплатного придбання ліків за рецептами лікарів та безоплатного забезпечення протезами та протезно-ортопедичними виробами.

Статтею 9 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" визначено, що витрати, пов'язані з реалізацією цього Закону здійснюються за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Частиною 1 ст. 18 Закону України "Про міліцію" передбачено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 встановлено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на придбання протезу, загальна сума яких з урахуванням витрат на проведення банківських платежів складає 53 398, 70 грн. підтверджуються належними доказами, а саме видатковою накладною ТОВ "Остеон-О" №020 від 09 вересня 2010 року про передачу позивачу комплектуючих для тотального ендопротезування кульшового суглобу вартістю 52 870, 20 грн. (а.с.26), актом про встановлення позивачу ендопротезу (а.с.27), банківськими квитанціями про оплату позивачем в адрес ТОВ "Остеон-О" ендопротезу від 09 вересня 2010 року на суму 48 870, 20 грн. (а.с.87) та на суму 4 000 грн. (а.с.85), а також квитанціями про оплату розрахунково-касового обслуговування на суму 488, 70 грн. (а.с.88) та на суму 40 грн. (а.с.86).

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що завдані позивачу майнові збитки внаслідок пошкодження здоров'я під час виконання службових обов'язків, а саме витрати на придбання протезу, загальна сума яких з урахуванням витрат на проведення банківських платежів складає 53 398, 70 грн., є документально підтвердженими та підлягають відшкодуванню.

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не підтверджені фактично понесені витрати на придбання ліків за період з 27 грудня 2000 року по 19 січня 2001 року на суму 1 028, 27 грн. та за період з 21 вересня 2010 року по 11 жовтня 2010 року на суму 17 420, 20 грн., оскільки розмір цих витрат визначався позивачем не на момент їх придбання, а виходячи з вартості ліків на час звернення до суду, у зв'язку з чим колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позовних вимог на вказані суми відсутні, що помилково не було встановлено судом першої інстанції.

Також, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди та витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню, оскільки:

- по перше, позивач не надав належних та допустимих доказів спричинення йому немайнових втрат (моральної шкоди), як таких, що сталися саме внаслідок дій чи бездіяльності ГУ МВС України в Одеській області;

- по друге, надані позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу документи не підтверджують того факту, що ці витрати безпосередньо пов'язані з розглядом даної адміністративної справи.

Разом з цим, відповідно до ч.5 ст. 227 КАС України - висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Скасовуючи постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року, Вищий адміністративний суд України дійшов до висновку, що у справі, що розглядається, при визначення суб'єкта, за рахунок якого підлягає відшкодуванню завдана позивачу матеріальна шкода, необхідно з'ясувати, який орган державної влади, на момент виникнення спірних правовідносин, був розпорядником бюджетних коштів щодо відшкодування шкоди заподіяної здоров'ю особам рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ під час виконання ними службових обов'язків.

Відповідно до ч.2 п.25 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, майнові збитки особі рядового або начальницького складу, заподіяні у зв'язку з виконанням службових обов'язків, відшкодовуються у повному обсязі за рахунок відповідних джерел утримання. Шкода, заподіяна особі рядового або начальницького складу внаслідок пошкодження здоров'я під час виконання службових обов'язків, відшкодовується у повному обсязі незалежно від розміру пенсії, призначеної на даній підставі, за рахунок коштів відповідного бюджету або коштів міністерств, відомств, підприємств, установ, організацій, які уклали договори з органами внутрішніх справ.

Відповідно до листа Департамента юридичного забезпечення МВС України №12/6-2301 від 15 квітня 2015 року, МВС України, як головний розпорядник бюджетних коштів на підставі п.3 ч.5 ст. 22 Бюджетного Кодексу України розподіляє та доводить у встановленому порядку бюджетні асигнування розпорядникам бюджетних коштів нижчого рівня для проведення виплати цієї допомоги в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України №707 від 12 травня 2007 року "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції".

Окрім цього, під час апеляційного розгляду справи, представником ГУ ДКС України в Одеській області було підтверджено те, що саме ГУ МВС України в Одеській області є розпорядником бюджетних коштів для проведення відповідних виплат (як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що саме ГУ МВС України в Одеській області повинно відшкодовувати на користь позивача витрати на протезування в сумі 53 398, 70 грн., яке на момент виникнення спірних правовідносин було розпорядником бюджетних коштів щодо відшкодування шкоди заподіяної здоров'ю особам рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ під час виконання ними службових обов'язків.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи та винесенні рішення про часткове задоволення адміністративного позову неповно з'ясовано обставини справи, що призвело до її неправильного вирішення. За таких обставин судове рішення відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про часткове задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. 195, ст. 196, п.3 ч.1 ст. 198, п.1 ч.1 ст. 202, ст. 207, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області та Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2013 року скасувати.

Прийняти нову постанову, позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області щодо не виплати грошових коштів, витрачених ОСОБА_2 на протезування.

Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області шляхом їх безспірного списання із рахунка Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області коштів, витрачених на протезування 53 398, 70 (п'ятдесят три тисячі триста дев'яносто вісім гривень) гривень 70 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 23 квітня 2015 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

М.М. Милосердний