Справа № 815/5431/14
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5431/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Васіної А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства "Ізмаїльський виноробний завод" до Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання неправомірним та скасування наказу Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів в Одеській області від 08.05.2014 року № 422 "Про проведення невиїзної позапланової перевірки ПрАТ "Ізмаїльський винзавод" та визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 08.08.2014 року та № від 08.08.2014 року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить визнати неправомірним та скасувати наказ Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів в Одеській області від 08.05.2014 року № 422 "Про проведення невиїзної позапланової перевірки ПрАТ "Ізмаїльський винзавод" та податкові повідомлення-рішення № від 08.08.2014 року та № від 08.08.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у наказі № 422 "Про проведення невиїзної позапланової перевірки ПрАТ "Ізмаїльський винзавод" від 08.05.2014 року відсутні посилання на конкретний пункт ст. 78 ПК України, та не зазначено жодної із перелічених обставин для проведення документальної перевірки, що виключає правове підґрунтя для проведення документальної невиїзної перевірки. Крім того, згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У зв'язку з порушенням відповідачем положень ч. 2 ст.19 Конституції України, які є нормами прямої дії, та вимог ст. 79 Податкового кодексу України, дії відповідача щодо проведення документальної позапланової перевірки, складання акту перевірки №1263/15-02-22-01/00412033 від 06.06.2014 року є неправомірними, а отже і податкові повідомлення-рішення прийнятті за результатами перевірки є неправомірними та підлягають скасуванню.

Також позивач зазначає, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки, є неправомірними та необґрунтованими, оскільки тільки суд дає оцінку реальності тієї чи іншої господарської операції, а твердження Інспекції про те, що правові взаємовідносини Позивача з ПП «Альфа Юг» відбувались без мети реального настання правових наслідків, з метою зниження об`єкту оподаткування та несплати податків, у зв`язку з чим позивачем безпідставно сформовано податковий кредит, є тільки припущенням відповідача, а тому такі висновки Інспекції є також неправомірними.

Крім цього позивач зазначає, що твердження Інспекції про те, що Позивач зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п.189.1 ст. 189 ПКУ, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки знищена продукція взагалі не могла використовуватись у негосподарських операціях, тому, що вона фактично будь-де перестає використовуватись, оскільки вона назавжди ліквідується.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив задовольнити з підстав викладених в адміністративному позові та додаткових поясненнях (том 1 а.с. 3-7, 128-133, том 4 а.с.64-66, 169-170).

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях та додаткових поясненнях (том 1 а.с. 27-31, том 4 а.с. 128-129).

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, судом по справі встановлені наступні факти та обставини.

Приватне акціонерне товариство "Ізмаїльський виноробний завод" 29.12.1991 року зареєстроване Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області в якості юридичної особи, та на день проведення перевірки перебувало на податковому обліку в Ізмаїльській ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області.

Судом встановлено, що фахівцями Ізмаїльської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області на підставі наказу №422 від 08.05.2014 року "Про проведення невиїзної позапланової перевірки ПрАТ "Ізмаїльський винзавод", службових посвідчень №17,18 від 15.10.2013 року, згідно пп. 78.1.1. п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПрАТ "Ізмаїльський виноробний завод" з питань достовірності відображення у податковому обліку операцій по взаємовідносинам з ДП «Дослідне господарство ім. О.В. Суворова національного наукового центру «Інститут виноградарства і виробництва ім. В.Є. Таїрова», ФГ Фартфорд», Одеське регіональне управління АТ «Астрабанк», ФГ «Христо Ботева», ТОВ «Південь вино», ПП «Альфа Юг», ТОВ «Еврогласс», ТОВ «Сайлас» за період з 01.07.2012 року по 30.11.2012 року та правильності відображення у податковій звітності списання продукції (вермутів) у зв'язку з її пошкодженням у березні та червні 2013 року внаслідок стихійного гідрометеорологічного явища, за результатами якої складено та підписано акт перевірки від 06.06.2014 року № 1263/15-02-22-01/00412033 .

Зі змісту зазначеного акту перевірки вбачається, що ПрАТ "Ізмаїльський виноробний завод", в порушення п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.5 ст. 198, п. 201.4 ст. 201, п. 201.6, п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ, занижено податок на додану вартість на суму 1 640 120 грн., а також, завищено суму залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (р. 24 Декларації з ПДВ) за червень 2013 року на суму 209 139 грн. (том 1 а.с. 34-49).

До такого висновку перевіряючи дійшли, використовуючи надані ПрАТ "Ізмаїльський виноробний завод", на запити Ізмаїльської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області (№ 471 від 24.04.2014 року та № 477 від 24.04.2014року), копії первинних документів (договорів, податкових та видаткових накладних, ТТН), данні довідки Арцизької ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області №3425/7/15-07-22-32 від 15.10.2013 року «Про результати зустрічної звірки ПП «Альфа-Юг», щодо підтвердження відомостей отриманих від особи, який мав правові відносини з платником податків ПрАТ "Ізмаїльський виноробний завод" за період вересень 2012 року, жовтень 2012 року, листопад 2012 року», дані інформаційної баз автоматизованої системи співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів АІС «Податковий блок».

На підставі зазначеного акту перевірки, Ізмаїльською ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області прийнято податкове повідомлення - рішення № від 08.08.2014 року про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 2 050 150 грн., з яких 1 640 120 грн. сума основного платежу, 410 030 грн. штрафні (фінансові) санкції та податкове повідомлення - рішення № від 08.08.2014 року про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 209 139 грн. (том 1 а.с.9-10).

Судом досліджені копії первинної бухгалтерської документації, а саме: договір купівлі продажу №20-08 від 20.08.2012 року, укладений між ПАТ "Ізмаїльський виноробний завод" та ПП «Альфа-Юг», видаткові накладні ПП «Альфа-Юг» за жовтень 2013 року, (том. 1 а.с.135-250, том 2 а.с. 1-27), товарно-транспортні накладні за жовтень 2013 року

(том 2 а.с.28-168), наказ про проведення інвентаризації готової продукції від 17.07.2012 року, акт списання №1 від 17.07.2012 року, лист МЧС від 19.03.2013 року, наказ №10 про проведення інвентаризації готової продукції вермутів від 25.06.2013 року, акт обстеження №2 від 25.06.2013 року, лист МЧС від 18.06.2013 року (том 2 а.с.170-175), договір поставки комплектуючих для виготовлення вин №12-3 від 03.12.2010 року, укладений між Південний Альянс-М та ПАТ "Ізмаїльський виноробний завод", договір поставки спирту на внутрішній ринок №242 від 12.04.2012 року, укладений між ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» та ПАТ "Ізмаїльський виноробний завод" з додатком, договір поставки спирту на внутрішній ринок №116 від 10.01.2012 року, укладений між ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» та ПАТ "Ізмаїльський виноробний завод" з додатком, товарно-транспортні накладні за червень 2011 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, 2012 року, акти про відвантаження та прийняття спирту, заявки-розрахунки на придбання марок акцизного податку для маркування алкогольних напоїв №83 від 05.04.2012 року, №181 від 03.08.2012 року, №212 від 18.09.2012 року, №208 від 18.08.2011 року, реєстри доходів по дебету та по кредиту, рахунки за електроенергію та водопостачання (том 2 а.с.205-271), видаткові накладні ПП «Альфа-Юг» за жовтень 2012 року (том. 3 а.с.2-86), товарно-транспортні накладні за жовтень 2012 року (том. 3 а.с.87-171), договір про надання авалю №1 від 26.01.2012 року, договір про надання авалю №3 від 06.03.2012 року, договір про надання авалю №24 від 29.03.2012 року, договір про надання авалю №32 від 25.04.2012 року, договір про надання авалю №35 від 22.05.2012 року, договір про авалювання векселю №Д11/06-2АВ від 16.06.2011 року, реєстри векселів, калькуляція собівартості продукції, бухгалтерські довідки, звіт про рух виноматеріалів, купажні листи на приготування вина, інвентаризаційний опис товарно-матеріальних цінностей, договір купівлі-продажу винограду №03-09 від 03.09.2012 року, укладений між ПАТ "Ізмаїльський виноробний завод" та ПП «Альфа-Юг» (том 3 а.с.173-233), видаткові накладні ПАТ "Ізмаїльський виноробний завод" за жовтень 2012 року (том 4 а.с.68-80), договір оренди цілісного комплексу ДП «Ізмаїльський винзавод» від 15.11.2000 року з додатками, договір купівлі-продажу обігових матеріальних засобів від 15.11.2000 року, копії приймально-здавальних накладних (том 4 а.с. 171-177).

Проаналізувавши положення законодавства, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 20.1.4, 20.1.19 п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу України передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

З акту перевірки вбачається, що копія наказу № 422 від 08.05.2014 року "Про проведення невиїзної позапланової перевірки ПрАТ "Ізмаїльський винзавод" та повідомлення про проведення позапланової перевірки від 08.05.2014 року №19 направлено Ізмаїльською ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області, рекомендованим листом з повідомленням про вручення на юридичну адресу підприємства та отримано ним 23 травня 2014 року (том 1 а.с.80-81).

Враховуючи той факт, що оскаржуваний наказ був отриманий ПрАТ "Ізмаїльський винзавод" 23 травня 2014 року, але з адміністративним позовом про його скасування позивач звернувся до суду лише 23 вересня 2014 року, вже після складення акту перевірки та прийняття податкових повідомлень-рішень, суд дійшов висновку, що позивач фактично допустив перевіряючих до проведення перевірки, а отже правові наслідки цього наказу є вичерпаними, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу №422 від 08.05.2014 року "Про проведення невиїзної позапланової перевірки ПрАТ "Ізмаїльський винзавод" є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного суду України (справа № 21-25а10 від 24.12.2010 року) та Вищого адміністративного суду України (справа №811/2263/13-а від 04.11.2014 року).

Також, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання неправомірними та скасування податкового повідомлення - рішення № від 08.08.2014 року про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 2 050 150 грн. та податкового повідомлення - рішення № від 08.08.2014 року про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 209 139 грн..

Як зазначено в акті перевірки та встановлено у судовому засіданні ПрАТ "Ізмаїльський виноробний завод" у періоді, що перевірявся, формував валові витрати та податковий кредит за результатами взаємовідносин в тому числі з ПП «Альфа Юг».

Відповідно до п. 14.1.27 ст. 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно до п. п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України передбачено, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно підпункту 14.1.181 ст.14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу;

Згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2. ст. 198 ПК України, передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду. Датою виникнення права орендаря (лізингоотримувача) на збільшення податкового кредиту для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем. Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами). Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 201.11 ст. 201 ПКУ передбачено, що підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, також є: а) транспортний квиток, готельний рахунок або рахунок, який виставляється платнику податку за послуги зв'язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами; б) касові чеки, які містять суму отриманих товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального номера та податкового номера постачальника). При цьому з метою такого нарахування загальна сума отриманих товарів/послуг не може перевищувати 200 гривень за день (без урахування податку). У разі використання платниками для розрахунків із споживачами реєстраторів розрахункових операцій касовий чек повинен містити дані про загальну суму коштів, що підлягає сплаті покупцем з урахуванням податку, та суму цього податку, що сплачується у складі загальної суми. Порядок обчислення та накопичення реєстраторами розрахункових операцій сум податку встановлює Кабінет Міністрів України.

Згідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 року № 996-XIV на даних бухгалтерської звітності базуються фінансова, податкова та інші види звітності.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи) врегульовано Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 (далі - Положення).

Відповідно до п. п. 2.1., 2.2 п. 2 Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

Підпунктами 2.4, 2.5, 2.13, 2.14 п. 2 Положення встановлено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Керівник підприємства, установи забезпечує фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій, що були проведені, у первинних документах та виконання всіма підрозділами, службами і працівниками правомірних вимог головного бухгалтера щодо порядку оформлення та подання для обліку відомостей і документів. Керівником підприємства, установи затверджується перелік осіб, які мають право давати дозвіл (підписувати первинні документи) на здійснення господарської операції, пов'язаної з відпуском (витрачанням) грошових коштів і документів, товарно-матеріальних цінностей, нематеріальних активів та іншого майна. Кількість осіб, які мають право підписувати документи на здійснення операцій з видачею особливо дефіцитних товарів і цінностей, бланків суворої звітності, повинно бути обмежено. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці первинні документи.

З наданих суду документів вбачається, що між ПП «Альфа Юг» (продавець) та ПрАТ "Ізмаїльський виноробний завод" (покупець) укладений договір купівлі-продажу винограду №03-09 від 03.09.2012 року. За умовами цього договору продавець зобов'язаний передати у власність покупцю виноград, а покупець зобов'язаний прийняти виноград та оплатити його на умовах договору. Товар поставляється на умовах ЕХW, Одеська область, Арцизький район, с. Острівне, згідно Інкотермс 2000. Поставка товару повинна бути проведена до 30.12.2012 року. Груповий асортимент постачаємого товару: Каберне, Сапераві, Аліготе, Мускат Одеський, Савіньйон, Рислинг, Ркацителі, Шардоне, Пино, Ізабелла, Іршан Олівер, суміш мускатних сортів. Документи на виноград, які продавець зобов'язаний передати покупцю: товарно-транспортні накладні, видаткові накладні, податкові накладні. При здачі-прийманні винограду сторони складають акт приймання по кількості та якості (том. 3 а.с.231).

Згідно довідки Арцизської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області № 3425/7/15-07-22-32 від 15.10.2013 р «Про результати зустрічної звірки ПП «Альфа-Юг», () щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, який мав правові відносини з платником податків ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» () за період вересень 2012 року, жовтень 2012 року, листопад 2012 року» частково підтверджено реальність здійснення господарських відносин із ПАТ «Ізмаїльський виноробний завод» у сумі 7 445 550,00 грн. у тому числі ПДВ 1 240 925,50 грн. Не підтверджено реальність здійснення господарських відносин з Приватним акціонерним товариством «Ізмаїльський виноробний завод» на загальну суму 4 246 578,00 грн., у тому числі ПДВ 707 762,50 грн. за жовтень 2012 року (том.2 а.с.176-183).

На підтвердження виконання вимог договору купівлі-продажу винограду №03-09 від 03.09.2012 року, позивачем надано суду видаткові накладні ПП «Альфа-Юг» за жовтень 2012 року, товарно-транспортні накладні за жовтень 2012 року зі змісту яких вбачається перевезення винограду лише технічних сортів (том. 3 а.с. 2--171).

Дослідивши вищеперелічені документи, судом встановлено, що згідно товарно-транспортним накладних за жовтень 2012 року, замовником (платником) вантажоперевезення виступає ПАТ "Ізмаїльський виноробний завод", але фактичне перевезення винограду від вантажовідправника здійснює ТОВ «Південьвино», між тим жодних доказів наявності укладеного між цими підприємствами договору перевезення суду не надано.

Крім того, згідно п. 1.3 договору купівлі-продажу винограду №03-09 від 03.09.2012 року, при здачі-прийманні винограду сторони складають акт приймання по кількості та якості. Між тим такі акти при проведенні перевірки не надавались, також такі акти не були надані позивачем і до суду.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що Ізмаїльською ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області обґрунтовано зроблено висновок про порушення ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» п.44.1 ст. 44, п. 198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п. 201.4ст. 201, п.201.6, п.201.7, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року щодо не підтвердження податкового кредиту у позивача по придбаному у постачальника ПП «Альфа Юг» товару(винограду) за жовтень 2012 року на суму 7078762,5 грн..

Зазначена позиція суду узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України (справа N К/9991/75304/12 від 11.02.2015 року).

Також, за результатами перевірки Ізмаїльською ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області встановлено, заниження податкових зобов'язань ПАТ "Ізмаїльський виноробний завод" по операціям із списання пошкодженої продукції у загальній сумі 1 141 496 грн., у тому числі у липні 2012 року у сумі 508 093 грн. та у червні 2013 року у сумі 633 403 грн.

Перевіркою правильності відображення у податковій звітності, списання продукції (вермутів) у зв'язку з її пошкодженням, внаслідок стихійного гідрометеорологічного явища (СГЯ) встановлено, що всі вироблені за період з серпня 2011 року по березень 2013 року вермути зіпсовані внаслідок стихійного гідрометеорологічного явища (СГЯ) та списані з обліку, а саме - вермути у загальній кількості 2 909 659 Пак. на загальну суму 12 505 325,81 грн. (у березні 2013 року на суму 5 566 264,20 грн. та у червні 2013 року на суму 6 939 061,61 грн.) у зв'язку з чим вони не можуть бути використані у господарській діяльності.

Факти пошкодження вермутів внаслідок СГЯ у кількості 1 297 800,00 Пак., були зафіксовані актом про списання № 1 від 30.07.2012 року та актом обстеження №2 від 25.06.2013 року у кількості 1 611 861,00 Пак..

На підтвердження факту списання продукції (вермутів) у зв'язку з її пошкодженням у березні та червні 2013 року внаслідок стихійного гідрометеорологічного явища суду надано, наказ про проведення інвентаризації готової продукції вермутів від 17.07.2012 року, акт списання №1 від 17.07.2012 року, лист МЧС від 19.03.2013 року, наказ №10 про проведення інвентаризації готової продукції вермутів від 25.06.2013 року, акт обстеження №2 від 25.06.2013 року, лист МЧС від 18.06.2013 року (том 2 а.с.170-175), договір поставки №12-3 від 03.12.2010 року, укладений між Південний Альянс-М та ПАТ "Ізмаїльський виноробний завод", договір поставки спирту на внутрішній ринок №242 від 12.04.2012 року, укладений між ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» та ПАТ "Ізмаїльський виноробний завод" з додатком, договір поставки спирту на внутрішній ринок №116 від 10.01.2012 року, укладений між ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» та ПАТ "Ізмаїльський виноробний завод" з додатком, товарно-транспортні накладні за червень 2011 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, 2012 року, акти про відвантаження та прийняття спирту, заявки-розрахунки на придбання марок акцизного податку для маркування алкогольних напоїв №83 від 05.04.2012 року, №181 від 03.08.2012 року, №212 від 18.09.2012 року, №208 від 18.08.2011 року, реєстри доходів по дебету та по кредиту, рахунки за електроенергію та водопостачання (том 2 а.с.205-271), договір про надання авалю №1 від 26.01.2012 року, договір про надання авалю №3 від 06.03.2012 року, договір про надання авалю №24 від 29.03.2012 року, договір про надання авалю №32 від 25.04.2012 року, договір про надання авалю №35 від 22.05.2012 року, договір про авалювання векселю №Д11/06-2АВ від 16.06.2011 року, реєстри векселів, калькуляція собівартості продукції, бухгалтерські довідки, звіт про рух виноматеріалів, купажні листи на приготування вина, інвентаризаційний опис товарно-матеріальних цінностей, договір оренди цілісного комплексу ДП «Ізмаїльський винзавод» від 15.11.2000 року з додатками, договір купівлі-продажу обігових матеріальних засобів від 15.11.2000 року, копії приймально-здавальних накладних (том 4 а.с. 171-177).

Посилання позивача в обґрунтування факту пошкодження вермутів у зазначеній в актах кількості 16 липня 2012 року та 13 червня 2013 року на представлені ним до перевірки та до суду фотографії, на яких зображені зовнішні пошкодження будівель, місцями зіпсований дах, уламки черепиці на подвір`ї, суд вважає необґрунтованими, оскільки із зазначених фотографій не можливо встановити наслідки якого стихійного явища відображені на фотографіях, яке відбувалось 16.07.2012 року, 13.06.2013 року чи в якій інший день), також на цих фотографіях не зафіксовано пошкодження безпосередньо вермутів у такій значній кількості.

Також, дослідивши вищеперелічені документи, судом встановлено, що зі змісту цих документів не можливо встановити чи підлягала зазначена продукція повторній переробці, яким чином вона була утилізована, чи погоджувалось місце сховища зі спеціально уповноваженими органами з метою недопущення негативного впливу такої продукції на життя, здоров'я людини і довкілля.

Жодних доказів того, яким чином неякісна продукція, яка є непридатною для переробки, була знищена (шляхом спалювання, руйнування, фізико-хімічної, біологічної або іншої обробки) відповідно до вимог нормативних документів, доказів того, чи узгоджувались способи утилізації, знищення неякісної харчової продукції із санітарно-епідеміологічною службою МОЗ (постанова КМУ від 24 січня 2001 року N 50 Про затвердження загальних вимоги до здійснення переробки, утилізації, знищення або подальшого використання вилученої з обігу неякісної та небезпечної продукції) позивачем суду не надано.

При цьому суд погоджується з доводами позивача, що оскільки повністю знищені вермути не можуть бути реалізовані або використані у господарській діяльності ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» та підприємством не підтверджено факт використання пошкоджених вермутів у подальшому виробництві або їх реалізації, вартість складових для їх виготовлення не включається до складу витрат, що враховуються при визначенні об`єкту оподаткування.

Також, дослідивши лист Дунайської гідрометеорологічної обсерваторії МЧС України №20-05-04/300 від 19.03.2013 року, суд дійшов висновку про безпідставність зазначених позивачем посилань відносно списання пошкодженої продукції (внаслідок стихійного гідрометеорологічного явища, що відбулося 16.06.2012 року), після отримання підтвердження від уповноважених державних установ, фактів стихійного лиха, оскільки судом встановлено, що за відповідними відомостями ПАТ "Ізмаїльський виноробний завод", звернувся до Дунайської гідрометеорологічної обсерваторії МЧС України лише 18.03.2013 року, тоді як факт списання цих вермутів був зафіксований 30.07.2012 року актом №1 (том 2 а.с.171-172).

Крім того, аналізуючи приписи ст.138 та ст. 198 Податкового Кодексу України, суд вважає обґрунтованими доводи відповідача, що позивач зобов'язаний був нарахувати податкові зобов'язання з податку на додану вартість саме у звітний період в якому встановлено факт знищення товарно-матеріальних цінностей, тобто у липні 2012 року, та у червні 2013 року.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про правомірність встановлених податковим органом порушень ПрАТ "Ізмаїльський винзавод" п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.5 ст. 198, п. 201.4 ст. 201, п. 201.6, п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ, а саме заниження податку на додану вартість на суму 1 640 120 грн., а також, завищення суми залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (р. 24 Декларації з ПДВ) за червень 2013 року на суму 209 139 грн.

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, приймаючи до уваги вимоги податкового законодавства України, суд дійшов до висновку, що податкові повідомлення-рішення № від 08.08.2014 року та № від 08.08.2014 року винесені відповідачем правомірно.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов адміністративний позов ПрАТ "Ізмаїльський виноробний завод" є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 159 - 163, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову приватного акціонерного товариства "Ізмаїльський виноробний завод" до Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання неправомірним та скасування наказу Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів в Одеській області від 08.05.2014 року № 422 "Про проведення невиїзної позапланової перевірки ПрАТ "Ізмаїльський винзавод" та визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 08.08.2014 року та № від 08.08.2014 року в повному обсязі.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд у строки та в порядку встановлені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 15 квітня 2015 року.

Суддя О.А. Левчук

Відмовити у задоволенні адміністративного позову приватного акціонерного товариства "Ізмаїльський виноробний завод" до Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання неправомірним та скасування наказу Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів в Одеській області від 08.05.2014 року № 422 "Про проведення невиїзної позапланової перевірки ПрАТ "Ізмаїльський винзавод" та визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 08.08.2014 року та № від 08.08.2014 року в повному обсязі.

15 квітня 2015 року.