Справа № 872/8954/14
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2015 рокусправа № П/811/1534/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Іванова С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Теплоенергетик» на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 червня 2014 року у справі № П/811/1534/14 за позовом Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області до Комунального підприємства «Теплоенергетик» про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В :

Кіровоградська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила стягнення з Комунального підприємства «Теплоенергетик» суму коштів з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника на суму податкового боргу у розмірі 10892267,26 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що за відповідачем рахується податковий борг в загальній сумі 10892267,26 грн., в тому числі: по податку на додану вартість в сумі 5197329,89 грн., по податку на прибуток підприємств і організацій, що належать до комунальної власності в сумі 1341753,00 грн., по сплаті авансових внесків з податку на прибуток підприємств і організацій, що належать до комунальної власності в сумі 4348615,12 грн., по земельному податку з юридичних осіб в сумі 4569,25 грн. З метою погашення податкового боргу позивачем були надіслані податкові вимоги форми «Ю1» №1/462 від 02.11.2001 року, форми «Ю2» №2/1816 від 11.04.2002 року.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 червня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Комунальне підприємство «Теплоенергетик» звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову. Апелянт зазначає, що позивачем пропущений строк звернення до адміністративного суду щодо стягнення податкової заборгованості з Комунального підприємства «Теплоенергетик».

Сторони, належним чином повідомлені про день, місце і час розгляду апеляційної скарги, доказом чого є повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень, у судове засідання не прибули, відповідач у поданому до суду клопотанні, просив проводити апеляційний розгляд без участі його уповноваженого представника.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У відповідності до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, Комунальне підприємство «Теплоенергетик» зареєстроване як юридична особа 31.05.1996 року виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради. за відповідачем рахується податковий борг в сумі 10892267,26 грн., в тому числі: по податку на додану вартість в сумі 5197329,89 грн., по податку на прибуток підприємств і організацій, що належать до комунальної власності в сумі 1 341 753,00 грн., по сплаті авансових внесків з податку на прибуток підприємств і організацій, що належать до комунальної власності в сумі 4348 615,12 грн., по земельному податку з юридичних осіб в сумі 4569,25 грн. Перша податкова вимога № 1/462 від 02 листопада 2001 року на суму 16826,58 грн. отримана уповноваженою особою відповідача 12 березня 2002 року, друга податкова вимога № 2/1816 від 11 квітня 2002 року на суму 240971,67 грн. отримана уповноваженою особою відповідача 24 травня 2002 року, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. У добровільному порядку сума податкового боргу відповідачем сплачена не була.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходів з їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно п. 14.1.175 ст. 14 Податкового кодексу України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно статті 36 Податкового кодексу України податковий обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку в порядку і строки, визначеному цим Кодексом. Податковий обов'язок платника податків виникає за кожним податком і збором.

Пункт 57.1. статті 57 Податкового кодексу України передбачає, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктами 59.1 та 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобовязання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобовязання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобовязання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обовязок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Враховуючи положення, викладені у пункті 20.1.28 ст. 20 Податкового кодексу України визначається, що органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно із п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Як вбачається з матеріалів справи, податковий борг по податку на додану вартість в складає 5197329,89 грн. Дана сума заборгованості складається з:

- 30.10.2013 р. нараховано ПДВ по податковій декларації з податку на додану вартість № від 21.10.2013 р. за вересень 2013 року - 46 346 грн.. В звязку з переплатою по картці особового рахунку платника податків в сумі 38 627,31 грн., борг складає - 7 718,69 грн. (а.с.4),

- 10.12.2013 р. нараховано (ст.100 ПК України) за розстроченням на підставі рішення податкової про розстрочення грошового зобов'язання №23 від 29.11.2013 р. та договору про розстрочення №108 від 29.11.2013р. - 210 227,50 грн. (а.с.10),

- 10.12.2013 р. нараховано (ст.100 ПКУ) за розстроченням на підставі рішення про розстрочення податкового боргу №15 від 29.11.2013 року та договору про розстрочення №29 від 29.11.2013р. по Уточнюючому розрахунку до декларації з ПДВ згідно наказу № 213 № від 18.11.2013 р. - 123 762 грн. (а.с.11-12),

- 10.12.2013 р. за розстроченням на підставі рішення про розстрочення податкового боргу№15 від 29.11.2013 року та договору про розстрочення №29 від 29.11.2013р. по Уточнюючому розрахунку до декларації з ПДВ згідно наказу № 213 № від 18.11.2013 р. 1 175 740,50 грн.,

- 19.12.2013 р. збільшено суму ПДВ, що підлягала сплаті по уточнюючому розрахунку до декларації з ПДВ № за 01.10.2013 р. за звітний період, за який виправляється помилка жовтень 2013 року - 11 760 грн. та нараховано платником самостійно штрафних санкцій - 353 грн.,

- 25.12.2013 р. нараховано (ст.100 ПКУ) за розстроченням на підставі рішення податкової про розстрочення грошового зобов'язання №23 від 29.11.2013 р. та договору про розстрочення №108 від 29.11.2013р. - 210 227,50 грн.,

- 25.12.2013 р. нараховано (ст.100 ПКУ) за розстроченням на підставі рішення про розстрочення податкового боргу№15 від 29.11.2013 року та договору про розстрочення №29 від 29.11.2013р. по Уточнюючому розрахунку до декларації з ПДВ № від 18.11.2013 р. - 1 299 502,50 грн.,

- 30.12.2013 р. нараховано ПДВ по податковій декларації з податку на додану вартість № від 19.12.2013 р. за листопад 2013 року - 153 422 грн. (а.с.5),

- 30.01.2014 р. нараховано ПДВ по податковій декларації з податку на додану вартість № від 20.01.2014 р. за грудень 2013 року - 946 036 грн. (а.с.6),

- 02.03.2014 р. нараховано ПДВ по податковій декларації з податку на додану вартість № від 20.02.2014 р. за січень 2014 року - 642 579 грн. (а.с.7),

- 30.03.2014 р. нараховано ПДВ по податковій декларації з податку на додану вартість № від 20.03.2014 р. за лютий 2014 року - 83 347 грн. (а.с.8),

- 30.04.2014 р. нараховано ПДВ по податковій декларації з податку на додану вартість № від 22.04.2014 р. за березень 2014 року - 209 319 грн. (а.с.9).

Також відповідачу нарахована пеня - 123335,20 грн., що підтверджується відповідним розрахунком (а.с.13).

Доказів сплати узгодженого зобовязання відповідачем не надано.

Податковий борг по податку на прибуток підприємств та організацій, що належать до комунальної власності в сумі 1341 753 грн. Дана сума боргу складається з:

- 25.10.2013 року нараховано (ст.100 ПКУ) за розстрочкою згідно рішення податкової про розстрочення грошового зобов'язання №23 від 19.02.2013 року та договору від 19.02.2013р. №13 - 447 251 грн.,

- 25.11.2013 року нараховано (ст.100 ПКУ) за розстрочкою згідно рішення податкової про розстрочення грошового зобов'язання №23 від 19.02.2013 року та договору від 19.02.2013р. №13 - 447 251 грн.,

- 25.12.2013 року нараховано (ст.100 ПКУ) за розстрочкою згідно рішення податкової про розстрочення грошового зобов'язання №23 від 19.02.2013 року та договору від 19.02.2013р. №13 - 447 251 грн. (а.с.14-15).

Доказів сплати боргу відповідачем не надано.

Податковий борг по сплаті авансових внесків з податку на прибуток підприємств і організацій, що належать до комунальної власності в сумі 4 348 615,12 грн. відповідно:

- 30.10.2013 року нараховано авансових внесків за місяць по податковій декларації з податку на прибуток підприємства № від 06.02.2013 р. за 2012 рік (рядок 34) 321 765,63 грн.,

- 30.11.2013 р. нараховано авансових внесків за місяць. Податкова декларація з податку на прибуток підприємствам № від 06.02.2013 р. за 01.12.2012 р. - 372 709 грн.,

- 25.12.2013 р. нараховано платежу (ст.100 ПКУ) за розстроченням на підставі рішення податкової про розстрочення (відстрочення) податкового боргу №13 від 30.09.13 р. та договору №20 від 30.09.2013р. по податковій декларації з податку на прибуток підприємства № від 30.03.2013 р. - 299 083 грн. (а.с.19),

- 25.12.2013 р. нараховано платежу (ст.100 ПКУ) за розстроченням на підставі рішення податкової про розстрочення (відстрочення) податкового боргу №13 від 30.09.13 р. та договору №20 від 30.09.2013р. по податковій декларації з податку на прибуток підприємства № від 30.04.2013 р. - 372 709 грн.,

- 25.12.2013 р. нараховано платежу (ст.100 ПКУ) за розстроченням на підставі рішення податкової про розстрочення (відстрочення) податкового боргу №13 від 30.09.13 р. та договору №20 від 30.09.2013р. по податковій декларації з податку на прибуток підприємства № від 30.05.2013 р. - 372 709 грн.,

- 25.12.2013 р. нараховано платежу (ст.100 ПКУ) за розстроченням на підставі рішення податкової про розстрочення (відстрочення) податкового боргу №13 від 30.09.13 р. та договору №20 від 30.09.2013р. по податковій декларації з податку на прибуток підприємства № від 30.06.2013 р. - 372 709 грн.,

- 25.12.2013 р. нараховано платежу (ст.100 ПКУ) за за розстроченням на підставі рішення податкової про розстрочення (відстрочення) податкового боргу №13 від 30.09.13 р. та договору №20 від 30.09.2013р. по податковій декларації з податку на прибуток підприємства № від 30.07.2013 р. - 372 709 грн.,

- 25.12.2013 р. нараховано платежу (ст.100 ПКУ) за розстроченням на підставі рішення податкової про розстрочення (відстрочення) податкового боргу №13 від 30.09.13 р. та договору №20 від 30.09.2013р. по податковій декларації з податку на прибуток підприємства № від 30.08.2013 р. - 372 709 грн.,

- 25.12.2013 р. нараховано платежу (ст.100 ПКУ) за розстроченням на підставі рішення податкової про розстрочення (відстрочення) податкового боргу №13 від 30.09.13 р. та договору №20 від 30.09.2013р. по податковій декларації з податку на прибуток підприємства № від 30.09.2013 р. - 8 881,51 грн.,

- 25.12.2013 р. нараховано платежу (ст.100 ПКУ) за розстроченням на підставі рішення податкової про розстрочення (відстрочення) податкового боргу №18 від 30.09.13 р. та договору №75 від 30.09.2013р. - 362 191 грн.,

- 30.12.2013 р. нараховано авансових внесків за місяць. Податкова декларація з податку на прибуток підприємства № від 06.02.2013 р. - 372 709 грн.,

- 30.01.2014 р. нараховано авансових внесків за місяць. Податкова декларація з податку на прибуток підприємства № від 06.02.2013 р. - 372 709 грн.,

- 28.02.2014 р. нараховано авансових внесків за місяць. Податкова декларація з податку на прибуток підприємства № від 06.02.2013 р. - 372 709 грн..

Також, відповідачу нарахована пеня - 2 312,98 грн. (а.с.16-23).

Доказів сплати узгодженого зобовязання відповідачем не надано.

Податковий боргу по земельному податку з юридичних осіб в сумі 4569,25 грн. складається з:

- 30.03.2014 р. нараховано по строку. Податковий розрахунок земельного податку № від 07.02.2014 р. - 2855,78 грн.. У звязку з переплатою по картці особового рахунку платника податків в сумі 1 142,31 грн., борг складає - 1 713,47 грн.,

- 30.04.2014 р. нараховано платником самостійно по строку. Податковий розрахунок земельного податку № від 07.02.2014 р. - 2 855,78 грн. (а.с.24).

Доказів сплати узгодженого зобовязання відповідачем не надано.

Першу податкову вимогу сформовано 02.11.2001 р. за №1/462 на суму 16 826,52 грн., яку направлено поштою та отримано відповідачем - 12.03.2002 року (а.с.25). Другу податкову вимогу сформовано 11.04.2002 року за №2/1816 на суму 24 0971,67 грн., яку направлено поштою та отримано відповідачем - 24.05.2002 року (а.с.26).

Враховуючи, що відповідачем доказів добровільної сплати узгоджений заборгованостей не надано, як і не надано доказів оскарження або відкликання вимог, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності податкових вимог та стягнення з відповідача податкової заборгованості.

Доводи апелянта зводяться до пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду, встановленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки податкова вимога була направлена ще у 2001 році, а також на скрутне фінансове становище підприємства, яке не має можливості вчасно сплачувати податки через несплату бюджетними установами отриманих послуг з теплопостачання.

Колегія суддів вважає зазначити наступне.

Відповідно до частини третьої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Отже, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 99 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними, зокрема, частинами четвертою та п'ятою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. При цьому пунктом 102.2 статті 102 Податкового кодексу України визначено перелік випадків, коли грошове зобов'язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного у частині першій цієї статті. Згідно з пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України у разі, якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Таким чином, наведена законодавча норма встановлює строк примусового стягнення податкового боргу - це 1095 днів з дня виникнення податкового боргу. Системний аналіз пунктів 102.1, 102.2 та 102.4 статті 102 Податкового кодексу України свідчить про те, що застосування строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, поширюється і на випадки порушення провадження у справі про стягнення відповідного податку. Відповідно позовні вимоги контролюючого органу, пов'язані зі стягненням податкового боргу з платників податків, повинні пред'являтися протягом 1095 днів з дня виникнення податкового боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, податковий борг виник у період 2012-2014 роки, позов предявлений до суду 20.05.2014 року, тобто в межах 1095 днів, тому доводи апелянта в частині пропуску строку звернення до суду є неспроможними. Перебування підприємства у скрутному фінансовому стані також не є підставою для звільнення від сплати узгодженого податкового зобовязання.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення не допущено порушень норм матеріального і процесуального права, а викладені в ньому висновки відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Теплоенергетик» залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 червня 2014 року у справі № П/811/1534/14 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її тексту у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко