Справа № 806/5741/14
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

806/5741/14

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року м.Житомир справа № 806/5741/14

категорія 8.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Токаревої М.С.,

за участі секретаря Смолінської І.П.,

за участі представників позивача та відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Бехівський гранітний кар'єр" до Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та заперечував щодо його задоволення з підстав викладених у письмових запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи дійшов висновку, що позов слід задовольнити зважаючи на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи Коростенською ОДПІ було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Бехівський гранітний кар’єр" з питань достовірності виникнення від’ємного значення по ПДВ в податкових деклараціях за січень, лютий, травень, червень, липень, серпень та вересень 2014 року та задекларованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку в податковій декларації за вересень 2014 року.

Позиція контролюючого органу ґрунтується на відсутності фактів реального здійснення господарських операцій позивачем з його контрагентами, зокрема ТОВ "НВП"Український промисловий альянс" та ПП "Екосплав", оскільки, на думку контролюючого органу ПП "Екосплав" використовується з метою прикриття незаконної діяльності по ланцюгах постачання, а ТОВ "НВП"Український промисловий альянс" не могло здійснювати роботи по договору №3 від 05.05.2014 року у зв’язку з тим, що на підприємстві рахується лише 1 працівник .

З матеріалів справи вбачається, що позивачем з ПП "Екосплав" було укладено договір поставки №48 від 20.08.2014 року предметом якого є поставка товару згідно специфікацій.

З ТОВ "НВП"Український промисловий альянс" позивачем було укладено договір виконання робіт №3 від 05.05.2014 року щодо ремонту під’їзної залізничної колії шляхом ремонту тупикової колії.

Виконання вказаних договорів підтверджується наявними у матеріалах справи копіями належним чином оформлених податкових та видаткових накладних, актів здачі-прийняття робіт, ТТН.

У акті перевірки відповідач вказує, що операції між ТОВ "Бехівський гранітний кар’єр" та ТОВ "НВП "Український промисловий альянс" не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, виробничо-складських приміщень та іншого майна, трудових ресурсів, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, основних фондів, виробничих активів, трудових ресурсів.

Що стосується контрагента позивача ПП "Екосплав", то відповідав вказує, що він фактично не міг здійснювати господарські операції з реалізації товарів отриманих від його контрагентів-постачальників (СФГ "Промінь агро сервіс", СФГ "Ліза"), оскільки ПП "Екосплав" формує технічний податковий кредит в ПДВ по ланцюгу постачання у зв’язку з тим, що ці підприємства використовую схемний податковий кредит з метою заниження ПДВ.

Суд не погоджується з такою позицією контролюючого органу зважаючи на наступне.

Згідно п.198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6. ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються непідтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

На думку суду, відсутність персоналу, транспортних засобів, виробничо-складських приміщень, обладнання не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань та відсутність фактичних дій спрямованих на виконання взятих на себе зобов'язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб'єкт господарювання здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб'єктів господарювання для виконання зобов'язань по укладених ним договорах.

Відповідно до роз’яснення ВАС України від 02.06.2011р. № 742/11/13-11, при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Господарські операції між ТОВ "Бехівський грантіний кар’єр" та ПП "Екосплав", а також ТОВ "НВП "Український промисловий альянс" підтверджуються належним чином оформленими податковими та видатковими накладними, актами здачі-прийняття робіт. Зауважень що вказаних документів у відповідача ні на час проведення не перевірки, ні на час судового розгляду, немає, тобто вони підтверджені первинними документами наданими позивачем у відповідності до вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999р. №996-XIV, які є підставою для податкового та бухгалтерського обліку.

Згідно ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; о ст.9 п.2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.09 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

У разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб’єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі “Інтерсплав проти України”).

Реальність господарської операції підтверджено фактом руху активів та зміною стану зобов'язань суб'єкта господарювання, а також наявністю інших юридичних фактів, що зумовлені результатами досягнення ділової мети у процесі здійснення законної підприємницької діяльності. Зокрема, виписками руху коштів по рахунках та документами, які підтверджують подальшу реалізацію придбаного товару.

Податковим кодексом України або ж іншим нормативно-правовим актом не встановлено будь-яких обмежень, ніж наявність належним чином оформленої податкової накладної, щодо включення до податкового кредиту суми сплаченого податку, не встановлено обов'язку для позивача здійснювати контроль за веденням господарської діяльності та зобов'язань сплати податку до бюджету контрагентами.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані грошові зобов'язання, презюмується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що висновки перевіряючих податкового органу, викладені в акті, на підставі якого прийнято оспорювані податкові повідомлення - рішення, в частині їх оскарження, ґрунтуються лише на припущеннях та не підтверджені документами, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Бехівський гранітний кар'єр" задовольнити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.С. Токарева

Повний текст постанови виготовлено: 23 квітня 2015 р.