Справа № 2а-3390/10/1370
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2015 р. м. Київ К/800/3888/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Олендера І.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2013 року

у справі № 2а-3390/10/1370

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний комплекс «Ріксос-Прикарпаття»

до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області

про визнання протиправними дій, скасування наказу та направлення на перевірку, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний комплекс «Ріксос-Прикарпаття» (далі - ТОВ «Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний комплекс «Ріксос-Прикарпаття»; позивач) звернулось до суду з позовом до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області (далі - Дрогобицька ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області; відповідач), в якому просило визнати протиправними дії начальника податкового органу щодо видання наказу № 46 від 12 квітня 2010 року та направлення № 025/23-0 від 12 квітня 2010 року на проведення позапланової документальної виїзної перевірки, а також скасувати відповідні наказ та направлення.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2010 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2013 року апеляційну скаргу ТОВ «Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний комплекс «Ріксос-Прикарпаття» задоволено. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2010 року скасовано та прийнято нову - про задоволення позову. Визнано протиправними дії начальника податкового органу щодо видання наказу № 46 від 12 квітня 2010 року та направлення № 025/23-0 від 12 квітня 2010 року на проведення позапланової документальної виїзної перевірки ТОВ «Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний комплекс «Ріксос-Прикарпаття». Скасовано наказ № 46 від 12 квітня 2010 року та направлення № 025/23-0 від 12 квітня 2010 року.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням у справі, відповідач оскаржив його в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права ставиться питання про скасування постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2013 року та залишення без змін постанови Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2010 року.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 31 березня 2010 року відповідачем на адресу позивача скеровано запит № 3195/10/23-0 про надання пояснень та їх документального підтвердження з питань відносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЦ «Абажур» за період з 05 листопада 2008 року по 01 січня 2010 року та включення результатів таких операцій до податкового обліку з відповідним їх відображенням у податкових деклараціях (розрахунках, звітах тощо).

ТОВ «Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний комплекс «Ріксос-Прикарпаття» з підстав того, що зазначений запит, на його думку, не відповідає вимогам чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, відповідних документів та пояснень відповідачу не надано, що обумовило видання контролюючим органом оспорюваних наказу та направлення.

В свою чергу, товариством посадових осіб податкового органу до перевірки не допущено, у зв'язку з чим останніми складено акт № 3/23-0/34358195 від 12 квітня 2010 року про відмову від допуску до перевірки.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції про повну відмову в задоволенні позову та задовольняючи його, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що право податкового органу вимагати пояснення на підставі пункту 3 частини 1 статті 11 Закону України від 04 грудня 1990 року № 509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 509-XII) виникає лише під час проведення ним одного з видів перевірок, чого в розглядуваному випадку відповідачем на момент скерування на адресу товариства запиту не здійснювалось.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду апеляційної інстанції неправомірним, виходячи з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 11 Закону № 509-XII органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі).

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 11-1 Закону № 509-XII позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена в планах роботи органу державної податкової служби і проводиться, зокрема, у разі виникнення потреби у перевірці відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту.

Системний аналіз вказаних законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що направлення запиту на адресу платника податків про надання пояснень та їх документального підтвердження є одним з етапів контрольно-перевірочної роботи, наслідком невиконання якого є призначення контролюючим органом позапланової виїзної перевірки такого платника, проте не охоплюється безпосередньо здійсненням перевірки.

Враховуючи те, що позивачем у даній ситуації не надано пояснень та їх документального підтвердження на обов'язковий письмовий запит податкового органу протягом десяти робочих днів з дня його отримання, відповідачем цілком обґрунтовано винесено оспорювані наказ та направлення.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд апеляційної інстанції помилково скасував постанову суду першої інстанції, яка є законною та обґрунтованою.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області задовольнити частково.

Скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2013 року, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2010 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Олендер І.Я.