Справа № 820/1102/15
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 р. Справа № 820/1102/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

представників сторін: позивача - Янушевича П.М., Ватули А.Я., відповідача - Соловей Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської об'єднаної державної податкової інспекції у Харківській області Державної податкової служби на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2015р. по справі № 820/1102/15

за позовом Державного підприємства "Підприємство Темнівської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області "

до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції у Харківській області Державної податкової служби

про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Державне підприємство "Підприємство Темнівської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 100) (далі по тексту - позивач, ДП "Підприємство Темнівської ВК УДПСУ в Харківській області) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції у Харківській області Державної податкової служби (далі по тексту - відповідач, Харківська ОДПІ у Харківській області ДПС), в якому просить суд:

- визнати незаконними дії Харківської об'єднаної Державної податкової інспекції Харківської області Державної податкової служби щодо нарахування пені Державному підприємству "Підприємство Темнівської виправної колонії (№100)" у розмірі 294 214, 49 грн. (двісті дев'яносто чотири тисячі двісті чотирнадцять грн. 49 коп.) на суму боргу розстрочену, згідно з ухвалою Харківського окружного адміністративного суду по справі №2а-4805/12/2070 від 12.07.2012 року, Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2012 року по справі №2а-10542/11/2070;

- зобов'язати Харківську об'єднану Державну податкову інспекцію Харківської області Державної податкової служби в подальшому не нараховувати пеню на суму боргу розстрочену згідно з рішенням суду;

- сплачену суму пеню, зарахувати в суму поточних платежів.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2015 року по справі №820/1102/15 адміністративний позов Державного підприємства "Підприємство Темнівської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України з в Харківській області (№ 100) до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції у Харківській області Державної податкової служби про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано незаконними дії Харківської об'єднаної Державної податкової інспекції Харківської області Державної податкової служби щодо нарахування пені Державному підприємству "Підприємство Темнівської виправної колонії (№100)" у розмірі 294 214, 49 грн. (двісті дев'яносто чотири тисячі двісті чотирнадцять грн. 49 коп.) на суму боргу розстрочену, згідно з ухвалою Харківського окружного адміністративного суду по справі №2а-4805/12/2070 від 12.07.2012 року, Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2012 року по справі №2а-10542/11/2070.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2015 року по справі №820/1102/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі, а також його представник у судовому засіданні пояснив, що розстрочення виконання судового рішення, застосоване адміністративним судом , не звільняє платника податків від відповідальності, передбаченої п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу. Таким чином вважає правомірними дії Харківської ОДПІ Харківської області щодо нарахування позивачу пені у розмірі 294 214, 49 грн. на суму боргу розстрочену, згідно з ухвалою Харківського окружного адміністративного суду по справі №2а-4805/12/2070 від 12.07.2012 року, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2012 року по справі №2а-10542/11/2070. З огляду на викладене, вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню, оскільки є незаконним та необґрунтованим.

Позивач, у надісланих запереченнях на апеляційну скаргу, а також його представники у судовому засіданні, з викладених підстав, посилаючись на незаконність оскаржуваних дій відповідача, просили апеляційну скаргу податкового органу залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2015 року по справі №820/1102/15 залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2012 року по справі №2а-4805/12/2070 податковий борг Підприємства Темнівської виправної колонії (№100) був розстрочений на 60 місяців, з липня 2012 року, згідно Графіка погашення податкової заборгованості у розмірі 3 516 306 грн. 76 коп.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2012 року по справі №2а-10542/12/2070 податковий борг Підприємства Темнівської виправної колонії (№100) був розстрочений на 60 місяців, з жовтня 2012 року, згідно Графіка погашення податкової заборгованості у розмірі 730 597 грн. 00 коп.

Зазначені ухвали суду набрали законної сили.

Відповідачем нараховуються пеня на суми боргів, розстрочених відповідно до вище зазначених ухвал суду, а саме Державне Підприємство "Підприємство Темнівської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№100)" (відповідно до актів звірки) сплачувало пеню за 2013 рік у розмірі 59 639 грн. 96 коп. за 2014 рік було сплачено пеню у розмірі 204 532 грн. 49коп. за січень 2015 року було сплачено пеню у розмірі З0 041грн 60 коп.

Згідно акту звірки розрахунків №311-20 від 31.01.2015року Харківської об'єднаної Державної податкової інспекції Харківської області Державної податкової служби у Харківській області та Підприємством Темнівської виправної колонії (№100) станом на 01.02.2015 року сплачено сума пені у розмірі 294 214 грн. 49 коп.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо нарахування пені у розмірі 294 214, 49 грн. на суму боргу розстрочену, згідно з ухвалою Харківського окружного адміністративного суду по справі №2а-4805/12/2070 від 12.07.2012 року, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2012 року по справі №2а-10542/11/2070, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання таких дій незаконними та зобов'язання Харківську ОДПІ Харківської області в подальшому не нараховувати пеню на суму боргу розстрочену згідно з рішенням суду, а також сплачену суму пеню, зарахувати в суму поточних платежів.

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог щодо зобов'язання Харківську ОДПІ Харківської області ДПС в подальшому не нараховувати пеню на суму боргу розстрочену згідно з рішенням суду та зарахувати сплачену суму пеню в суму поточних платежів, суд першої інстанції виходив з того, що суд не може вирішувати справи на майбутнє, а вимога щодо зарахування сплаченої суми пені в суму поточних платежів є передчасною, оскільки право позивача, щодо зарахування суми пені в рахунок суму погашення поточних платежів виникне лише в разі якщо буде скорегована картка платника податку в якій буде відображено переплату з податку на ПДВ, що час розгляду справи встановлено не було.

Разом з тим, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог в частині визнання незаконними дій Харківської об'єднаної Державної податкової інспекції Харківської області Державної податкової служби щодо нарахування пені Державному підприємству "Підприємство Темнівської виправної колонії (№100)" у розмірі 294 214, 49 грн. на суму боргу розстрочену, згідно з ухвалою Харківського окружного адміністративного суду по справі №2а-4805/12/2070 від 12.07.2012 року, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2012 року по справі №2а-10542/11/2070, суд першої інстанції виходив з безпідставності нарахування пені в сумі 294 214 грн. 49 коп. з податку на додану вартість та відображення такої пені в картці особового рахунку позивача, оскільки позивачем не порушено строків сплати податкового боргу на підставі вище зазначених ухвал суду про розстрочення виконання постанов Харківського окружного адміністративного суду по справах № 2а-4805/12/2070 та 2а-10542/125/2070 згідно встановленого графіка.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Зазначена норма є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення встановленого Податковим кодексом України строку сплати узгодженого податкового зобов'язання.

Отже, незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов'язання, такий платник після фактичного погашення боргу повинен сплатити суму штрафу у розмірі, який залежить від терміну прострочення.

Норма пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України поширюється також і на випадки, коли погашення податкового боргу відбулося в примусовому порядку, на підставі рішення суду, ухваленого згідно з пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, так як відповідальність у вигляді штрафу, передбачена пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, застосовується в силу самого факту погашення податкового боргу з простроченням і розмір такої відповідальності залежить виключно від терміну прострочення, а не від способу і порядку погашення податкового боргу (добровільного чи примусового, в повній сумі або частинами).

Ураховуючи наведене, розстрочення виконання судового рішення, застосоване адміністративним судом, не звільняє платника податків від відповідальності, передбаченої пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

Обставини, які зумовлюють застосування штрафу, передбаченого пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, виникають у силу самого факту погашення грошового зобов'язання з простроченням строків, передбачених Податковим кодексом України, а не строків, визначених судом у порядку розстрочення виконання судового рішення згідно зі статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України. Судове рішення не може встановити інших строків сплати узгодженого податкового зобов'язання порівняно з тими, що визначені нормами Податкового кодексу України. Тому судове рішення щодо стягнення податкового боргу (про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу або про надання дозволу на реалізацію майна, що знаходиться в податковій заставі) ухвалюється в тому разі, коли податковий борг наявний, тобто узгоджені грошові зобов'язання не були своєчасно сплачені. Отже обсяг податкового обов'язку, а також відповідальність за його невиконання визначається виключно нормами податкового законодавства, у тому числі пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України. Факт дотримання при цьому строків сплати, встановлених у судовому рішенні, не впливає на порушення строків сплати узгоджених грошових зобов'язань, визначених Податковим кодексом України, і не може нівелювати правове значення останніх.

Правопорушення, відповідальність за яке встановлена пунктом 126.1 статті 126.1 Податкового кодексу України, полягає в несвоєчасній сплаті суми узгодженого грошового зобов'язання. Відповідне порушення є закінченим у момент збігу передбаченого податковим законодавством строку сплати узгодженого, але не сплаченого платником податків грошового зобов'язання.

Вказана правова позиція узгоджується з судовою практикою Верховного Суду України у спорах цієї категорії.

Так, правовий висновок з приводу застосування цих положень у разі порушення граничних строків сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в залежності від того, як платник податку її сплатив - добровільно чи на підставі рішення суду, у тому числі й у разі розстрочення його виконання, викладено у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2014 року у справі № 21-279а14 за позовом комунального підприємства "Міський водоканал" до державної податкової інспекції у м. Нова Каховка Херсонської області Державної податкової служби.

У відповідності до ч.1 ст.244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що нормами Податкового кодексу встановлений обов`язок платника податків своєчасно сплачувати суму узгодженого грошового зобов'язання, а розстрочення виконання судового рішення не звільняє такого платника від відповідальності, передбаченої ст.129 Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вказує на правомірність нарахування позивачу пені на суму узгодженого грошового зобов'язання (боргу) у розмірі 294 214, 49 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, нараховуючи Державному підприємству "Підприємство Темнівської виправної колонії (№100)" пеню у розмірі 294 214, 49 грн. на суму боргу розстрочену, згідно з ухвалою Харківського окружного адміністративного суду по справі №2а-4805/12/2070 від 12.07.2012 року, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2012 року по справі №2а-10542/11/2070, діяв на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, не порушуючи вимог ч.3 ст.2 КАС України.

Підсумовуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими, а відтак не підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2015 року по справі №820/1102/15 в частині задоволення позовних вимог, не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вона ухвалена при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині задоволення адміністративного позову.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції, внаслідок допущених порушень підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2015р. по справі № 820/1102/15 скасувати в частині задоволення позовних вимог Державного підприємства "Підприємство Темнівської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області " щодо визнання незаконними дій Харківської об'єднаної Державної податкової інспекції Харківської області Державної податкової служби щодо нарахування пені Державному підприємству "Підприємство Темнівської виправної колонії (№100)" у розмірі 294 214, 49 грн. (двісті дев'яносто чотири тисячі двісті чотирнадцять грн. 49 коп.) на суму боргу розстрочену, згідно з ухвалою Харківського окружного адміністративного суду по справі №2а-4805/12/2070 від 12.07.2012 року, Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2012 року по справі №2а-10542/11/2070.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні цієї частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.
Повний текст постанови виготовлений 17.04.2015 р.