Справа № 2а-1266/11/2670
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2015 р. м. Київ К/800/57158/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Карася О.В., Рибченка А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці про стягнення недоотриманих коштів, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 4 серпня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції з позовом в якому, з урахуванням заяв про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог, клопотання про уточнення позовних вимог, просив:

- стягнути з УМВС України на Південно-Західній залізниці недоотримані кошти за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10% від посадового окладу за кожен місяць служби, а саме 112 гривень за кожний місяць;

- стягнути недоотримані кошти за службу понад встановлену тривалість робочого часу в сумі 6447,80 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 4 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року, адміністративний позов задоволено частково, а саме стягнуто з відповідача на користь позивача 6447,80 грн. компенсації за службу понад установлений законодавством робочий час та в дні щотижневого відпочинку та святкові дні.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що відповідачем не заперечувалася обставина несення позивачем служби понад встановлений час та у вихідні дні, зокрема, матеріали справи містять протоколи нарад, в яких зазначено про участь позивача, та відомості розстановки нарядів, які містять підписи позивача. Посаду яку займав позивач не було віднесено до кола посад, зайнятість на яких обумовлює доступ до інформації з обмеженим доступом, а тому адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

У поданій касаційній скарзі відповідач посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення, ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що наказом МВС України від 17 грудня 1991 року № 530 затверджено Порядок компенсації особам рядового та начальницького складу ОВС за службу понад встановленого законодавством робочого часу, а також в дні щотижневого відпочинку та в святкові дні, яким передбачено, що витрати на вказані компенсації проводяться за рахунок і в межах фонду оплати праці, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судами попередніх інстанцій встановлені наступні обставини.

З 01.02.2010 року ОСОБА_4 проходив службу в Лінійному відділі на станції Київ - Пасажирський. Наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці від 15.03.2010 р. №73 о/с позивача призначено виконуючим обов'язки за посадою заступника начальника Лінійного відділу на станції Київ-Пасажирський з кадрового забезпечення Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці (без права роботи з таємними документами), встановлено оклад 1120 грн., надбавку за виконання особливо-важливих завдань у розмірі 50 відсотків, з 01.02.2010 року.

Наказом Управління від 02.04.2010 № 16 о/с дек ОСОБА_4 надано допуск до державної таємниці за формою - 3, яка передбачає роботу з матеріалами носіями секретної інформації, які мають гриф секретності «Таємно».

Посаду яку займав позивач не було віднесено до кола посад, зайнятість на яких обумовлює доступ до інформації з обмеженим доступом.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до пункту 15 частини 1 статті 3 КАС публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Регулювання правового становища осіб, які проходять службу в органах внутрішніх справ здійснюється відповідно до спеціального законодавства, зокрема Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-XII (далі - Закон № 565-XII), Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ», затвердженого Законом України від 22.02.2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний Статут), Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року № 114, відомчих наказів, постанов, інструкцій та інших.

Згідно з ст. 19 Закону України «Про міліцію» передбачено, що форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Суд касаційної інстанції, звертає увагу на те, що передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).

Відповідно до Положення та статті 22 Закону України «Про міліцію» для працівників міліції встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках особи рядового і начальницького складу несуть службу понад встановлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в надурочний і нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до пункту 3.7.4 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ затвердженої наказом МВС України від 31.12.2007 року № 499 (далі - Інструкція), підставою для залучення працівників органів внутрішніх справ до понаднормової служби чи в дні щотижневого відпочинку та святкові дні є письмові накази керівників органів внутрішніх справ, графіки нарядів чергувань, затверджені керівниками органів внутрішніх справ.

Згідно з пунктом 3.7.5 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ облік робочого часу здійснюється шляхом ведення щомісячного табеля з обов'язковою відміткою в ньому кількості відпрацьованих годин.

Оскільки, накази про залучення позивача до понаднормової служби не приймались, табелі обліку робочого часу, які б свідчили про понаднормову службу позивача, до відповідача не надходили, суд касаційної інстанції приходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Крім того, частково задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстнацій не встановлили в діях відповідача жодних порушень Закону України «Про міліцію» чи Інструкції, а тому вказані судові рішення підлягають скасуванню.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або проведення додаткової перевірки доказів, обставини встановлені повно та правильно, але допущена помилка в застосуванні норм матеріального права, суд касаційної інстанції, згідно зі статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України, скасовує рішення судів першої та апеляційної інстанції і ухвалює нове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 222, 223, 229, 230, 232, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 4 серпня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року у справі № 2а-1266/11/2670 - скасувати та ухвалити нову.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 - відмовити.

Постанова набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді І.Я. Олендер

В.О. Карась

А.О. Рибченко