Справа № 810/57/15
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/57/15 Головуючий у 1-й інстанції: Терлецька О.О. Суддя-доповідач: Коротких А. Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

16 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області (правонаступник Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Міндоходів у Київській області) на постанову Київського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державна податкова інспекція в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області (правонаступник Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Міндоходів у Київській області) подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції були неповно з'ясовані всі обставини, що мали суттєве значення для вирішення справи та допущені порушення норм матеріального права.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання та положення ст. 197 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про можливість продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Податковим органом була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача з питань правильності та повноти визначення суми декларування 2012 року платником податків ОСОБА_3 за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року за результатами якої складено акт від 10.02.2014 № 216/1702/НОМЕР_1.

В акті перевірки встановлено порушення позивачем п.179.7 ст. 179 Податкового кодексу України в частині неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік; абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст. 164, пп.168.4.8 п. 168.4 ст. 168 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-УІ, у результаті чого позивачу визначено суму податкових зобов'язань по податку на доходи фізичних осіб за підсумками річного декларування за 2012 рік на суму 26 011,55 грн.

На підставі акту перевірки податковим органом винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 27.02.2014 року № /290, відповідно до якого позивача зобов'язано сплатити податок з доходів фізичних осіб у сумі 26011,55 грн. та штрафні санкції у сумі 6672, 89 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 149 Податкового кодексу України податковою базою для цілей оподаткування податком на прибуток визнається грошове вираження прибутку як об'єкта оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу, з урахуванням положень статей 135 - 137 та 138 - 143 цього Кодексу.

Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України прибуток із джерелом походження з України та за її межами визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до абз. «є» пп. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, зокрема, плата за розрахунково-касове обслуговування та інші послуги банків.

Згідно з п.179.7. ст. 179 Податкового кодексу України фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов'язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом.

Так, відповідно до абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

15.08.2006 року позивачем по справі та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до умов даного договору банк зобов'язується надати позичальнику, а позивачальник зобов'язувався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті 53700 (п'ятдесят три тисячі сімсот доларів США 00 цнт.) та сплатити проценти, комісію в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 271 185 грн. за курсом Національного банку України на день укладання цього договору.

Згідно з умовами укладеного договору було укладено графік погашення споживчого кредиту № 0 від 15 серпня 2006 року. Відповідно до графіку позивач в рахунок погашення своїх зобов'язань повинен щомісячно в строк до 15 числа сплачувати 298,33 доларів США.

12.12.2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу №1, відповідно до якого ТОВ «Кей-Колект» передано право вимоги умовної заборгованості позивача.

Позивачем було отримано від ТОВ «Кей-Колект» повідомлення про анулювання боргу вих. № 083-7598 від 14.11.2012 року.

Інформації про відступлення права вимоги з 12.12.2011 року по 31.12.2012 року позивач не отримував, а тому достатніх та належних доказів того, що новим кредитором за кредитним договором було ТОВ «Кей-Колект» не мав.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 листопада 2012 року позивач сплатив на користь та через касу акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» суму 28 951,23 доларів США, яка еквівалентна 231 407,18 грн.

Таким чином, позивач станом на 12.11.2012 року не мав жодної заборгованості перед кредитором, а саме перед акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк».

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач правомірно не включив до річної податкової декларації за 2012 рік суму анульованої банком заборгованості по нарахованих відсотках за користування кредитом, яка не є його доходом. Тому податкове повідомлення -рішення від 27.02.2014 року № /290 є неправомірним та необґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, у відповідності до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області (правонаступник Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Міндоходів у Київській області) залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 254 КАС України, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

.

Головуючий суддя Коротких А. Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.