Справа № 826/16698/14
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е., при секретарі - Війтович Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2015 року адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна» до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна» (надалі за текстом - «ТОВ «ДЦ Україна») звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування: податкового повідомлення-рішення № від 14 серпня 2014 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на додану вартість на 123 794 грн. та податкового повідомлення-рішення № від 14 серпня 2014 р., яким товариству збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку прибуток на 12 424 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про задоволення позову.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 10.07.2014 р. по 23.07.2014 р. посадовцями Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників (надалі за текстом - «Міжрегіональне головне управління») проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ДЦ Україна» по фінансово-господарським взаємовідносинам з ТОВ «Ірлен Голд ЛТД» та ТОВ «Мастерхім» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р.

Результати перевірки оформлено актом № 36/28-10-39-10/32424255 від 30.07.2014 р.

Згідно цьому акту позивачем порушено вимоги ст.ст. 138, 139, 198 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України») внаслідок чого занижено суму податку на прибуток на 9 939 грн. та занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на 85 529 грн.

Такий висновок органу доходів та зборів вмотивовано наступним.

Відповідно до договорів № 224 від 16.01.2012 р., № 238/1 від 13.02.2012 р., № 240 від 15.02.2012 р., № 246 від 24.02.2012 р., № 243 від 15.03.2013 р., № 327 від 17.07.2012 р., № 329 від 25.07.2012 р., № 329/1 від 25.07.2012 р., № 329/2 від 25.07.2012 р., № 342 від 06.08.2012 р. та додатків до цих договорів ТОВ «Ірлен Голд ЛТД» зобов'язалось виконати на власний ризик та власними засобами ремонтні роботи в приміщеннях по вул. Жолудєва, 4 в м. Києві, вул. Велика Окружна, 12 в м. Києві, вул. Київський Шлях в м. Бориспіль, 76, пр-кт 40-річчя Жовтня, 104 в м. Києві, бульв. Вернадського, 89 в м. Києві, Бучми, 6а в м. Києві, вул. М.Кібальчича, 11В в м. Києві, вул. Межигірська, 55/20 в м. Києві, вул. Вишгородська, 33 в м. Києві, а ТОВ « «ДЦ Україна» - прийняти і оплатити їх.

На підставі названих договорів складено акти виконаних робіт на загальну суму 432 601 грн. 74 коп., у т.ч. 72 250 грн. 50 коп. ПДВ. та податкові накладні на загальну суму 398 528 грн. 67 коп., у т.ч. 61 490 грн. 30 коп. ПДВ.

За умовами договорів № 364 від 19.09.2012 р., № 356 від 03.09.2012 р., № 370 від 21.09.2012 р. ТОВ «Местерхім» взяло на себе зобов'язання з виконання ремонтних робіт в магазинах ТОВ «ДЦ Україна» по вул. Бажана, 8, в м. Києві, вул. Леванєвського, 47/1 в м. Біла Церква, вул. Шкільна, 42 в м. Переяслав-Хмельницький.

За цими договорами складено акти виконаних робіт та податкові накладні на загальну суму 133 563 грн. 29 коп., у т.ч. 21 038 грн. 44 коп. ПДВ.

Розрахунки позивач здійснив шляхом безготівкового перерахунку коштів, а сплачений у складі вартості робіт ПДВ включив до податкового кредиту.

При цьому, понесені витрати ТОВ «ДЦ Україна» віднесло до витрат на поліпшення основних засобів 3 групи, нарахувало на них амортизацію в розмірі 49 428 грн. та включило цю суму до складу витрат на збут.

Разом з тим, в актах виконаних робіт не зазначено прізвище, ім'я та по-батькові осіб, що їх підписали.

За даними акту ДПІ у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві № 455/2204/375115891 від 07.07.2012 р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки» ТОВ «Ірлен Голд ЛТД» відсутнє за місцезнаходження, про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Крім того, ТОВ «Ірлен Голд ЛТД» не подано податкові декларації з податку на додану вартість за січень, лютий, березень, квітень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2012 р. та за січень-грудень 2013 р., а декларації за травень, червень, липень, серпень 2012 р. містять нульові показники.

ТОВ «Мастерхім» подано податкові декларації з податку на додану вартість за вересень, жовтень 2012 р. з нульовими показниками.

Відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ТОВ «Ірлен Голд ЛТД» здійснює господарську діяльність у сфері пасажирського наземного транспорту та вантажного автомобільного транспорту.

Видами діяльності ТОВ «Мастерхім» є виробництво лаків та фарб, посередництво в торгівлі товарами широкого асортименту, оптова торгівля хімічними продуктами, інші види оптової торгівлі, роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах.

Також, згідно постанови слідчого про призначення позапланової документальної перевірки ТОВ «ДЦ Україна» контрагенти позивача були створені з метою організації незаконних схем ухилення від сплати податків. Зокрема, директор ТОВ «Ірлен Голд ЛТД» ОСОБА_2 заперечує свою причетність до діяльності товариства. Будучи допитаною в якості свідка директор ТОВ «Мастерхім» ОСОБА_3 пояснила, що ніяких фінансово-господарських взаємовідносин з контрагентами не мала і не підписувала ніяких документів.

На думку органу доходів та зборів наведене свідчить про відсутність реального вчинення господарських операцій та про завищення позивачем валових витрат і податкового кредиту.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, Міжрегіональним головним управлінням прийнято податкове повідомлення-рішення № від 14 серпня 2014 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на додану вартість на 123 794 грн., у тому числі 82 529 грн. за основним платежем та 41 265 грн. за штрафними санкціями та податкове повідомлення-рішення № від 14 серпня 2014 р., яким товариству збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку прибуток на 12 424 грн., у тому числі 9 939 грн. за основним платежем та 2 485 грн. за штрафними санкціями.

Питання, пов'язані з формуванням платником податку на прибуток і податку на додану вартість валових витрат та податкового кредиту врегульовано статтями 138, 139, 198 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 138.1 статті 138 ПК України (тут та далі у редакції що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються, зокрема, із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті.

Відповідно до підпункту «д» підпункту 138.10.3 пункту 138.10 статті 138 ПК України до складу інших витрат включаються витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг: витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, пов'язаних зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (оперативна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона).

За змістом пункту 144.1 статті 144 ПК України амортизації підлягають витрати на проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів, що перевищують 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів, що підлягають амортизації, на початок звітного року.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За приписами підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно частини 2 статті 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За змістом наведених правових норм витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактичні здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

На підтвердження товарності укладених угод, позивачем було надано копії: договорів № 224 від 16.01.2012 р., № 238/1 від 13.02.2012 р., № 240 від 15.02.2012 р., № 246 від 24.02.2012 р., № 243 від 15.03.2013 р., № 327 від 17.07.2012 р., № 329 від 25.07.2012 р., № 329/1 від 25.07.2012 р., № 329/2 від 25.07.2012 р., № 342 від 06.08.2012 р., № 364 від 19.09.2012 р., № 356 від 03.09.2012 р., № 370 від 21.09.2012 р., кошторисів, актів виконаних робіт, банківських виписок та довідок про здійснення розрахунків, податкових накладних, які свідчать, що зобов'язання за договорами між позивачем та його контрагентами виконувались сторонами у повному обсязі.

Таким чином, на момент проведення перевірки у ТОВ «ДЦ Україна» були наявні всі необхідні документи, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для врахування витрат на проведення ремонту у складі вартості основних засобів та їх подальшої амортизації та для віднесення до податкового кредиту сум, сплачених позивачем контрагентам, а аналіз наданих позивачем податкових накладних, інших первинних документів свідчить про дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум валових витрат та податкового кредиту по операціям з ТОВ «Ірлен Голд ЛТД» та ТОВ «Мастерхім».

Суд попередньої інстанції помилково дійшов висновку про недоведеність позивачем реальності господарських операцій з огляду на відсутність у контрагентів ТОВ «ДЦ Україна» ліцензій на проведення будівельних робіт, технічних можливостей та кваліфікованого штату працівників.

За змістом наведених договорів та додатків до них ТОВ «Ірлен Голд ЛТД» та ТОВ «Мастерхім» здійснювали ремонтні, а не будівельні роботи.

Крім того, податкове законодавство не ставить право платника податків на формування валових витрат та податкового кредиту в залежність від того, за рахунок яких ресурсів (власних чи залучених) здійснюється виконання робіт.

Помилковим є посилання Міжрегіонального головного управління на той факт, що згідно відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ТОВ «Ірлен Голд ЛТД» здійснює господарську діяльність у сфері пасажирського наземного транспорту та вантажного автомобільного транспорту, а видами діяльності ТОВ «Мастерхім» є виробництво лаків та фарб, посередництво в торгівлі товарами широкого асортименту, оптова торгівля хімічними продуктами, інші види оптової торгівлі, роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах.

Відповідно до підпункту 14.1.36 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Таким чином, види економічної діяльності зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, не можуть бути підставою для обмеження можливості здійснення суб'єктів господарювання інших видів діяльності.

Згідно Узагальнюючої податкової консультації щодо визначення витрат за діяльністю, не передбаченою статутом, затвердженої наказом ДПС України № 577 від 05.07.2012 р. витрати від операцій, проведених підприємством від діяльності, не передбаченої статутом, визнаються витратами за правилами, встановленими розділом III Податкового кодексу України за умови їх документального підтвердження, зв'язку із господарською діяльністю та визнання доходів від такої діяльності в податковому обліку.

Не може бути взято до уваги посилання відповідача на пояснення керівників ТОВ «Ірлен Голд ЛТД» та ТОВ «Мастерхім», оскільки факти вчинення злочину, в тому числі у вигляді фіктивного підприємництва та ухилення від сплати податків, можуть встановлюватись виключно відповідним рішенням суду.

Доказів існування вироку у кримінальній справі посадових осіб контрагентів позивача відповідачем не надано.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні.

Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з ціллю отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування валових витрат та податкового кредиту.

Водночас, у справі, що переглядається, податковим органом не доведено існування таких обставин.

Твердження Міжрегіонального головного управління про те, що контрагенти позивача подавали звітність з нульовими показниками суд апеляційної інстанції не приймає як доказ, оскільки сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування валових витрат та податкового кредиту.

З огляду на викладене ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись статтями 160, 198, 202, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна» задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2015 року скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 14 серпня 2014 р. та податкове повідомлення-рішення № від 14 серпня 2014р.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення постанови в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Т.М.Грищенко

суддя В.Е.Мацедонська

Постанова складена в повному обсязі 21 квітня 2015 р.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.