Справа № 810/1851/13-а
Суддя: Зайцев М.П.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/1851/13-а

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого – судді Зайцева М.П.,

суддів: Веденяпіна О.А., Загороднього А.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Васильківської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 травня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року у справі № 810/1851/13-а за позовом Васильківської об’єднаної державної податкової інспекції Київської області Державної податкової служби до Приватного підприємства “Карат” про накладення арешту на грошові кошти, –

в с т а н о в и в:

Васильківська об’єднана державна податкова інспекція Київської області Державної податкової служби (далі – ОДПІ) звернулась в суд з позовом до Приватного підприємства “Карат” (далі – “Карат”) про накладення арешту на грошові кошти в сумі 955 819,36 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 20 травня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі позивач посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить їх рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ПП “Карат” зареєстроване 28 жовтня 2003 року, як юридична особа та перебуває на обліку як платник податків у ОДПІ з 10 листопада 2003 року за № 2575.

У відповідача існує заборгованість по сплаті узгодженої суми податкової заборгованості з податку на додану вартість та податку на прибуток.

З метою забезпечення стягнення податкового боргу та права податкової застави ОДПІ, у відповідності до статті 89 Податкового кодексу України (далі – ПК України), надіслала запити по ПП “Карат” до КП КОР “Васильківське міжрайонне бюро технічної інвентаризації” від 07 вересня 2011 року №2776/10/24-005 щодо надання інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, яке зареєстроване за боржником, до Відділу Держкомзему у м. Василькові від 07 вересня 2011 року №2773/10/24-005 щодо надання інформації про державну реєстрацію та видачу актів на право власності на земельні ділянки, до Васильківського МРЕВ ДАІ від 07 вересня 2011 року №2758/10/24-005 щодо надання інформації про наявний автотранспорт.

Комунальним підприємством КОР “Васильківське міжрайонне бюро технічної інвентаризації” на адресу позивача було надіслано довідку від 12 вересня 2011 року №1397 в якій вказано, що згідно єдиного реєстру нерухоме майно за ПП “Карат” не зареєстровано.

Відділ Держкомзему у м. Василькові листом від 12 вересня 2011 року №531/03-02 повідомив, що згідно облікових даних Відділу станом на 12 вересня 2011 року за ПП “Карат” земельні ділянки на території Васильківської міської ради у власність та користування (в тому числі на умовах оренди) не передавались.

Васильківське МРЕВ ДАІ листом від 20 вересня 2011 року №1037 повідомила про те, що за ПП “Карат” автотранспорт не зареєстрований.

З огляду на те, що у ПП “Карат” об'єктивно відсутнє майно, яке може бути відчужено податковим органом з метою погашення існуючого податкового боргу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно підпункту 20.1.17 пункту 20.1 статті 20 ПК України, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Відповідно до підпункту 94.1 та 94.2 статті 94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин:

- платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі;

- фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон;

- платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби;

- відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, торгові патенти, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством;

- відсутня реєстрація особи як платника податків в органі державної податкової служби, якщо така реєстрація є обов'язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам;

- платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі;

- платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу.

Згідно підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 ПК України, арешт коштів на рахунки платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, на підтвердження відсутності існування у ПП “Карат” майна, яке може бути відчужено з метою погашення існуючого податкового боргу, позивачем надано листи Комунального підприємства Київської обласної ради “Васильківське бюро технічної інвентаризації” від 12 вересня 2011 року №1397, Відділу Держкомзему у м. Василькові від 12 вересня 2011 року №531/03-02; Васильківського МРЕВ ДАІ від 20 вересня 2011 року №1037.

Разом з тим, суд касаційної інстанції зазначає, що вказані вище листи датовані 2011 роком і в них міститься інформація щодо майна, транспортних засобів та земельних ділянок відповідача станом на 2011 рік.

З огляду на те, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, колегія суду вважає вірним висновок суду першої та апеляційної інстанцій про те, що позивачем не доведено наявність обставин, станом на момент звернення до суду, які є підставами для застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на банківських рахунках.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про необґрунтованість позовних вимог ОДПІ та відмову у їх задоволенні.

Згідно з частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Васильківської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області залишити без задоволення, постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 травня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року без змін.

Ухвала набирає законної сили через п’ять днів з моменту направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: