Справа № 816/4895/14
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 р.Справа № 816/4895/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області, Відділу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на підприємстві та професійних захворювань в м.Кременчуці Полтавської області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.02.2015р. по справі № 816/4895/14

за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавської області

до Відділу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на підприємстві та професійних захворювань в м.Кременчуці Полтавської області

про визнання дій неправомірними та стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

10 грудня 2014 року позивач, Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області, звернувся Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кременчуці Полтавської області, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 06.01.2015 № 146/06-21 (а.с. 102), просив суд:

- визнати неправомірними дій Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кременчуці Полтавської області щодо неприйняття до заліку та невідшкодування Управлінню Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області коштів в сумі 15668 грн. 64 коп., витрачених за період з 01.11.2012 по 31.10.2014 на виплату пенсій ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 пенсій по інвалідності внаслідок несщасного випадку на виробництві, що отримані на підприємствах, розташованих на території країн Співдружності Незалежних Держав;

- стягнути на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кременчуці Полтавської області коштів в сумі 10228 грн. 59 коп., витрачених за період з 01.11.2012 по 31.10.2014 на виплату пенсій ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 внаслідок нещасного випадку на виробництві, що отримані на підприємствах, розташованих на території країн Співдружності Незалежних Держав.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем безпідставно відмовлено у прийнятті до заліку та не відшкодовано витрати по виплаті пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку, призначених ОСОБА_1, ОСОБА_2 щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття ОСОБА_1 а також виплаченої ОСОБА_3 пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, що понесені Пенсійним фондом України за період з 01.11.2012 по 31.10.2014.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кременчуці Полтавської області про визнання дій неправомірними та стягнення коштів задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кременчуці Полтавської області щодо неприйняття до заліку та невідшкодування Управлінню Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області коштів в сумі 3917 грн. 16 коп., витрачених на виплату пенсій та щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 за період з 01.05.2014 року по 31.10.2014 року.

Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кременчуці Полтавської області () на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області () кошти в сумі 3917 грн. 16 коп. (три тисячі дев'ятсот сімнадцять гривень шістнадцять копійок), витрачені на виплату пенсій та щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 за період з 01.05.2014 року по 31.10.2014 року.

У задоволенні адміністративного позову в частині позовних вимог про визнання неправомірними дій Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кременчуці Полтавської області щодо неприйняття до заліку та невідшкодування Управлінню Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області коштів в сумі 5440 грн. 05 коп., витрачених за період з 01.05.2014 року по 31.10.2014 року на виплату пенсій ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 внаслідок нещасного випадку на виробництві, що отримані на підприємствах, розташованих на території країн Співдружності Незалежних Держав відмовлено.

Залишено без розгляду позовну заяву в частині позовних вимог про визнання неправомірними дій Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кременчуці Полтавської області щодо неприйняття до заліку та невідшкодування Управлінню Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області коштів в сумі 6311 грн. 43 коп., витрачених за період з 01.11.2012 року по 30.04.2014 року на виплату пенсій ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 внаслідок нещасного випадку на виробництві, що отримані на підприємствах, розташованих на території країн Співдружності Незалежних Держав та про стягнення на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кременчуці Полтавської області коштів в сумі 6311 грн. 43 коп., витрачених за період з 01.11.2012 року по 30.04.2014 року на виплату пенсій ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 внаслідок нещасного випадку на виробництві, що отримані на підприємствах, розташованих на території країн Співдружності Незалежних Держав.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.02.2015 року по справі № 816/4895/14 та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що, згідно п.2 Угоди "Про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом, профзахворюванням або іншим ушкодженням здоров'я, які пов'язані з виконанням ними трудових обов'язків", відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок трудового каліцтва, іншого ушкодження здоров'я ( в тому числі при настанні втрати працездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві, пов'язаного з виконанням працівником трудових обов'язків, після переїзду потерпілого на територію іншої Сторони), смерті проводяться роботодавцем Сторони, законодавство якої поширювалося на працівника під час отримання травми, іншого ушкодження здоров'я, смерті до свого національного законодавства.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кременчуці Полтавської області не прийнято до заліку суму витрат: на виплату пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, призначеної громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_2, виплат щомісячної цільової допомоги на прожиття ОСОБА_1, а також витрат на виплату пенсії ОСОБА_3 у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, за період з 01.11.2012 по 31.10.2014 у загальній сумі 10228 грн. 59 коп., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями актів щомісячної звірки витрат, відповідними таблицями розбіжностей, списками осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва та розрахунками суми пенсій.

При цьому, відповідачем не прийнято до заліку суму витрат: на виплату пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, призначеної громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 виплат щомісячної цільової допомоги на прожиття ОСОБА_1, а також витрат на виплату пенсії ОСОБА_3 у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, за період з 01.11.2012 по 30.04.2014 в загальній сумі 6311 грн. 43 коп.

З матеріалів справи вбачається, що підписання актів щомісячної звірки та складення таблиць розбіжностей до них відбувалось щомісяця (у наступному місяці за попередній). Тобто, позивач був обізнаний із відмовою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кременчуці Полтавської області від прийняття до заліку та відшкодування сум витрат з моменту підписання акта звірки та таблиці розбіжностей. Так, зокрема, акт щомісячної звірки за січень 2014 підписано сторонами 11.02.2014, акт щомісячної звірки за лютий 2014 підписано 13.03.2014, акт щомісячної звірки за березень 2014 підписано 08.04.2014, акт щомісячної звірки за квітень 2014 підписано 12.05.2014.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що при неприйнятті до заліку та невідшкодуванні Управлінню Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області коштів витрачених на виплату пенсій та щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 за період з 01.05.2014 року по 31.10.2014 року, відповідач діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для врегулювання спору, чим порушено законні інтереси позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За приписами частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Частиною 1, 3, 9 статті 103 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку.

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

Як вбачається з матеріалів справи, даний позов Управлінням Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області було здано на пошту 08 грудня 2014 року, що підтверджується відміткою поштової установи на конверті. (а.с.78)

Отже, датою звернення з позовом до суду вважається 08 грудня 2014 року.

Таким чином, позивачем пропущено строк звернення до суду відносно вимог про визнання неправомірними дій Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кременчуці Полтавської області щодо неприйняття до заліку та невідшкодування Управлінню Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області коштів в сумі 6311 грн. 43 коп., витрачених за період з 01.11.2012 року по 30.04.2014 року на виплату пенсій ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 внаслідок нещасного випадку на виробництві, що отримані на підприємствах, розташованих на території країн Співдружності Незалежних Держав та про стягнення на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кременчуці Полтавської області коштів в сумі 6311 грн. 43 коп., витрачених за період з 01.11.2012 року по 30.04.2014 року на виплату пенсій ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 внаслідок нещасного випадку на виробництві, що отримані на підприємствах, розташованих на території країн Співдружності Незалежних Держав.

Відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Частиною 3 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо в ході судового розгляду справи суд встановить, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданою з пропущенням установленого законом строку звернення до адміністративного суду, або викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, позовна заява залишається без розгляду.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про поважність причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, та позивачем не наведено обставин пропуску такого строку, які могли б бути визнані судом поважними.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо залишення без розгляду позовну заяву в частині позовних вимог про визнання неправомірними дій Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кременчуці Полтавської області щодо неприйняття до заліку та невідшкодування Управлінню Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області коштів в сумі 6311 грн. 43 коп., витрачених за період з 01.11.2012 року по 30.04.2014 року на виплату пенсій ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 внаслідок нещасного випадку на виробництві, що отримані на підприємствах, розташованих на території країн Співдружності Незалежних Держав та про стягнення на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кременчуці Полтавської області коштів в сумі 6311 грн. 43 коп., витрачених за період з 01.11.2012 року по 30.04.2014 року на виплату пенсій ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 внаслідок нещасного випадку на виробництві, що отримані на підприємствах, розташованих на території країн Співдружності Незалежних Держав.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що відповідачем не прийнято до заліку та не відшкодовано позивачу суму витрат: на виплату пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, призначеної громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_2 виплат щомісячної цільової допомоги на прожиття ОСОБА_1 а також витрат на виплату пенсії ОСОБА_3 у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, за період з 01.05.2014 по 31.10.2014 в загальному розмірі 3917 грн. 16 коп., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями актів щомісячної звірки витрат, відповідними таблицями розбіжностей, списками осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності та розрахунками суми пенсій.

Зокрема, відповідачем не прийнято до заліку та не відшкодовано позивачу суму витрат на виплату пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, призначеної ОСОБА_1 та виплат щомісячної цільової допомоги на прожиття ОСОБА_1 за період з 01.05.2014 по 31.10.2014 в загальній сумі 317 грн. 16 коп., з яких 66 грн. 36 коп. основний розмір пенсії, а 250 грн. 80 коп. щомісячна цільова допомога.

Також, відповідачем не прийнято до заліку та не відшкодовано позивачу суму витрат на виплату пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, призначеної ОСОБА_2 за період з 01.05.2014 по 31.10.2014 в загальній сумі 900 грн.

Згідно наявних у матеріалах справи документів, нещасний випадок на виробництві з ОСОБА_1 стався 16.01.2008 на ЗАТ "Мир+", м. Москва, про що свідчить акт про нещасний випадок на виробництві № 1, копія якого наявна у матеріалах справи.

Нещасний випадок з ОСОБА_2 стався 13.10.1999 на РАО "ДЄС Росії" АТ "Завод крупнопанельного домобудівництва та будматеріалів", м. Кодинськ, про що свідчить акт про нещасний випадок на виробництві № 1, копія якого наявна у матеріалах справи.

Даним особам позивачем призначено пенсію по інвалідності.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування /надалі - Основи/ встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ залежно від страхового випадку, є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття; інші види страхування, передбачені законами України.

За пенсійним страхуванням згідно зі статтею 25 Основ надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: пенсії за віком, по інвалідності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсії у зв'язку з втратою годувальника, крім передбачених п. 4 цієї статті; медичні профілактично-реабілітаційні заходи; допомога на поховання пенсіонерів.

За страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання відповідно до пункту 4 цієї статті надається, зокрема, такий вид соціальних послуг та матеріального забезпечення, як пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

У частині 4 статті 26 Основ встановлено, що якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Враховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсія у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, тобто тим, хто має надавати застрахованій особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги, відповідно до статті 25 Основ, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Згідно частини 2 статті 24 Закону "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999 року № 1105-XIV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1105-XIV), якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на таку категорію інвалідів, до якої належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо відшкодування витрат на виплату пенсій.

За змістом частини 2 статті 2 зазначеного Закону особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

При цьому право на таке забезпечення, яке встановлено в Україні, не залежить від того, в якій із колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на виробництві з застрахованою особою або виникло професійне захворювання, пов'язане з виконанням нею трудових обов'язків.

Підпунктом "а" ст. 27 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що громадянам України - переселенцям з інших держав, які не працювали в Україні, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання призначаються незалежно від стажу роботи.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення, яка 13.03.1992 року була підписана Україною і набрала для неї чинності, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць даної угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за даною угодою, несе держава, яка надає забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні розрахунки між державами можуть проводитися лише на підставі двосторонніх договорів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, а в разі виплати такої органами Пенсійного фонду України - відшкодувати останньому витрати, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права викладена у рішенні Вищого адміністративного суду України від 18.06.2014 року у справі № К/9991/30486/11.

Перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків передбачений статтею 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Підпунктом "г" пункту 1 частини 1 статті 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" передбачено, що у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Пунктом 5 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 04.03.2003 року N 5-4/4 /далі по тексту - Порядок/ передбачено, що органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, на підставі списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (додаток 1), та списку померлих осіб і осіб, знятих з обліку з інших причин, які отримували пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (додаток 2), проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в районах та містах обласного значення (далі - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків) звірку витрат за особовими справами потерпілих, складають акт щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (додаток 3), у якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванн1.11.2012 по 31.10.2014 на виплату пенсій ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 внаслідок нещасного випадку на виробництві, що отримані на підприємствах, розташованих на території країн Співдружності Незалежних Держав.

Відповідно до пункту 4 цього Порядку відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Отже, сума витрат позивача на виплату пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_2 та на виплату щомісячної цільової допомоги на прожиття ОСОБА_1 підлягала відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань за період з 01.05.2014 по 31.10.2014 в загальній сумі 1217 грн. 16 коп., а тому відповідач повинен був прийняти їх до заліку для відшкодування згідно порядку, затвердженого постановою від 04 березня 2003 року № 5-4/4.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що відповідачем не прийнято до заліку та не відшкодовано позивачу витрати на виплату пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, громадянці ОСОБА_3 за період з 01.05.2014 по 31.10.2014 в загальному розмірі 2700 грн.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" /у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин/ у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років;

2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють;

3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.

Підпунктом "д" пункту 1 частини 1 статті 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" встановлено, що у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Протоколом № 427 від 20.12.2013, копія якого наявна у матеріалах справи, громадянці ОСОБА_3 було призначено пенсію по втраті годувальника ОСОБА_4, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Згідно акту про нещасний випадок № 44 нещасний випадок на виробництві з ОСОБА_4 стався ІНФОРМАЦІЯ_3 на ТОВ "КНГ-Сервіс" /Ханти-Мансійськ АО-Югра, Тюменська область, м. Нягань, 10-й проїзд, буд. 4/, в результаті чого ОСОБА_4 помер в Пуровському районі, Ямало-Ненецького автономного округу, Росія, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, копія якого наявна у матеріалах справи.

Факт перебування ОСОБА_3 у шлюбі з ОСОБА_4 підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2, виданим Крюківським ВРАЦС Кременчуцького міського управління юстиції 23.07.2010.

Громадянка ОСОБА_3 як безробітна на обліку в Кременчуцькому міськрайонному центрі зайнятості не перебуває, що підтверджується довідкою Кременчуцького МЦЗ № 5621 від 29.11.2013, копія якої наявна у матеріалах справи.

Згідно копії довідки ТОВ "Житлорембудсервіс" № 3823 від 04.12.2013, громадянка ОСОБА_3, разом з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донькою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за однією адресою, чоловік ОСОБА_4 був знятий з реєстрації за цією ж адресою 03.12.2013 у зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією довідки ТОВ "Житлорембудсервіс" № 3823 від 04.12.2013.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України зобов'язаний відшкодувати Пенсійному фонду витрати на виплату ОСОБА_3 пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві за період з 01.05.2014 по 31.10.2014 в сумі 2700 грн.

Доводи відповідача про те, що Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання встановлено лише механізм відшкодування коштів на централізованому рівні між Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та Пенсійним фондом України, суд не бере до уваги, оскільки Порядок не врегульовує спірних відносин, які виникли в цьому випадку, тому що встановлене ним правило підписання актів звірки розраховано на відсутність спору, у разі незгоди на підписання актів з боку Фонду соціального страхування від нещасних випадків вирішується питання про стягнення спірних сум.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про визнання неправомірними дій Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кременчуці Полтавської області щодо неприйняття до заліку та невідшкодування Управлінню Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області коштів в сумі 3917 грн. 16 коп., витрачених на виплату пенсій та щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 за період з 01.05.2014 року по 31.10.2014 року та стягнення з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кременчуці Полтавської області () на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області () коштів в сумі 3917 грн. 16 коп., витрачених на виплату пенсій та щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 за період з 01.05.2014 року по 31.10.2014 року, - є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, позивачем у даній справі заявлено вимогу про визнання неправомірними дій Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кременчуці Полтавської області щодо неприйняття до заліку та невідшкодування Управлінню Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області коштів в сумі 15668 грн. 64 коп., витрачених за період з 01.11.2012 по 31.10.2014 на виплату пенсій ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 внаслідок нещасного випадку на виробництві, що отримані на підприємствах, розташованих на території країн Співдружності Незалежних Держав.

При цьому, згідно наданих позивачем до суду розрахунків /а.с. 13, 123, 124/ відповідачем не прийнято до заліку суму витрат: на виплату пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, призначеної громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_2 виплат щомісячної цільової допомоги на прожиття ОСОБА_1, а також витрат на виплату пенсії ОСОБА_3 у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, за період з 01.11.2012 по 30.04.2014 в сумі 6311 грн. 43 коп., а за період з 01.05.2014 по 31.10.2014 в сумі 3917 грн. 16 коп., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями актів щомісячної звірки витрат, відповідними таблицями розбіжностей, списками осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності.

Отже, загальна сума коштів, витрачених позивачем на виплату пенсії та цільової допомоги на прожиття ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, включених до актів щомісячної звірки, не прийнятих до заліку та не відшкодованих відповідачем за період з 01.11.2012 по 31.10.2014, складає 10228 грн. 59 коп.

Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивачем не надано жодних доказів того, що ним витрачено на виплату пенсій ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, внаслідок нещасного випадку на виробництві, що отримані на підприємствах, розташованих на території країн Співдружності Незалежних Держав, за період з 01.05.2014 по 31.10.2014 кошти в сумі 5440 грн. 05 коп. (15668 грн. 64 коп. - 10228 грн. 59 коп.), а також доказів того, що вказана сума включалася позивачем до актів щомісячної звірки за вказаний період.

Більш того, у заяві про зменшення позовних вимог позивачем зазначено, що первинні розрахунки невідшкодованої суми по громадянам ОСОБА_1 (1268 грн. 64 коп.) та ОСОБА_3 (10800 грн.) /а.с. 8, 18/ містять помилки.

Отже, позовні вимоги про визнання неправомірними дій Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кременчуці Полтавської області щодо неприйняття до заліку та невідшкодування Управлінню Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області коштів в сумі 5440 грн. 05 коп., витрачених за період з 01.05.2014 року по 31.10.2014 року на виплату пенсій ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 внаслідок нещасного випадку на виробництві, що отримані на підприємствах, розташованих на території країн Співдружності Незалежних Держав необґрунтовані.

За таких обставин, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що у задоволенні адміністративного позову в частині позовних вимог про визнання неправомірними дій Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кременчуці Полтавської області щодо неприйняття до заліку та невідшкодування Управлінню Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області коштів в сумі 5440 грн. 05 коп., витрачених за період з 01.05.2014 року по 31.10.2014 року на виплату пенсій ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 внаслідок нещасного випадку на виробництві, що отримані на підприємствах, розташованих на території країн Співдружності Незалежних Держав, слід відмовити.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 17.02.15 року по справі № 816/4895/14 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог, що викладені в скаргах позивача та відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області, Відділу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на підприємстві та професійних захворювань в м.Кременчуці Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.02.2015р. по справі № 816/4895/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Старостін В.В.
Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О. Рєзнікова С.С.
Повний текст ухвали виготовлений 20.04.2015 р.