Справа № 823/214/15
Суддя: В.І. Орленко
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року справа № 823/214/15

м. Черкаси

12 год. 35 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Орленко В.І.,

при секретарі - Дудці Г.О.,

за участю представника позивача приватного підприємства "Креатор-С" Єрьоменка В.В. - за договором,

представника відповідача державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області Нечитайло С.П. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Креатор-С" до державної податкової інспекції у м.Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулося приватне підприємство "Креатор-С", в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області від 23.09.2014 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 68788,00 грн., в тому числі за основним платежем 55030,00 грн., за штрафними санкціями 13758,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, обґрунтовуючи їх тим, що відповідач помилково дійшов висновку про порушення позивачем вимог щодо формування податкового кредиту, оскільки з контрагентом ТОВ «Альтком Бізнес» здійснені реальні господарські операції, на підтвердження яких наявні необхідні первинні документи. Представник позивача зазначає, що висновки акту перевірки не відповідають нормам чинного законодавства, базуються на припущеннях і не підтверджуються доказами. Акт перевірки не містить відомостей про недоліки первинних бухгалтерських документів, складених за результатами господарських операцій з ТОВ «Альтком Бізнес».

За вказаних обставин представник позивача вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Представник відповідача проти заявленого адміністративного позову заперечує, мотивуючи це тим, що позивачем завищено податковий кредит всього на суму 55 030 грн. за березень 2014 року по правовідносинах з ТОВ «Альтком Бізнес», у зв'язку з відсутністю фактичного здійснення господарських операцій.

З наведених підстав представник відповідача вважає, що оскаржуване рішення є законним та не підлягає скасуванню.

Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що приватне підприємство "Креатор-С" зареєстроване суб'єктом господарювання 04.10.2012, код за ; взято на податковий облік 08.10.2012, зареєстроване платником ПДВ, індивідуальний податковий номер 19.

Згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, у період з 26.08.2014 по 01.09.2014 проводилась документальна позапланова виїзна перевірка ПП «Креатор-С» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Альтком Бізнес» за березень 2014 року. За результатами вказаної перевірки складено акт від 04.09.2014 №325/23-01-22-04/38430369 (далі по тексту - акт перевірки), яким зафіксовано порушення позивачем п. 198.3 та п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього в сумі 55030 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення від 23.09.2014 № , яким збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 68787 грн., в тому числі за основним платежем - 55030 грн. та за штрафними санкціями - 13758 грн.

Вирішуючи даний спір, з огляду на аргументацію сторін, суд враховує, що згідно пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999р. визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

При цьому, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

В свою чергу, відповідно до п.п. 14.1.181. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1. ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу України).

Пунктом 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках певні обов'язкові реквізити.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу(п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України).

Отже, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Досліджуючи реальність здійснення господарських операцій, суд встановив, що між ТОВ «Альтком Бізнес» (Субпідрядник) та позивачем (Генпідрядник) укладено договори субпідряду:

- від 13 грудня 2013 року № 13/12 про виконання загально-будівельних робіт на ТОВ «НВП «Глобинський м'ясомолочний комплекс» у с. Петрівка Глобинського району Полтавської області, що полягали в укладанні ж/б плит;

- від 05 лютого 2014 року № 05/02 про виконання реконструкції приміщення комерційного директора (кабінету № 3) ПАТ «Черкасиобленерго» в м. Черкаси по вул. Гоголя, 285;

- від 11.02.2014 р. № 11/02 про виконання загально-будівельних робіт у ТОВ «НВП «Глобинський м'ясомолочний комплекс» МТФ № 3 в с. Іванове Селище Глобинського району Полтавської області;

- від 19 лютого 2014 року № 19/02 про виконання загально-будівельних робіт у влаштуванні літнього табору ТОВ «НВП «Глобинський м'ясомолочний комплекс» в с. Петрівка Глобинського району, Полтавської області;

- від 27 лютого 2014 року № 27/02 про виконання робіт із влаштування ФПС в м.Черкаси по вул. Сурікова, 12, 12А;

- від 25 березня 2014 року № 25/03 про виконання ремонту стін коридору другого поверху служб комерційної дирекції ПАТ «Черкасиобленерго» в м. Черкаси по вул. Гоголя, 285.

Пунктом 4.4 вказаних договорів субпідряду передбачено, що постачання матеріальних ресурсів, необхідних для виконання робіт по договорах здійснює ПП «Креатор-С» на підставі актів приймання-передачі будівельних матеріалів.

В судовому засіданні встановлено, що виконання зобов'язань за вказаними договорами підтверджується актами приймання-передачі будівельних матеріалів, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними на перевезення будівельних матеріалів, довідками форми КБ-3 за березень 2014 року, актами форми КБ-2в про приймання виконаних будівельних робіт за березень 2014 року, підсумковими відомостями ресурсів за березень 2014 року. Роботи за вказаними договорами закінчені в березні 2014 року.

Контрагент виписав позивачу податкові накладні № 59 від 31.03.2014, № 102 від 31.03.2014, № 103 від 31.03.2014, № 104 від 31.03.2014, № 105 від 31.03.2014, № 106 від 31.03.2014 та № 107 від 31.03.2014, які містять усі необхідні реквізити.

Позивач повністю оплатив вартість виконаних будівельних робіт за вказаними договорами, що підтверджується відомостями, які містяться у банківських виписках по рахунку №1, який відкрито позивачем у ПАТ «Райффазен банк аваль», за період з 26.02.2014 по 21.05.2014.

Суд зазначає, що укладення наведених договорів субпідряду обумовлено необхідністю виконання позивачем взятих на себе зобов'язань за договорами підряду. Так, 14 червня 2013 року позивач уклав з ПП «ВікТанБуд» договір будівельного підряду № 14/06, за умовами якого зобов'язався виконати влаштування залізобетонних фундаментів та підлоги на виробничо-складському приміщенні по вул. Сурікова, 12, 12 А в м. Черкасах; 28 січня 2014 року позивач уклав з ПАТ «Черкасиобленерго» договір будівельного підряду № 59-02/12-14, за умовами якого зобов'язався виконати роботи по ремонту приміщення комерційного директора, кабінету №3; 10 лютого 2014 року позивач уклав з ТОВ «НВП «Глобинський м'ясомолочний комплекс» та ТОВ «ПБО «Дніпро» (договір будівельного підряду № 21/08, за умовами якого зобов'язався виконати загально-будівельні та ремонтні роботи на ТОВ «НВП «Глобинський м'ясомолочний комплекс» в с. Петрівка, с. Турбаї та с. Іванове Селище Глобинського району Полтавської області. Умовами вказаних договорів підряду передбачена можливість залучення позивачем субпідрядника з метою виконання будівельних робіт.

Як встановлено в судовому засіданні, акт перевірки від 04.09.2014 №325/23-01-22-04/38430369 не містить відомостей щодо наявності недоліків перелічених первинних бухгалтерських документів, які можуть свідчити про відсутність фактичного здійснення господарських операцій та відсутність фактичного здійснення робіт за договорами будівельного підряду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає непереконливими посилання контролюючого органу щодо відсутності доказів транспортування будівельних матеріалів, оскільки на товариство з обмеженою відповідальністю «Альтком Бізнес» вищевказаними договорами субпідряду такий обов'язок не покладався. Вказане підприємство не задіяне в процесі купівлі-продажу та транспортування будівельних матеріалів. Натомість позивач зобов'язався надати субпідряднику матеріали необхідні для виконання будівельних робіт.

Як встановлено в судовому засіданні транспортування будівельних матеріалів до місць виконання робіт здійснював особисто директор ПП «Креатор-С» Андреєв С.В., а також за замовленням позивача ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5, ТОВ «Український Центр Послуг» та ТОВ «Проектно-будівельне об'єднання «Дніпро».

Суд відхиляє посилання відповідача на відсутність доказів зберігання будівельних матеріалів, оскільки щебінь, пісок, піщано-щебенева суміш, гранітний відсів та інші будівельні матеріали можуть зберігатись безпосередньо на будівельному майданчику та не потребують особливих умов зберігання з укладанням відповідних договорів. А тому вказані обставини не є підтвердженням відсутності факту здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Альтком Бізнес».

Контролюючий орган вважає, що ТОВ «Альтком Бізнес» не виконувало будівельних робіт, оскільки кількість працюючих працівників у вказаного підприємства у березні 2014 року становила 6 осіб, а тому вказане підприємство не могло виконати роботи більше ніж на 960 людино-годин.

Суд критично оцінює такі доводи відповідача виходячи з тих міркувань, що укладення трудового договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання робіт, податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється виконання робіт субпідрядником.

Суд вважає повністю безпідставним посилання відповідача в акті перевірки від 04.09.2014 №325/23-01-22-04/38430369 на акт ДПІ у Солом'янському районі м. Києва від 21.07.2014 р. № 698/26-58-22-07-17/38902367 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Альком Бізнес», оскільки в своєму листі від 18.09.2014 № 30600/23-01-22-0414 відповідач визнав, що зазначений акт не був підставою для висновків акту перевірки від 04.09.2014 №325/23-01-22-04/38430369.

Крім того, як встановлено судом, позивачу та його контрагенту ТОВ «Альтком Бізнес» Державною архітектурно-будівельною інспекцією України видано ліцензії серії АЕ №181898 строком дії з 07.11.2012 по 07.11.2015 та серії АЕ №280562 строком дії з 13.12.2013 по 13.12.2016, відповідно, які передбачають здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, зокрема будівельні та монтажні роботи, монтаж інженерних мереж, будівництво транспортних споруд, що є додатковим свідченням фактичного здійснення господарських операцій та використання результатів виконаних робіт у власній господарській діяльності.

Суд зазначає, що на момент здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «Альтком Бізнес», останнє не було визнано банкрутом, знаходились в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, та було зареєстровано платником податку на додану вартість. Відтак, вказане підприємство не мало дефектів у своєму правовому статусі та мало право укладати правочини та вчиняти інші юридично значимі дії.

Отже, первинними бухгалтерськими документами підтверджено фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та зазначеним контрагентом.

На думку суду, доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту. Однак, відповідачем під час розгляду справи не надано будь-яких доказів та не зазначено будь-яких обставин, які б ставили під сумнів фактичне здійснення господарських операцій позивача та доказів, які виключають право позивача на формування витрат для цілей визначення податкового кредиту.

Суд акцентує увагу, що в матеріалах справи відсутній вирок суду, який набрав законної сили та яким встановлено укладення договорів між позивачем та названим контрагентом з метою, яка порушує публічний порядок, вчинення угод з метою, що суперечать інтересам держави і суспільства, так само не встановлено і ухилення від сплати податків за наслідками виконання згаданих договорів з боку позивача. Епізод наявності змови позивача з контрагентом з метою зменшення податкових зобов'язань в ході слідства не досліджувався, судом не перевірявся і рішення з цього приводу судом прийнято не було.

У відповідності до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому в силу положень частини 2 статті 71 вказаного кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представник відповідача в судовому засіданні не довів належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Отже, враховуючи сукупність встановлених вище обставин справи, суд приходить до висновку про законність формування позивачем податкового кредиту за березень 2014 року у зв'язку з включенням до його складу суми податку на додану вартість в розмірі 55030 грн., а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області від 23.09.2014 №, є протиправним та підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області від 23.09.2014 №.

Стягнути з Державного бюджету України на користь приватного підприємства "Креатор-С" 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.І. Орленко

Повний текст постанови виготовлений 20.04.2015.