Справа № 2а/0270/509/11
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2015р. м. Київ К/9991/52457/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Кохан О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової адміністрації у Вінницькій області

на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2011 року

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2011 року

у справі № 2а/0270/509/11

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пік-В»

до 1. Державної податкової адміністрації у Вінницькій області

2. Державної податкової інспекції у місті Вінниці

про визнання дій протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пік-В» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової адміністрації у Вінницькій області (далі - відповідач-1), Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2011 року (далі - відповідач-2) про: визнання протиправним та скасування рішення голови ДПА у Вінницькій області Вітрука О.В. № 157 від 11 січня 2011 року про скасування податкового повідомлення-рішення форми «В2» № /0 від 07 грудня 2009 року; визнання протиправними дій ДПІ у м. Вінниці по прийняттю податкової вимоги № 251 від 02 лютого 2011 року та рішення про опис майна у податкову заставу № 41 від 07 лютого 2011 року та скасування вказані вимогу та рішення.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2011 року позов був задоволений. Визнано протиправним та скасовано рішення голови ДПА у Вінницькій області № 157 від 11 січня 2011 року про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Вінниці № /0 від 07 грудня 2009 року. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу № 251 від 02 лютого 2011 року. Визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у м. Вінниці № 41 від 07 лютого 2011 року про опис майна у податкову заставу. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Пік-В» 3,40 грн. судових витрат.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2011 року постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2011 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПА у Вінницькій області, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2011 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

У запереченні на касаційну скаргу ТОВ «Пік-В», посилаючись на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2011 року.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, та які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та заяви про приєднання до касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Посадовими особами ДПА у Вінницькій області та ДПІ у м. Вінниці була проведена планова виїзна перевірка ТОВ «Пік-В» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 листопада 2005 року по 30 червня 2009 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 листопада 2005 року по 30 червня 2009 року, за результатами якої складений акт № 204/23/33844636 від 15 жовтня 2009 року.

За висновками акту перевірки позивачем були порушені вимоги підпунктів 7.7.1, 7.7.2, 7.7.3, 7.7.7 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого позивачем занижено суму бюджетного відшкодування на 863800,00 грн., а саме: за липень 2007 року - 25980,00 грн., за серпень 2007 року - 17733,00 грн., за вересень 2007 року - 14284,00 грн., за жовтень 2007 року - 14332,00 грн., за листопад 2007 року - 11662,00 грн., за грудень 2007 року - 12171,00 грн., за січень 2008 року - 6808,00 грн., за лютий 2008 року - 27882,00 грн., за березень 2008 року - 732948,00 грн.

07 грудня 2009 року ДПІ у м. Вінниці на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення №/0, яким згідно підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» збільшила ТОВ «Пік-В» суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 863800,00 грн., а саме: за липень 2007 року - 25980,00 грн., за серпень 2007 року - 17733,00 грн., за вересень 2007 року - 14284,00 грн., за жовтень 2007 року - 14332,00 грн., за листопад 2007 року - 11662,00 грн., за грудень 2007 року - 12171,00 грн., за січень 2008 року - 6808,00 грн., за лютий 2008 року - 27882,00 грн., за березень 2008 року - 732948,00 грн., та зазначила, що відповідно до абзацу «а» підпункту 7.7.7 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» вважається, що ТОВ «Пік-В» добровільно відмовляється від отримання суми заниження у розмірі 863800,00 грн. як бюджетного відшкодування, а зазначена сума підлягає зарахуванню у зменшення податкових зобов'язань наступних податкових періодів.

Вказане податкове повідомлення-рішення позивачем не оскаржувалось.

Разом з цим, рішенням голови ДПА у Вінницькій області Вітрука О.В. від 11 січня 2011 року № 157 було скасоване податкове повідомлення-рішення №/0 від 07 грудня 2009 року з підстав того, що ДПІ у м. Вінниці при проведенні ТОВ «Пік-В» з питань дотримання вимог податкового законодавства, зокрема, з податку на додану вартість були порушені вимоги наказу ДПА України від 18 серпня 2005 року №350 «Про затвердження методичних рекомендацій щодо взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведенні перевірок достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість» та наказу ДПА України від 03 вересня 2004 року №515 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо попереднього розгляду декларацій з податку на додану вартість», а саме: не проведено доперевірочного аналізу, дослідження формування податкового кредиту проводилося лише за допомогою співставлення сум податкового кредиту та податкових зобов'язань в розрізі контрагентів; зустрічні перевірки не проведені та не досліджено надмірну сплату податку на додану вартість до бюджету постачальниками; підтвердження сплати за поставлені товари відбулося відповідно до платіжних доручень, які не відповідають залишкам непогашеного податкового кредиту рядка 26 декларації з податку на додану вартість.

У зв'язку зі скасуванням податкового повідомлення-рішення №/0 від 07 грудня 2009 року у особовому рахунку було знято суму 863800,00 грн., яка підлягала зарахуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів, у зв'язку з чим у позивача почав обліковуватись податковий борг.

02 лютого 2011 року ДПІ у м. Вінниці була прийнята податкова вимога № 251, якою позивача було повідомлено, що станом на 02 лютого 2011 року сума податкового боргу ТОВ «Пік-В» за узгодженими грошовими зобов'язаннями з податку на додану вартість становить 649790,00 грн.

Також, 07 лютого 2011 року ДПІ у м. Вінниці було прийняте рішення № 41 про опис майна ТОВ «Пік-В» у податкову заставу.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що перевіркою, результати якої оформлені актом № 204/23/33844636 від 15 жовтня 2009 року, не було встановлено порушень позивачем вимог чинного законодавства під час формування податкового кредиту, факт здійснення позивачем товарних операцій не ставився податковим органом під сумнів, факт сплати позивачем податку на додану вартість у складі вартості придбаних ним товарів (робіт, послуг) також був підтверджений податковим органом, з урахуванням того, що виникнення у платника податку (покупця) права на податковий кредит та бюджетне відшкодування не поставлене у залежність від дотримання вимог податкового законодавства продавцем (або іншою особою в ланцюгу постачання), а також від проведення податковим органом зустрічних перевірок. Також, суд виходив з того, що недотримання податковим органом при проведенні перевірки наказів ДПА України від 03 вересня 2004 року №515 та від 18 серпня 2005 року №350 не являється підставою для скасування результатів перевірки та скасування податкового повідомлення-рішення, оскільки вони є галузевими актами індивідуальної дії, які носять рекомендаційний характер.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, з огляду на наступне.

За визначенням, наведеним у пункті 1.8 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Підпунктом 7.7.3 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що платник податку може прийняти самостійне рішення про зарахування належної йому повної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за наслідками звітного періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. При прийнятті такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних податкових періодів.

Абзацом 1 підпункту 7.7.4 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників. До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій. Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються за процедурою, встановленою центральним податковим органом.

Відповідно до абзацу 1 підпункту 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

За приписами підпункту «а» підпункту 7.7.7 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий податковий орган у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної податковим органом унаслідок таких перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з підпунктом 7.7.3 цього пункту у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, перевіркою було встановлено, що у періоді, який перевірявся, ТОВ «Пік-В» задекларувало від'ємне значення податку на додану вартість (рядок 18.2 декларацій) у загальній сумі 1810894,00 грн., при цьому не заявляло сум до відшкодування з бюджету. Також, у акті перевірки було встановлено, що у періоді, який перевірявся, суми податку на додану вартість, були фактично сплачені позивачем постачальникам у попередніх податкових періодах, однак додаток 3 «Розрахунок бюджетного відшкодування» до декларацій з податку на додану вартість за липень 2007 року, за серпень 2007 року, за вересень 2007 року, за жовтень 2007 року, за листопад 2007 року, за грудень 2007 року, за січень 2008 року, за лютий 2008 року, за березень 2008 року ТОВ «Пік-В» не подавався. Крім іншого, у акті перевірки було вказано, що за даними перевірки частина залишку від'ємного значення, фактично сплачена отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому перероді постачальникам таких товарів (послуг), згідно реєстру платіжних доручень, наведених у додатку до акту перевірки (т.1 арк. справи 83-92), складає 863800,00 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що перевіркою було підтверджене право позивача на бюджетне відшкодування податку на додану вартість у сумі 863800,00 грн., але напрямом реалізації такого права з урахуванням викладених вище обставин може бути лише зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів.

Відповідно до абзацу 1 пункту 55.1 статті 55 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 07 грудня 2009 року ДПА у Вінницькій області визначила те, що ДПІ у м. Вінниці при проведенні ТОВ «Пік-В» з питань дотримання вимог податкового законодавства, зокрема, з податку на додану вартість були порушені вимоги наказу ДПА України від 18 серпня 2005 року №350 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведенні перевірок достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість» та наказу ДПА України від 03 вересня 2004 року №515 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо попереднього розгляду декларацій з податку на додану вартість», а саме: не проведено доперевірочного аналізу, дослідження формування податкового кредиту проводилося лише за допомогою співставлення сум податкового кредиту та податкових зобов'язань в розрізі контрагентів; зустрічні перевірки не проведені та не досліджено надмірну сплату податку на додану вартість до бюджету постачальниками; підтвердження сплати за поставлені товари відбулося відповідно до платіжних доручень, які не відповідають залишкам непогашеного податкового кредиту рядка 26 декларації з податку на додану вартість.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що вказані накази ДПА України від 03 вересня 2004 року №515 та від 18 серпня 2005 року №350 носять рекомендаційний характер та спрямовані саме на організацію роботи органів державної податкової служби і не являються підставою для скасування результатів перевірки та скасування податкового повідомлення-рішення, оскільки вони є галузевими актами індивідуальної дії.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, про те, що рішення голови ДПА у Вінницькій області № 157 від 11 січня 2011 року є неправомірним та підлягає скасуванню та, як наслідок, є неправомірними та підлягають скасуванню податкова вимога ДПІ у м. Вінниці № 251 від 02 лютого 2011 року і рішення ДПІ у м. Вінниці № 41 від 07 лютого 2011 року про опис майна у податкову заставу.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ДПА у Вінницькій області підлягає залишенню без задоволення, а постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2011 року та ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2011 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової адміністрації у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна