Справа № 872/14753/13
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 квітня 2015 року

справа № 804/7275/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Головко О.В. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державного підприємства "Придніпровська залізниця"

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 липня 2013 р.

по справі № 804/7275/13-а за адміністративним позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця"

до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області

про визнання частково незаконною вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2013 року Державне підприємство “Придніпровська залізниця” звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області в якому просить: визнати незаконною вимогу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 12.04.2013 № 04-05-05-15/4808 в частині відображення в обліку Залізниці кредиторську заборгованість перед Державним бюджетом України та перерахування зазначеної заборгованості у сумі 29,3 тис. грн. до вказаного бюджету; визнати незаконною вимогу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 12.04.2013 №04-05-05-15/4808 в частині стягнення зайво сплачених коштів по ВСП “Служба колії” - 33,2 тис. грн., по ВСП “Дніпропетровська дистанція колії” - 49,83 тис. грн. та по ВСП “Джанкойська дистанція колії” - 33,2 тис. грн. або стягнення зазначених сум с винних осіб в порядку та розмірах встановлених ст. 130-136 КЗпП України; визнати незаконною вимогу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 12.04.2013 №04-05-05-15/4808 в частині стягнення з осіб, винних у понаднормовому списанні матеріальних цінностей по ВСП “Дніпропетровська дистанція колії” на суму 49,66 тис. грн., ВСП “Дистанція колії Запоріжжя - 1” на суму 1,54 тис. грн.; визнати незаконною вимогу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 12.04.2013 №04-05-05-15/4808 в частині стягнення коштів витрачених на оплату праці у розмірі 32,4 тис. грн., з осіб які їх отримали безпідставно; визнати незаконною вимогу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 12.04.2013 №04-05-05-15/4808 в частині відображення дебіторської заборгованості по розрахунках з балансоутримувачем шляхопроводу на 116 км перегону Марганець - Нікополь та проведення претензійно-позовної роботи щодо повернення коштів у розмірі 21 724,4 тис. грн.

В обґрунтування позову зазначалось, що вимога від 12.04.2013 №04-05-05-15/4808 про усунення виявлених ревізією фінансових порушень, ґрунтується на висновках, викладених в акті ревізії від 04.03.2013 року № 05-12/32, що є необґрунтованими та незаконними, оскільки порушення викладені в акті позивачем вчиненні не були

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 липня 2013 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Державне підприємство “Придніпровська залізниця” звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Сторони по справі до судового засідання не з'явилися, про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, відповідно до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правову оцінку обставин у справі та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі направлень на проведення ревізії, виданих начальником Держфінінспекції у Дніпропетровській області, ревізійною групою працівників Держфінінспекцій у Львівській, Дніпропетровській, Запорізькій, Херсонській областях та Держфінінспекції у АР Крим проведено ревізію фінансово-господарської діяльності державного підприємства “Придніпровська залізниця” та окремих його структурних підрозділів за період з 01.01.2010 по 30.09.2012 роки.

За наслідками ревізії складений акт № 05-12/32 від 04.03.2013 року, який було підписано із запереченнями від 07.03.2013 року.

08.04.2013 року Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області було направлено висновки на заперечення, за результатами яких заперечення прийняті не були.

12.04.2013 року Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області пред’явила Державному підприємству “Придніпровська залізниця” вимогу “Про усунення виявлених ревізією порушень” №04-05-05-15/4808, встановивши термін виконання та надання інформації.

Колегія суддів апеляційної інстанції, погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволені адміністративного позову та зазначає наступне.

Згідно з Положенням Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону № 2939-ХІІ, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права пред'являти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово відшкодувати виявлені в ході перевірки збитки.

У справі, яка розглядається, Інспекція пред'явила вимогу про усунення виявлених порушень та недоліків, виявлених під час ревізії підприємства. При цьому оскаржувана вимога Інспекції вказує на виявлені збитки та їхній розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції-,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Придніпровська залізниця"– залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 липня 2013 року по справі № 804/7275/13-а – залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Повний текст ухвали виготовлено 07.04.2015 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров