Справа № 2а-4211/10/2670
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" квітня 2015 р. м. Київ К/9991/14188/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря Ковтун О.С.

представника позивача Куницького В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2011

у справі №2а-4211/10/2670

за позовом Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції у м.Києві по роботі з великими платниками податків

про визнання нечинним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій та рішення про результати розгляду первинної скарги, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 15.06.2010 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 31.08.2009 №/0.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2011 постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 15.06.2010 скасовано. В позові відмовлено.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового рішення про відмову в позові в повному обсязі, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено позапланову виїзну перевірку Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (код 20077720) з питання дотримання вимог валютного законодавства за контрактом №14/198/08 від 14.03.2008 з Компанією A.G.» (Швейцарія) відповідно до листа ВАТ «Державний ощадний банк України» від 06.07.2009 №16/5-23-4821 та листа ЗАТ «Промінвестбанк» від 09.02.2009 №20/05-981 за період з 14.03.2008 по 12.08.2009, за результатами якої складено акт від 19.08.2009 № 337/4120/20077720.

Перевіркою встановлено порушення Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (далі - Закон №185/94).

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 31.08.2009 №/0 в сумі 11979302,52 грн.

За наслідками адміністративного оскарження скарги платника залишені без задоволення.

Відповідно до Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» (далі - Закон №959-ХІІ) позивач є суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності, одним з видів якої згідно зі статтею 4 цього Закону є імпорт.

За змістом абзацу чотирнадцятого статті 1 Закону № 959-ХІІ та абзацу другого підпункту 1.1 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Національного банку України від 24 березня 1999 року № 136, імпорт - це купівля українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб'єктів господарської діяльності товарів з ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання установами та організаціями України, розташованими за її межами.

Імпортна операція у розумінні статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» передбачає здійснення суб'єктом господарювання імпорту.

При цьому моментом здійснення імпорту відповідно до абзацу тридцять восьмого статті 1 Закону № 959-ХІІ є момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

Відповідно до п.2 ст.1 Митного кодексу України - ввезення товарів і транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів і транспортних засобів за межі митної території України - це сукупність дій, пов'язаних із переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України у відповідному напрямку.

Згідно із ст. 40 Митного Кодексу визначено, що митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України.

Момент перетину товаром митного кордону України також міститься у п. 35 ст. 1 Митного кодексу України, відповідно до якого пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур.

Ст. 43 Митного кодексу України встановлено, що товари і транспортні засоби перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно з заявленим митним режимом. У разі ввезення на митну територію України товарів і транспортних засобів митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.

Відповідно до ст. 72 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається після подання митному органу митної декларації, а також усіх необхідних для здійснення митного контролю та оформлення документів, відомостей щодо товарів і транспортних засобів, які підлягають митному оформленню. Засвідчення митним органом прийняття товарів, транспортних засобів та документів на них до митного контролю та митного оформлення здійснюється шляхом проставлення відповідних відміток на митній декларації та товаросупровідних документах.

Таким чином, правовий аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що під поставкою імпортованого товару слід вважати факт ввезення товару на митну територію України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та Компанією «ROSUKRENERGO A.G.» укладено контракт від 14.03.2008 №14/198/08 купівлі-продажу природного газу в 2008році (далі - Контракт), за умовами якого продавець приймає на себе зобов?язання передати, а покупець прийняти в період з 1 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року природний газ на умовах DAF кордон Російська Федерація / Україна та/або кордон Республіка Білорусь / Україна (Інкотермс 2000) в пунктах поставки в кількості 49,8 млрд.куб.м та оплатити на умовах даного Контракту.

Поставка на умовах DAF (відповідно до Інкотермс 2000) - поставка товару у розпорядження покупця в зазначеному місці поставки на кордоні в дату або строк, передбачений у договорі купівлі-продажу.

Згідно з п.3.6 Контракту, уповноважені представники суміжних газотранспортних компаній щоденно підписують добові технічні акти і щомісячно не пізніше 5-х днів після закінчення місяця поставки місячні технічні акти здачі-приймання газу, в яких зафіксовані обсяги поставленого/прийнятого газу та параметри якості.

Пунктом 3.7 Контракту передбачено, що щомісячні комерційні акти здачі-приймання газу підписуються продавцем та покупцем не пізніше 12-го числа місяця, наступного за місяцем поставки, на підставі щомісячних технічних актів здачі-приймання газу, підписаних уповноваженими представниками суміжних газотранспортних компаній на всіх газовимірювальних станціях.

У 2008 році та січні 2009 року між НАК «Нафтогаз України» та Компанією «ROSUKRENERGO A.G.» підписані відповідні щомісячні технічні та комерційні акти здачі-приймання газу, часовий проміжок між датами проведення платежів та датами підписання актів приймання-передачі газу не перевищував встановлений ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» 180-денний строк, що стало підставою для висновку суду першої інстанції про недопущення позивачем виявлених під час перевірки порушень та відповідно відсутності підстав для застосування відповідальності на підставі оспорюваного рішення.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, та відмовляючи в задоволенні позву, обґрунтовував свої висновки тим, що підписання комерційних та технічних актів між сторонами свідчить лише про факт виконання ними умов договору, однак факт перетину кордону України поставленого газу має засвідчуватись актами приймання-передачі з відбитком митного органу «під митним контролем», відповідно до Порядку митного контролю та митного оформлення природного газу, що переміщується через митний кордон України трубопровідним транспортом, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2003 №1958.

Однак, такий підхід до підтвердження фактичного перетину кордону України природним газом, поставленим за договором 14.03.2008 №14/198/08, укладеним між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та Компанією «ROSUKRENERGO A.G.» є формальним.

Оскільки за підтвердження фактичного перетину природним газом кордону України у визначених позивачем з Компанією «ROSUKRENERGO A.G.» обсягах, відсутність штампу митниці «під митним контролем» на актах приймання-передачі, не може бути підставою для висновку про порушення встановлених ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» строків поставки.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 159 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

У разі якщо сторони не надали доказів, які підтверджують або спростовують фактичне надходження природного газу на митну територію України за договором 14.03.2008 №14/198/08, укладеним між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та Компанією «ROSUKRENERGO A.G.», у зазначені ними строки та визначеному обсязі або надані докази були недостатніми, суд, керуючись частинами 4, 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов'язаний із власної ініціативи витребувати докази, які підтверджують або спростовують ці обставини.

Такими доказами може бути інформація Оператора (газотранспортне підприємство, на яке рішенням центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення реалізації державної політики в нафтогазовому комплексі покладено функції оперативно-диспетчерського управління з видобутку, транспортування, зберігання та розподілу природного газу з метою забезпечення безперебійного та безаварійного газопостачання споживачів України) щодо фактичного надходження природного газу за договором 14.03.2008 №14/198/08, укладеним між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та Компанією «ROSUKRENERGO A.G.», у визначених сторонами обсягах за показниками лічильників газу.

Не встановлення та ненадання правової оцінки обставинам, які мають суттєве значення у справі, виключає можливість для висновку суду касаційної інстанції щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, судове рішення підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті і, в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 227, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2011 та постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 15.06.2010 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун