Справа № 2а-7312/13/2670
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2015р. м. Київ К/800/28925/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Бутенка В.І. (доповідач), Олексієнка М.М., Штульман І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,

в с т а н о в и в :

У травні 2012 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 січня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2013 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано вимоги управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва (далі - Управління) №Ф-2234/8087 від 3 травня 2012 року і №Ф-4478/3087 від 1 серпня 2012 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій з підстав порушення цими судами норм матеріального та процесуального права і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець і застосовує спрощену систему оподаткування та звітності, сплачує єдиний податок, є страхувальником, використовує найману працю і перебуває на обліку в Управлінні.

У жовтні 2011 року Управлінням було прийнято вимогу №Ф-4496/3087 про сплату позивачем суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 2041,00 грн. Вимога отримана позивачем 31.10.2011 року.

У листопаді 2011 року позивач звернувся до начальника Управління із проханням перерахувати кошти на рахунок НОМЕР_1, які були, помилково сплачені на неналежні рахунки.

У травні 2012 року відповідачем винесено вимогу №Ф-2234/3087 щодо сплати ОСОБА_4 суми недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 1768,80 грн.

У серпні 2012 року Управлінням прийнято вимогу №4478/3087 щодо сплати позивачем недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 1559,86 грн.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464) платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону №2464 обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

У відповідності з частинами сьомою та десятою вказаної статті єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку, при цьому днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок Пенсійного фонду.

Частиною 8 ст. 9 Закону №2464 передбачено, що платники зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Згідно з п. 9 постанови правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Порядку зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування або повернення помилково сплачених коштів" (далі Порядок) від 27 вересня 2010 року №21-1, помилково сплачені суми єдиного внеску та/або фінансових санкцій на неналежний рахунок органу Пенсійного фонду, перераховуються шляхом оформлення органом Пенсійного фонду розрахункового документа про перерахування коштів на відповідний рахунок органу Пенсійного фонду за заявою платника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження такої заяви.

Як встановлено судами, в підтвердження оплати суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на помилковий рахунок, позивачем надано розрахунково-платіжні відомості за період з 18.03.2011 року по 20.10.2011 року. Загальна сума сплаченого за вказаними розрахунково-платіжними відомостями єдиного внеску станом на 20.09.2011 року складає 2211,00 грн. На підставі заяви позивача від 15.11.2011 року платіжним дорученням від 22.11.2011 року проведено перерахунок коштів з рахунку НОМЕР_2 на належний рахунок в сумі 958,10 грн., а перерахунок решти коштів в сумі 1621,40 грн. (з рахунку НОМЕР_1) не відбувся у зв'язку з відсутністю надходжень коштів.

Таким чином, позивачем до моменту винесення відповідачем першої вимоги на суму 2 041 грн., була сплачена, хоч і на помилковий рахунок, сума 2 579,5 грн., яка перевищувала суму боргу на момент його виникнення.

За наведених обставин і з врахуванням фактично повної сплати позивачем суми єдиного внеску станом на 20 вересня 2011 року, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що позивачем вчинені всі залежні від нього дії для сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, подальший неперерахунок коштів з неправильного рахунку на правильний відбувся не з вини позивача, а тому до нього не можуть застосовуватись негативні наслідки, зокрема, у вигляді вимог відповідача, які по суті сформовані внаслідок відсутності коштів на рахунку НОМЕР_1.

Колегія суддів зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій правильно враховано наведені обставини і висновок про наявність підстав для прийняття рішення на користь позивача ґрунтується на повно та всебічно встановлених обставинах справи, які підтверджені належним чином перевіреними і наявними у справі доказами.

Доводи касаційної скарги зроблених цими судами висновків не спростовують.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни оскаржених судових рішень не вбачається.

Керуючись статями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

М.М. Олексієнко

І.В. Штульман