Справа № 820/2777/15
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 квітня 2015 р. № 820/2777/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Лук'яненко М.О.,

за участю секретаря судового засідання Звягіна Я.І.,

представників сторін:

третьої особи - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" до Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, третя особа: ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати протиправним арешт на все майно накладене постановою ВП35846922 від 04.04.2014 року Київського ВДВС Харківського МУЮ, постановою ВП32508637 від 27.07.2012 року Київського ВДВС Харківського МУЮ, в частині накладення арешту на нерухоме майно: трикімнатну квартиру загальною площею 66,3 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати Київський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції звільнити з-під арешту нерухоме майно: трикімнатну квартиру загальною площею 66,3 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 28.02.2011 року ОСОБА_2 (позичальник) уклав з ВАТ "Сведбанк" кредитний договір №2001/0808/98-018 за умовами якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. В забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором укладений іпотечний договір від 28.02.2011 року, за умовами договору іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов'язань за договором кредиту №2001/0808/98-018 від 28.02.2011 року наступне нерухоме майно: трикімнатна квартира, загальною площею 66,3 кв. м., житловою площею 42,1 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Обтяження згідно іпотечного договору відступлено ТОВ "ФК "Вектор Плюс" та зареєстровано у Державному реєстрі іпотек. 28.11.2012 року ПАТ "Сведбанк" відступило товариству з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс", відповідно до договору факторингу № 15 свої права вимоги за зобов'язаннями відповідача по кредитному договору та іпотечному договору. 13.03.2015 року позивачу при зверненні до нотаріуса стало відомо, що на майно ОСОБА_2, у тому числі на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором від 28.02.2011 року, а саме: трикімнатна квартира загальною площею 66,3 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; накладені наступні арешти: постановою ВП 35846922 від 04.04.2014 року Київського ВДВС Харківського МУЮ, постановою ВП 32508637 від 27.07.2012 року Київського ВДВС Харківського МУЮ. Такі дії державного виконавця порушують права позивача, оскільки ТОВ "ФК "Вектор Плюс" має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. Окрім іншого, просив слухати справу в порядку письмового провадження.

Відповідачі, в судове засідання своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином та своєчасно, про причини своєї неявки суду не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за їх відсутністю не надавали.

Представник третьої особи проти позову заперечував, надав до суду письмові заперечення, позиція яких повністю збігається з викладеною у судовому засіданні, де вказав, що Фрунзенским відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції правомірно накладено арешт на все майно боржника, ОСОБА_3, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Вислухавши представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2015 року заучено до участі у справі Фрунзенский відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, в якості другого відповідача, оскільки обтяження на трикімнатну квартиру загальною площею 66,3 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що накладено постановами ВП 35846922 від 04.04.2014 року, ВП 32508637 від 27.07.2012 року, складеними саме державним виконавцем Фрунзенского відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" (далі - Закон).

Відповідно до статті 1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно статті 2 Закону, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці).

Приписами статті 8 Закону встановлено, що сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зі змісту п.5, 6 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: 5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Частиною 1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

З матеріалів справи, судом встановлено, що 8 серпня 2008 року між ВАТ "Сведбанк" правонаступником якого є ПАТ "ОМЕГА БАНК" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №2001/0808/98-018, за яким банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту в сумі 400000,00 доларів США на строк з 08.08.2008 року по 07.08.2018 року (а.с. 16-20).

Одночасно, з вищевказаним договором укладено договір поруки з ОСОБА_3 в забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_2

Для забезпечення виконання ОСОБА_2 кредитних зобов'язань укладено договір іпотеки від 08.08.2008 року, згідно якого ОСОБА_3 передав у забезпечення виконання своїх зобов'язань нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 28-31).

28 лютого 2011 року до кредитного договору внесено зміни, відповідно до яких позивачем та позичальником встановлено, що розмір заборгованості за кредитним договором складає 304743,93 дол. США (а.с. 34-37).

8 серпня 2008 року у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором з ОСОБА_3 укладено договір поруки №2001/0808/98-018-Р. 28 лютого 2011 року вказаний договір поруки розірвано (а.с. 96).

Поряд із тим, суд зауважує, що 28.11.2012 року між публічним акціонерним товариством "Сведбанк" та позивачем укладено договір факторингу №15, за умовами якого Банк відповідно до умов даного договору відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржникові, право на вимогу якої належить Банку на підставі документації, а Фактор шляхом надання фінансової послуги Банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників (а.с. 40-47).

28 листопада 2012 року ПАТ "Сведбанк" відступило товариству з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" по договору факторингу №15 свої права вимоги за зобов'язаннями відповідача по кредитному договору та іпотечному договору, відповідно до договору про відступлення прав за іпотечним договорами (а.с. 48-49).

Згідно п. 1.1 договору факторингу №15 від 28.11.2012 року, що був укладений між ПАТ "Сведбанк" та ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" визначено поняття "дійсного права вимоги", яке може бути предметом даного договору. Під "дійсним правом вимоги" у п. 1.1 договору факторингу №15 від 28.11.2012 року розуміється право вимоги щодо якого відсутнє судове рішення.

Однак, суд зауважує, що 28.02.2011 року між ВАТ "Сведбанк" з однієї сторони та ОСОБА_2 (первісний позичальник), та ОСОБА_3 (новий позичальник) укладено договір про переведення боргу, за умовами якого усі права та обов'язки первісного позичальника передано до нового позичальника, а саме: до ОСОБА_3 (а.с. 94-95).

Отже, до моменту укладення між ПАТ "Сведбанк" та ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" договору факторингу №15 від 28.11.2012 року, кредитор у кредитному зобов'язанні - ПАТ "Сведбанк" вже реалізувало своє право вимоги про дострокове повернення заборгованості за Кредитним договором, укладеним з ОСОБА_4, борг якого було переведено на ОСОБА_3 від 28.02.2011 року шляхом звернення з позовною заявою до суду.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2012 року вимоги ПАТ "Сведбанк" про стягнення заборгованості за кредитом задоволені шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства "Сведбанк" боргу за кредитним договором №2001/0808/98-018 від 08.08.2008 року у сумі 2702273,56 грн. (а.с. 90-91).

Положеннями ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Зі змісту ч. 1 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Так, державним виконавцем Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції з метою збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації, державний виконавець правомірно накладено арешт на майно боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахування викладеного вище, суд дійшов висновку, що накладаючи арешт на трикімнатну квартиру загальною площею 66,3 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, відповідач - Фрунзенський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції дів у межах наділених повноважень та у спосіб визначений діючим законодавством України, а тому не порушував прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Керуючись ст.ст. 8 і 19 Конституції України, ст.ст. 7-11, ч. 1 ст. 158, ст. 159, ч. ч. 1, 2 ст. 160, ст. 161, ч. 1 ст. 162, ст. 163, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" до Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, третя особа: ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили у порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 21 квітня 2015 року.

Суддя М.О. Лук'яненко