Справа № 490/12782/14-а
Суддя: Черенкова Н. П.
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/1518/2014
Центральний районний суд м. Миколаєва
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 лютого 2015 року місто Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі :

головуючої судді - Черенової Н.П.,

при секретарі - Літвін А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва про визнання дій щодо відмови в проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці неправомірними, зобов*язання здійснити перерахунок з 01.12.2013 року відповіднодо ст.129,138 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" та згідно до положень рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рн/2013, справа № 1-2/2013 р., -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України у Центральному районі м.Миколаєва (далі - УПФУ), в якому просив визнати неправомірними дії УПФУ щодо відмови йому в приведенні довічного грошового утримання /перерахунку/ з 01.12.2013 року, щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно до положень рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3 -рн/2013 справа № 1-2/2013 р. на підставі відповідної довідки ТУ ДСА України в Миколаївській області про заробітну плату від 26.05.2014 року; зобов*язати відповідача з 01.12.2013 року здійснювати перерахунок його щомісячного грошового утримання судді у відставці, виходячи з заробітної плати працюючого судді Заводського районного суду м. Миколаєва і його стажу роботи, який дає право на а також проводити відповідні виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставц по день припинення права на такі виплати зі здійсненням такого перерахунку після кожної зміни суддівської винагороди суддів внаслідок збільшення визначеної законом мінімальної заробітної плати.

У судове засідання позивач не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, а справу розглянути без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності учасників процесу.

Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 працював суддею Заводського районного суду м. Миколаєва, загальний зарахований стаж судді становить 25 років 6 днів, з березня 2010 року знаходиться у відставці.

Виходячи у відставку позивачу було нараховане щомісячне грошове утримання судді з 30.03.2010 р. в сумі 6 134 грн. 40 коп. , що становило на той час 90% від зарплати судді.

03 червня 2013 року Конституційний Суд України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України /конституційності/ окремих положень статті 2 абзацу другого пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" /справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного грошового утримання суддів у відставці/ ухвалив рішення, яким скасував обмежену базу для нарахування суддям щомісячного грошового утримання, скасував всі обмеження граничного розміру довічного грошового утримання, ці обмеження визнані неконституційними. Тобто ці обмеження були неконституційними з моменту їх застосування.

Таким чином, КСУ 3 червня 2013 року визнав такими, що не відповідають Конституції України/є неконституційними/: частина третя, перше, друге, третє речення частини п,ятої статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453 -VI у редакції Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668 - VI; стаття 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668 -VI в частині поширення її дії на Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI; абзац другий пункт 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668 -VI, зі змісту якого вбачається, що виплата суддям пенсії /довічного грошового утримання/ здійснюється без індексації, без застосування положень частини другої, третьої, статті 42 Закону України " Про загальнообов,язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058 - VI та без проведення інших перерахунків, передбачених законодавством.

Положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453 - VI у редакції Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної ситеми" від 8 липня 2011 року № 3668 - VI визнані неконституційними, та втрачають чинність з дня ухвалення КСУ цього рішення.

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв,язку з правовідносинами ,що виникли внаслідок положень законів України визнаних неконституційними. Рішення КСУ є обв,язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до частини першої статті 126 Конституції України, Конституція і закони України повинні гарантувати незалежність і недоторканність суддів. До таких конституційних гарантій віднесено обов,язок держави забезпечувати фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів/ частина перша ст. 130 Конституції України/.

За змістом пункту 8 частини четвертої статті 47, статей 136-138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" належне матеріальне та соціальне забезпечення судді, в тому числі і щомісячне довічне грошове утримання, є елементами статусу судді та однією з основоположних гарантій незалежності судді.

Діюча на теперішній час та на час виникнення спірних правовідносин частина третя статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" наголошує :

"… Щомісячне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді , без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання."

Враховуючи те, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці і розмір пенсії колишнього державного службовця залежать від суми грошового утримання діючого судді, /заробітної плати працюючого на відповідній посаді державного службовця/,з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов,язкове державне соціальне страхування, та виходячи з принципу єдності статусу суддів, у разі підвищення розміру грошового утримання діючого судді має здійснюватись перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Серед основних завдань і функцій Пенсійного фонду України та його органів на місцях є призначення /перерахунок/ пенсій, щомісячного грошового утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати, згідно Постанови правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 р. № 8-2 / у редакції постанови правління ПФУ від 25.02.2008 р. №5-5/.

Додатком № 2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України затвердженого постановою правління ПФУ від 25.01.2008 р. № 3-1 встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці/ саме такі довідки позивач надав до УПФУ, в якій зазначаються відомості про заробітну плату судді , яка враховується при призначенні /перерахунку/ щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Таким чином , довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 становить 90 % від зарплати діючого судді, яка складається з посадового окладу і надбавки за вислугу років яка в нього становить 60% і без обмежень.

Оскільки Конституційний Суд України визнав неконституційними обмеження в отриманні довічного утримання суддів у відставці, то ці обмеження були вже неконституційними з моменту їх застосування. Тому право на перерахунок довічного грошового утримання згідно до вимог ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у позивача виникло з 1 січня 2012 року, з моменту нових умов оплати праці діючого судді тобто 8 мінімальних зарплат плюс доплата за вислугу років, а з 1 січня 2013 року 10 мінімальних зарплат плюс доплата за вислугу років / ст. 129 ч.3 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"/.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.11.2013 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Центральному районі м. Миколаєва щодо відмови у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідок за № 7/1 -706/13 та № 5/2707/13 від 07 червня 2013 року Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області з січня 2013 року про заробітну плату працюючого на відповідній посаді судді для обчислення довічного утримання. Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України у Центральному районі міста Миколаєва здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно довідок за № 7/1 -706/13 та № 5/2707/13 від 07 червня 2013 року Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області , починаючи з 3 червня 2013 року відповідно до ст. 129, 138 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" та згідно до положень рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рн/2013, справа № 1-2/2013 р., виходячи із заробітної плати працюючого судді Заводського районного суду м. Миколаєва і стажу роботи ОСОБА_1, та зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України у Центральному районі міста Миколаєва провести ОСОБА_1 відповідні виплати на підставі проведеного перерахунку недоплаченого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 03 червня 2013 року по день припинення права на такі виплати.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду вказану постанову залишено без змін.

08.05.2014 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до відповідача, в якій вказав, що при виконанні постанови від 19.11.2013 року не було враховано, що 01.12.2013 року розмір заробітної плати працюючого судді Заводського районного судуд м. Миколаєва збільшився у зв*язку зі зміною мінімальної заробітної плати в Україні і склав 1948800 грн. На підставі викладеного просив провести відповідний перерахунок з 01.12.2013 року та провести виплати щомісячного довічного утримання в розмірі 17539,20 грн.

Згідно довідки Управління ДСА в Миколаївській області від 26.05.2014 року, оклад складає 12180,00 грн., надбавка за вислугу років - 60 % - 7308,00 грн.

Листом від 06.06.2014 року УПФУ у Центральному районі м. Миколаєва, ОСОБА_1 роз*яснено, що він має право звернутись із заявою на перерахунок довічного утримання судді у відставці, надавши оригінал довідки про заробітну плату.

Рішенням від 15.10.2014 року ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії, з урахуванням довідки про заробітну плату працюючого судді станом на 01.12.2013 року, з підстав непередбачуваності такого перерахунку ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 9 КАС України).

У частині першій статті 126 Основного Закону України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 Конституції України є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності судів, незалежності та правової захищеності суддів.

Правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів урегульовані Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року.

Гарантії незалежності суддів закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України "Про статус суддів" (яка діяла на момент виходу позивача у відставку) судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Аналогічна норма була закріплена і в ч. 3 ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", який набрав чинності 30 липня 2010 року.

Разом з тим, Законом України від 8 липня 2011 р. (№ 3668-VI) "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 01.10.2011 р., частину 3 і 5 ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"викладено в іншій редакції, згідно з якою щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 70 відсотків грошового утримання судді з якого сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді судді. Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (ч. 5 ст. 138 Закону).

Згідно з пунктом 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 положення ч. 3, ч. 5 ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 р. № 3668-VI визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Конституційний Суд України в цьому рішенні встановив і порядок його виконання наступним чином:

- ч. 3 ст. 138 Закону № 2453 у редакції Закону № 3668, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість підлягає застосуванню ч. 3 ст. 138 Закону № 2453 в редакції змін, внесених Законом № 3668, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання".

У резолютивній частині зазначеного рішення Коституційним Судом України наголошено, що воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв`язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і є обов`язковими до виконання на території України.

Таке твердження грунтується на основі положень ч. 2 ст. 152 Конституції України, в якій викладено, що закони, інші правові акти або окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

З 1 грудня 2013 р. грошове утримання працюючого судді районного суду змінилося у зв'язку зі збільшенням розміру мінімальної заробітної плати з 1 147 грн. до 1 218 грн.

Таким чином, право судді у відставці на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання залежно від розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, передбачено ч. 3 ст. 138 Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів".

Строк на звернення до суду, з урахуванням вимог ст. 99 КАС України, позивачем не пропущений.

Оскільки ОСОБА_1 звернувся із заявою, що не відповідає зразку, встановленому Порядком подання документів для призначення і виплати щомісячного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1, то відповідач повинен був повідомити про це позивача та надати можливість усунути недоліки поданої заяви, а не розглядати її як звернення громадян.

Дії ПФУ у відмові позивачу щодо проведення перерахунку розміру його довічного грошового утримання є неправомірними, а право позивача на такий перерахунок порушене, яке підлягає відновленню шляхом зобов'язання відповідача здійснити певні дії відповідно до позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 6-11, 15, 86, 158 - 163, п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці відповідно до вимог ч. 3 ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в в Центральному районі м. Миколаєва здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідно до вимог частини 3 статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", в редакції змін, внесених Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" в розмірі 90 % заробітної плати працюючого судді Заводського районного суду м. Миколаєва , без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, 01.12.2013 року.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.П. Черенкова