Справа № 826/1695/15
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1695/15 Головуючий у 1-й інстанції: Санін Б.В.
Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Ковтун І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Український Фінансовий Світ" Гончарова С.І., третя особа Публічне акціонерне товариства "Комерційний банк" Український фінансовий світ" про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 березня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Український Фінансовий Світ" Гончарова С.І., третя особа Публічне акціонерне товариства "Комерційний банк" Український фінансовий світ" про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язати вчинити дії - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просять скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити позов.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, між ОСОБА_3, як вкладником, та ПАТ "КБ "УФС", як банком, був укладений Договір банківського вкладу (депозиту) "Олімпійські відсотки" №40724 від 08 травня 2014 року, відповідно до умов якого банк приймає від вкладника на вкладний(депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 200 000,00 грн. у тимчасове строкове користування на строк до 08 серпня 2014 року, процентна ставка за вкладом встановлюється у розмірі 21,18%.

На підтвердження внесення коштів на рахунок, згідно Договору №40724, позивачем надано платіжне доручення з відміткою банку №TR.54855.35.40 від 08 травня 2014 року на суму 200 000,00 грн.

10 листопада 2014 року Правлінням Національного банку України було прийнято Постанову "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "УФС" № 717.

На підставі Постанови № 717 Виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення №119 від 13 листопада 2014 року "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "УФС" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "УФС" з 13 листопада 2014 року та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку Гончарова Сергія Івановича строком на один рік з 13 листопада 2014 року по 12 листопада 2015 року включно.

Позивач, дізнавшись про відсутність ОСОБА_3 в Загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, звернувся до Фонду та Уповноваженої особи Гончарова С.І. із заявою, в якій просив виплатити гарантовану суму відшкодування за вкладом.

Уповноваженою особою Гончаровим С.І. листом №001/420 від 02 грудня 2014 року повідомлено позивача, що правочини, в т.ч. Договір №40724, операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, є нікчемними відповідно до вимог статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (надалі - Закон №4452-VI) та статті 228 Цивільного кодексу України.

Позивач, вважаючи свої права порушеними, а дії відповідачів необґрунтованими, звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно з ч. 1 статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч. 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Зобов'язання з виплати відсотків за вкладами, нарахованих під час здійснення тимчасової адміністрації, задовольняються відповідно до черговості, встановленої пунктом 4 частини першої статті 52 цього Закону.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

В той же час, ч.2 статті 26 Закону та п.8 р.I Положення №14 визначено, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до положень статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Згідно п.4 та п.6 ч.2 статті 37 Закону уповноважена особа Фонду має право, зокрема: повідомляти сторони за договорами, зазначеними у ч.2 статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

Згідно зі статтею 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку.

Частиною 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 цієї статті.

Згідно ч.3 статті 38 Закону, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Уповноваженою особою правомірно визнано договір нікчемним, не включено позивача до переліку вкладників, і як наслідок Фондом не включено позивача до загального реєстру вкладників і не відшкодовано кошти за рахунок Фонду. Суд також встановив, що позивачем не вносилися гроші на депозитний рахунок та зазначив, що підставою нікчемності депозитної угоди є її невідповідність ст. 228 ЦК України, при цьому суд не пов'язував нікчемність депозитної угоди між позивачем та ПАТ «КБ «УФС» з положеннями ч. З статті 38 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Крім того, суд першої інстанції обґрунтував свою відмову тим, що позивач не оскаржив дії та рішення відповідача-1 щодо визнання Договору банківського вкладу (депозиту) «Планер» № 44201 від 05 липня 2014 року нікчемним.

Відповідачі в обґрунтування своєї позиції зазначають, що позивач не укладав договору банківського вкладу у письмовій формі, не вносив на рахунок банку грошових коштів відповідно до умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримав від відповідача-1 лист «про визнання правочинів нікчемними», відповідно до змісту якого договір банківського вкладу позивача було визнано нікчемним на підставі статті 38 Закону та статті 228 ЦК України.

Крім того, відповідачем-1 у відповіді на адвокатський запит зазначено, що договір банківського вкладу є нікчемним, відповідно до вимог статей 215, 228 ЦК України та статті 38 Закону, а також про не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Між тим, ані лист (повідомлення) наданий позивачу про нікчемність договору банківського вкладу, ані відповідь на адвокатський запит не містять посилань на жоден документ (наказ, протокол тощо) щодо визнання договору банківського вкладу нікчемним.

В судовому засіданні з'ясовано, що про існування наказу про створення комісії щодо визнання нікчемними правочинів (договорів) банківських вкладів (депозитів) від 30 жовтня 2014 року № 34, протоколу засідання комісії щодо визнання нікчемності вкладів від 10 листопада 2014 року та наказу про визнання нікчемними транзакцій та правочинів від 18 листопада 2014 року № 6 позивач дізнався вже після початку розгляду справи по суті у суді першої інстанції із заперечень представника відповідача-1 та наданих до нього доказів.

Таким чином, з викладеного вище вбачається, що висновок суду першої інстанції про те, що позивач мав можливість ознайомитись з інформацією стосовно банку та вчинити дії на захист своїх прав, проте не оскаржив дії щодо визнання Договору № 40724 нікчемним не відповідають обставинам справи, оскільки позивач ознайомився з інформацією, що склалася за його договором банківського вкладу, проте у відповідь на це (лист та відповідь на адвокатський запит) не було зазначено про здійснення відповідачем-1 певних дій та оформлення стосовно цього відповідних документів, чинне законодавство не передбачає визнання договору нікчемним на підставі певних документів, а від так позивач не міг знати, що такі були прийняті, чинне законодавство передбачає лише повідомлення сторони договору про визнання його нікчемним, про існування наказу, протоколу та наказу представник позивача дізнався тільки у суді після початку розгляду справи по суті.

Отже, судом встановлено, що відповідач-1 повідомив позивача, що договір банківського вкладу є нікчемним відповідно до положень статті 38 Закону та статей 215, 228 ЦК України, однак не надав жодного доказу на підтвердження наявності ознак нікчемності передбачених в статті 228 ЦК України та статті 38 Закону, не зазначив конкретну підставу нікчемності договору, відповідно до ч.3 статті 38 Закону

Тому колегія суддів зазначає, що ані матеріалами справи, ані поясненнями сторін жодним чином не підтверджено протиправність та фіктивність укладеного між позивачем та ПАТ "КБ "УФС" договору, а отже протиправними є дії відповідача-2 щодо не включення ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "КБ "УФС".

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що Уповноваженою особою Фонду неправомірно визнано договір нікчемним, не включено позивача до переліку вкладників, і як наслідок Фондом не включено позивача до загального реєстру вкладників і не відшкодовано кошти за рахунок Фонду, оскільки такий висновок не відповідає обставинам справи.

Крім того, судове рішення ухвалено за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими.

Таким чином, при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, що призвело до невірного по суті вирішення справи.

Згідно до статті 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2015 року - скасувати та ухвалити нову.

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Український Фінансовий Світ" Гончарова С.І., третя особа Публічне акціонерне товариства "Комерційний банк" Український фінансовий світ" про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язати вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних на ліквідацію Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Український фінансовий світ» осіб Гончарова Сергія Івановича щодо не включення ОСОБА_3 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" Гончарова Сергія Івановича включити ОСОБА_3 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_3 до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.