Справа № 808/8316/14
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року (о 15 год. 50 хв.) Справа № 808/8316/14 Провадження № ДО/808/1135/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Батечко М.Д.,

за участю представника позивача Тихонової О.О,

представника відповідача Язевої Г.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Добропільського виробничого управління комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу»

до Добропільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області

про визнання протиправними дій, визнання нечинною та скасування вимоги про сплату боргу

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» в особі Добропільського виробничого управління комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (далі - позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) з адміністративним позовом до Добропільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області (далі - відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо надання позивачу вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 03.11.2014 №Ю-784-25 зі сплати єдиного внеску в розмірі 506 932,56 грн.;

визнати вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) від 03.11.2014 №Ю-784-25 нечинною;

скасувати вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) від 03.11.2014 №Ю-784-25.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.11.2014 позивач звернувся до відповідача із заявою № 3288, у якій було прохання звільнити Добропільске ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу» від виконання обов'язків, визначених частиною другого статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. Підставою для звільнення є Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року №1669-VII.

07.11.2014 позивач отримав лист-відповідь №12050/05-07-17-1-13-10, у якому було зазначено, що вимоги позивача не були задоволені.

В судовому засіданні представник позивача не згоден з діями Добропільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області та прийнятою вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ю-784-25 від 03.11.2014 у повному обсязі та вважає її протиправною та такою, що порушує права позивача. Просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав викладених у запереченнях на адміністративний позов від 22.01.2015 (вх. №3039), зокрема зазначив, що відповідно до розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року N1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року N1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Крім того, відповідно до п.2 розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження Міністерству внутрішніх справ, Службі безпеки за поданням Антитерористичного центру при Службі безпеки щомісяця вносити в установленому порядку на розгляд Кабінету Міністрів України пропозиції щодо внесення змін до переліку, затвердженого цим розпорядженням. Вважає що підстав для скасування податкової вимоги відсутні та просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

На підставі ст. 160 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, судом встановлені наступні обставини.

05.11.2014 Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» в особі Добропільського виробничого управління комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» звернулось до Добропільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області із заявою, у якій на підставі Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року №1669-VII просило звільнити від виконання обов'язків, визначених частиною другого статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до 05 листопада 2014 року, а саме на час дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року №1669-VII.

Листом від 07.11.2014 №12050/05-07-17-1-13-10 відповідач надав відповідь на вказану заяву позивача та відмовив у звільнені від сплати ЄСВ.

07.11.2014 позивачем було отримано вимогу про сплату боргу №Ю-784-25 від 03.11.2014, про сплату суми недоїмки із сплати єдиного внеску в розмірі 506932,56 грн.

При вирішенні цієї справи судом взято до уваги наступне.

Відповідно до п. 9-3 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669-VII) від 02.09.2014 № 1669-VII.

Відповідно до вказаного Закону № 1669-VII, визначено дату початку проведення антитерористичної операції, а саме, відповідно до статті 1 Закону період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Таким чином, датою проведення антитерористичної операції є 14.04.2014.

Згідно з абзацом другим статті 1 Закону № 1669-VII територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

У відповідності до статті 6 Закону № 1669-VII, під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Для забезпечення дії Закону № 1669-VII Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Проте, 05.11.2014 Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1079-р дію Розпорядження від 30.10.2014 № 1053-р зупинено.

Таким чином, на даний момент перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, є невизначеним, що робить неможливим застосовування положень Закону № 1669-VII.

Також, на сьогодні не розроблено порядок застосування вказаних у статті 6 Закону № 1669-VII податкових пільг, а також не внесено відповідних змін до Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку, що дії Добропільської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області щодо винесення податкової вимоги № Ю-784-25 від 03.11.2014 є правомірними та такими, що відповідають чинному законодавству, наявність підстав для скасування сформованої податкової вимоги судом не встановлено, у зв'язку з чим позовні вимоги Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Добропільського виробничого управління комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір», з урахуванням сплаченого позивачем судового збору у розмірі 487,20 грн., стягненню з позивача підлягає сума судового збору у розмірі 4384,80 грн.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Стягнути з Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Добропільського виробничого управління на користь Державного бюджету України судові витрати у розмірі 4384,80 грн., (чотири тисячі триста вісімдесят чотири гривні вісімдесят копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Батрак