Справа № 814/676/13-а
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2015р. м. Київ К/800/57413/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Васильченко Н.В.; Кравцова О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» до Миколаївської митниці Міндоходів про скасування податкових повідомлень-рішень, що переглядається за касаційною скаргою Миколаївської митниці Міндоходів на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 березня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року ДП «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» (далі - Підприємство) звернулося до суду з позовом до Миколаївської митниці Міндоходів (далі - Митниця) про скасування податкових повідомлень-рішень.

Зазначали, що оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями визначено суму донарахованого податкового зобов'язання та штрафних санкцій в розмірі 3 810,54 грн та 762,11 грн. Підставою для їх винесення стало визнання Митницею недійсним сертифікату форми СТ-1, який дає право на пільги зі сплати митних платежів.

Посилаючись на те, що підстав для визнання недійсним сертифікату СТ-1 не було, просили скасувати податкові повідомлення-рішення Миколаївської митниці від 5 січня 2013 року № 3 та № 4.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2014 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі Миколаївська митниця Міндоходів, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати, а у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача, здійснивши перевірку доводів касаційної скарги, матеріалів справи, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що 3 квітня 2012 року Підприємство подало до Миколаївської митниці вантажну митну декларацію (далі - ВМД) № 504060000/2012/001484.

Ввезеному товару надано режим вільної торгівлі з Російською Федерацією на підставі сертифікату про походження товару СТ-1 від 29 березня 2012 року № RUUA (далі - сертифікат СТ-1).

В період з 21 по 22 січня 2013 року на підставі наказу від 15 січня 2013 року № 18 відповідачем проведено вибіркову документальну невиїзну перевірку правильності застосування пільг в оподаткуванні товарів, які ввезені на митну територію України Підприємством у режимі імпорт.

23 січня 2013 року за результатами перевірки складено Акт, в якому з посиланням на пункт 9.3 Правил визначення країни походження товару, зазначено, що відповідач не визнає наданий Сертифікат СТ-1, оскільки на протязі шести місяців не отримав відповідного підтвердження на свої запити від компетентних органів країни товару вивезення.

5 січня 2013 року на підставі вказаного Акту відповідачем прийняті податкові рішення повідомлення № 3 та № 4.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесенні до проведення перевірки та складання акту перевірки від 23 січня 2013 року, тобто є передчасними та безпідставними.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з остаточним висновком судів про задоволення позову.

Відповідно до Правил визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав, затверджених Рішенням Ради Глав Урядів Співдружності Незалежних Держав від 20 листопада 2009 року, ратифікованих Законом України від 6 липня 2011 року № 3592-VI (далі - Правила), вони діють стосовно товарів, що походять з держав - учасниць Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20 листопада 2009 року (далі - держави - учасниці Угоди) і знаходяться в торговельному обігу між цими державами, до яких застосовується торговельний режим, передбачений Угодою про створення зони вільної торгівлі від 15 квітня 1994 року.

Пунктом 5.1. Правил визначено, що товар користується режимом вільної торгівлі на митних територіях держав - учасниць Угоди, якщо він відповідає критеріям походження, а також якщо товар вивозиться на підставі договору (контракту ) між резидентом однієї з держав учасниць й резидентом іншої держави учасниці Угоди з митної території однієї держави учасниці Угоди та ввозиться на митну територію іншої держави учасниці Угоди.

За правилами пункту 2.1. Правил країною походження товару вважається держава - учасниця Угоди, на території якої товар було цілком вироблено чи піддано достатній обробці (переробці) відповідно до цих Правил.

Відповідно до умов зовнішньоекономічної угоди від 22 лютого 2012 року № 506 укладеної між ДП «НАРП» (покупець) та ООО «Управляющая компанія ЗЛКЗ», останнє є виробником товару. Країна походження товару - Російська Федерація. Пунктом 4.3 договору передбачено обов'язок продавця сумісно з вантажем відправити оригінал сертифікату СТ-1.

Сертифікат про походження товару - це документ, що свідчить про країну походження товару та виданий органом (організацією), уповноваженим державою - учасницею Угоди відповідно до її національного законодавства (розділ 1 Правил).

В пункті 6.3 Правил передбачено, що під час вивезення товарів з держав - учасниць Угоди сертифікат про походження товару форми СТ-1 видається органом (організацією), уповноваженим державою вивезення відповідно до її національного законодавства (далі - уповноважений орган).

Факт надання оригіналу сертифікату походження форми СТ-1 при митному оформленні підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Згідно з пунктом 6.7 Правил у разі виникнення сумнівів стосовно бездоганності Сертифіката форми СТ-1 або відомостей, які в ньому містяться, митний орган країни ввезення товару може звернутися до вповноваженого органу, що засвідчив сертифікат форми СТ-1, або до компетентних органів країни походження товару з мотивованим проханням повідомити додаткові або уточнювальні відомості, у тому числі, прохання, пов'язані з простими вибірковими перевірками сертифікатів форми СТ-1, відповідь на яке повинна бути надана протягом 6 місяців з дати звернення.

Колегія суддів звертає увагу, що підставою для перевірки сертифікату у спірному випадку були не сумніви у його достовірності, а проста вибіркова перевірка.

Відповідно до пункту 9.3 Правил сертифікат може бути не визнаний дійсним митними органами країни ввезення в разі, якщо протягом сумарного строку 6 місяців (3 місяці з дати первинного запиту й 3 місяці з дати повторного запиту) митними органами країни ввезення не отримана відповідь стосовно запитуваного сертифіката від компетентних органів країни вивезення або країни походження товару.

Таким чином, у Митниці були формальні підстави для невизнання сертифікату.

Водночас, колегія суддів вважає, що донарахування податкових зобов'язань у цьому випадку є передчасним.

Цей висновок ґрунтується на тому, що сертифікат виданий Торгово-промисловою палатою Сергієво-Посадського району Московської області (далі - ТПП). Як вбачається з Інтернет-сайту цієї установи (http://tppspr.ru), вона є діючою, приймає участь у міжнародних заходах, сайт постійно оновлюється.

Колегія суддів звертає увагу, що підставою для визнання недійним сертифікату стала відсутність відповіді згаданої установи, а не отримання відомостей про підробку сертифікату. При цьому, причини ненадходження відповіді Митницею не перевірені, не здійснено спроб зв'язатися з ТПП за допомогою інших засобів зв'язку (крім поштового).

За наведених обставин, оскаржувані податкові повідомлення-рішення вбачаються передчасними і такими, що не відповідають вимогам частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України щодо розсудливості та пропорційності.

Тому суди дійшли правильного висновку про їх скасування а доводи, викладені в касаційній скарзі, такого висновку не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Миколаївської митниці Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 березня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

Н.В.Васильченко

О.В.Кравцов