Справа № 802/3015/13-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 802/3015/13-а Головуючий у 1-й інстанції: Дончик В.В.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

09 квітня 2015 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В., Мельник-Томенко Ж. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- поновити строк звернення з адміністративним позовом до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій щодо виключення командира військової частини НОМЕР_1 підполковника медичної служби ОСОБА_1 із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття командира військової частини НОМЕР_1 підполковника медичної служби ОСОБА_1 із всіх видів забезпечення;

- до прийняття судового рішення по справі зупинити дію пункту 1 наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону (по строковій частині) від 24.05.2013 року № 96 щодо виключення командира військової частини НОМЕР_1 підполковника медичної служби ОСОБА_1 із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття командира військової частини НОМЕР_1 підполковника медичної служби ОСОБА_1 із всіх видів забезпечення;

- до прийняття судового рішення по справі зупинити дію пункту 1 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) від 24.05.2013 року № 95 щодо виключення командира військової частини НОМЕР_1 підполковника медичної служби ОСОБА_1 із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття командира військової частини НОМЕР_1 підполковника медичної служби ОСОБА_1 із всіх видів забезпечення;

- визнати протиправними дії Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону щодо виключення командира військової частини НОМЕР_1 підполковника медичної служби ОСОБА_1 із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття командира військової частини НОМЕР_1 підполковника медичної служби ОСОБА_1 із всіх видів забезпечення;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо виключення командира військової частини НОМЕР_1 підполковника медичної служби ОСОБА_1 із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття командира військової частини НОМЕР_1 підполковника медичної служби ОСОБА_1 із всіх видів забезпечення;

- зобов`язати Військово-медичний клінічний центр Центрального регіону скасувати пункт 1 наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону (по строковій частині) від 24.05.2013 року № 96;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату підполковнику медичної служби ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2006 рік 22 календарні дні, за 2008 рік 12 календарних днів.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 20.01.2015 року в задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити адміністративний позов.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи наступне.

Наказом першого заступника Міністра оборони України (по особовому складу) від 29.04.2013 року № 55, підполковника медичної служби ОСОБА_1 , начальника 1314 медичного складу Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону звільнено з військової служби у відставку за пунктом "б" частини 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу.

24.05.2013 року начальником Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону прийнято наказ № 96. Пунктом 1 даного наказу визначено, що підполковника м/с ОСОБА_1 , командира військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом першого заступника Міністра оборони України (по особовому складу) від 29.04.2013 року № 55 з військової служби у відставку за пунктом "б" (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу, відповідно до частини 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", вважати таким, що 23 травня 2013 року справи та посаду здав. З 24 травня по 09 липня 2013 року надано йому 45 календарних днів щорічної основної відпустки за 2013 рік. Виплачено грошову допомогу на оздоровлення за 2013 рік. З 09 липня 2013 року виключено із списків особового складу частини, знято зі всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Барсько-Муровано-Куриловецького ОРВК.

Крім того, 24.05.2013 року командиром Військової частини НОМЕР_1 (по строкові частині) прийнято наказ № 95 пунктом 1 якого визначено, що підполковника м/с ОСОБА_1 , командира військової частини НОМЕР_2 , звільненого наказом першого заступника Міністра оборони України (по особовому складу) від 29.04.2013 року № 55 з військової служби у відставку за пунктом "б" (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу, відповідно до частини 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", вважати таким, що 23 травня 2013 року справи та посаду здав. З 24 травня по 09 липня 2013 року надано йому 45 календарних днів щорічної основної відпустки за 2013 рік. Виплачено грошову допомогу на оздоровлення за 2013 рік. З 09 липня 2013 року виключено із списків особового складу частини, знято зі всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Барсько-Муровано-Куриловецького ОРВК.

Проте, 20.05.2013 року ОСОБА_1 звернувся з рапортом до начальника Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, в якому, посилаючись на норми статті 24 Закону України "Про відпустки", просив виплатити йому грошову компенсацію замість невикористаної частини щорічної відпустки за 2006 рік 22 календарні дні, за 2008 рік 12 календарних днів, на що листом ТВО начальника Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону від 29.05.2013 року № 1606 позивача повідомлено про відсутність законних підстав для виплати такої компенсації.

Вважаючи, що невиплата грошової компенсації за невикористану ним відпустку у 2006, 2008 роках позбавляє права відповідачів на виключення його зі списку особового складу Військової частини НОМЕР_1 та зняття його із усіх видів забезпечення, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заявленого адміністративного позову виходив з того, що відмовляючи в задоволенні рапорту ОСОБА_1 про виплату йому грошової компенсації замість невикористаної частини щорічної відпустки за 2006, 2008 роки, ТВО начальника Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону (по строковій частині) діяв правомірно, оскільки в нього не було правових підстав для такої компенсації.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції по суті спору та вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що щорічна основна відпустка надається протягом календарного року. В особливих випадках з дозволу прямого начальника, уповноваженого Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, керівниками правоохоронних органів та керівниками розвідувальних органів України, щорічна основна відпустка за минулий рік надається в першому кварталі наступного року, якщо раніше її не було надано.

Крім того, підпунктом 37.9 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 року № 260, визначено, що особам офіцерського складу та особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які щорічну основну відпустку за поточний рік не використали, у разі, якщо їм не надавалася відпустка з подальшим виключенням зі списків особового складу, виплачується грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки.

Таким чином, грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки виплачується лише особам офіцерського складу звільненим з військової служби за станом здоров`я, які не використали щорічну основну відпустку за поточний рік, тобто за рік у якому вони підлягають звільненні, і лише у тому разі, коли їм не надавалася відпустка з подальшим виключенням зі списків особового складу.

Відтак, у відповідача відсутні підстави для нарахування та виплати позивачеві грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2006, 2008 роки, оскільки відповідно до наказів від 24.05.2013 року № 96 та від 24.05.2013 року № 95 з 24 травня по 09 липня 2013 року позивачу надавалось 45 календарних днів щорічної основної відпустки за 2013 рік, тобто за рік звільнення, з подальшим виключенням зі списків особового складу.

Крім того, згідно із пунктом "б" частини 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби.

Частиною 9 зазначеного Закону передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Підпунктом 4 пункту 225 Положення про проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби на підставах, передбачених частинами шостою і сьомою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", здійснюється у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами, крім звільнення осіб офіцерського складу через службову невідповідність, - першим заступником Міністра оборони України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, командиром військової частини НОМЕР_3 .

Пунктом 242 вищезазначеного Положення визначено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Встановлено, що наказ начальника Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону (по строковій частині) від 24.05.2013 року № 96 та наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) від 24.05.2013 року № 95 прийняті на підставі наказу заступника Міністра оборони України (по особовому складу) від 29.04.2013 року № 55, а тому виключення позивача із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття його із всіх видів забезпечення здійснено відповідачами в спосіб та у порядку, встановленими чинним законодавством щодо проходження служби у Збройних Силах України та звільнення з військової служби.

Крім того, апеляційний суд погоджується із позицією суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в яких він просить зупинити дію пункту 1 наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону (по строковій частині) від 24.05.2013 року № 96 та дію пункту 1 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) від 24.05.2013 року № 95, оскільки позивачем не наведено жодної обставини, яка б свідчила про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам, або обставин, які б унеможливили захист цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів, або щодо їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими та безпідставними, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у їхзадоволенні.

Частиною другою статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем під час розгляду справи було надано достатньо належних доказів, які свідчать про законність прийнятого рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.
Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В.

Мельник-Томенко Ж. М.