Справа № 826/19183/13-а
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2015 р. м. Київ К/800/46337/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії:

Головуючого судді: Єрьоміна А.В.,

суддів: Кравцова О.В.,

Цуркана М.І.,

секретар судового засідання Вишняк О. М.

за участю:

представника позивача Малько Т.В,

представника відповідача Вербовецької Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 лютого 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2014 року у справі за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції у м. Києві до комунального підприємства «Дирекція по обслуговуванню житлового фонду Дарницького району міста Києва» про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Державна фінансова інспекція у місті Києві звернулася до суду з позовом до комунального підприємства «Дирекція по обслуговуванню житлового фонду Дарницького району міста Києва» про виконання в повному обсязі пунктів 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10 письмової вимоги Державної фінансової інспекції у м. Києві від 16 липня 2013 року № 26-11-14-14/9474.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2014 року, адміністративний позов задовольнив частково.

Зобов'язано Комунальне підприємство «Дирекція по обслуговуванню житлового фонду Дарницького району м. Києва» виконати пункти 4 та 5 письмової вимоги Державної фінансової інспекції в м. Києві від 16 липня 2013 року № 26-11-14-14/9474.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, позивач подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просить змінити постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2014 року в частині відмови в задоволені позовних вимог, скасувати ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2014 року.

Заслухавши доповідача, вислухавши пояснення сторін, перевіривши оскаржувані рішення судів та матеріали справи в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до пункту 1.3.4.2. Плану контрольно-ревізійної роботи ДФІ в м. Києві на ІІ квартал 2013 року та на підставі направлень на проведення ревізії посадовими особами позивача у період з 15 квітня 2013 року по 21 червня 2013 року проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності КП «Дирекція з утримання та обслуговування нежилого фонду Дарницького району м. Києва» (з 19 квітня 2012 року нова назва - КП «Дирекція по обслуговуванню житлового фонду Дарницького району м. Києва») за період з 01 вересня 2009 року по завершений звітний період 2013 року, за наслідками якої складно відповідний акт від 02 липня 2013 року №11-30/1491 (далі по тексту - акт ревізії №11-30/1491).

Під час проведення зазначеної ревізії, працівниками позивача виявлено ряд порушень, що стало підставою для направлення відповідачу листа від 16 липня 2013 року №26-11-14-14/9474 «Про усунення виявлених ревізією порушень».

13 вересня 2013 року Дирекція листом № 685 повідомила про часткове виконання вимоги ДФІ в м. Києві від 16 липня 2013 року №26-11-14-14/9474.

Проте, зі змісту зазначеного листа контролюючим органом встановлено невиконання підприємством пунктів 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 та 10 вимоги, що і зумовило звернення з відповідним позовом до суду.

Положеннями Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ (Закон № 2939-ХІІ) (у редакції, яка діяла на момент проведення ревізії), визначено правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні.

Головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Статтею 4 Закону № 2939-ХІІ закріплено, що інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Основні функції органу державного фінансового контролю, яким є позивач, закріплені в статті 8 названого Закону. До таких функцій, зокрема, віднесено:

- здійснення державного фінансового контролю та контроль за:

виконанням функцій з управління об'єктами державної власності;

цільовим використанням коштів державного і місцевих бюджетів;

цільовим використанням і своєчасним поверненням кредитів (позик), одержаних під державні (місцеві) гарантії;

складанням бюджетної звітності, паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі), кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету;

станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів;

усуненням виявлених недоліків і порушень;

- вжиття в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб.

На реалізацію наведених функцій статтею 10 Закону № 2939-ХІІ органу державного фінансового контролю надається право:

- перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо);

- пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства;

- звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Зазначені положення Закону № 2939-ХІІ кореспондуються з приписами пункту 50 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550 (Порядок № 550).

Відповідно до пункту 46 Порядку № 550, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом служби у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно з пунктами 45 та 46 названого Порядку у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи контролюючого органу, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи згідно із статтею 19 Конституції України зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із змісту вказаних положень законодавства вбачається, що відповідач здійснює фінансовий контроль за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності. Відповідний контроль здійснюється шляхом проведення ревізії. У випадку встановлення порушень законодавства, відповідач має право пред'являти письмову вимогу про усунення виявленого ревізією порушення чинного законодавства.

Відшкодування збитків, завданих державі, тобто фактично захист права держави, порушеного діями об'єкта контролю, може відбуватись лише в порядку позовного провадження, під час якого суд перевіряє і оцінює всі обставини, необхідні для встановлення наявності підстав для стягнення збитків.

Таким чином, про виявлені під час ревізії збитків фінансова інспекція зобов'язана зазначити про це в акті перевірки, однак вони не можуть бути примусово відшкодовані шляхом зобов'язання сторони забезпечити стягнення чи повернення коштів.

Розглядаючи справу і надаючи оцінку встановленим в ході ревізії фактам, суди першої та апеляційної інстанцій не врахували зазначене вище.

Крім того, зміст оскаржуваних пунктів вимоги вказує на те, що в ньому відповідач зобов'язує позивача вчинити дії та утриматись від вчиненнях дій (відобразити в обліку заборгованість). Між тим, покладаючи на інспекцію повноваження з контролю за станом і достовірністю бухгалтерського обліку, вищевказані приписи законодавства автоматично не надають йому можливості їх реалізації у будь-який спосіб, натомість містять конкретні обмеження з їх використання.

Разом з тим, контролюючий орган не вказує на те, якою нормою закону (підзаконного акту) передбачено відновлення порушених вимог законодавства саме в такий спосіб.

Розглядаючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій на такі обставини увагу не звернули, не проаналізували вказані норми на предмет того, чи можливе їх застосування до спірних відносин, та чи можливо розглядати зобов'язання вчинити дії та утриматись від вчиненнях дій в одному провадженні зі стягненням збитків, завданих державі.

З врахуванням викладеного, судам при новому розгляді справи слід також дослідити, чи узгоджуються оскаржені позивачем пункти вимоги з приписами законодавства України.

За правилами статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. .

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в м. Києві задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 лютого 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2014 року скасувати.

Справу повернути до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: