Справа № 808/1175/15
Суддя: Каракуша Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року 11 год. 25 хв. Справа № 808/1175/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Каракуші С.М.

за участю секретаря Рибакової М.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Сонгулії В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу

за позовом: фізичної особи-підприємства ОСОБА_1

до: Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

про: скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач або ФОП ОСОБА_1) звернулась з адміністративним позовом до Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач або Пологівська ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області) про скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.11.2014.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перевіряючим було у повному обсязі надано первинні документи, що підтверджують реальність здійснення господарських операцій та правомірність формування податкового кредит на підставі виданих податкових накладних, у зв'язку з чим висновки, викладені в акті перевірки не відповідають дійсності та суперечать вимогам чинного законодавства, а прийняте податкове повідомлення-рішення винесене протиправно та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити та надали пояснення в його обґрунтування аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнала у повному обсязі, просила у його задоволенні відмовити та надала заперечення на адміністративний позов, відповідно до яких вважає висновки акту перевірки обґрунтованими, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення таким, що прийняте з додержанням вимог діючого законодавства, оскільки ФОП ОСОБА_1 включено до податкового кредиту суми податку на додану вартість, не підтверджені податковими накладними.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрована 11.08.2000 як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа-підприємець, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, копія якого міститься в матеріалах справи.

В період з 20.10.2014 по 31.10.2014 співробітниками Пологівської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області на підставі статті 20, статей 75, 77 Податкового кодексу України, відповідно до направлень від 20.10.2014 № 718, 719, наказу від 09.10.2014 № 1889 «Про проведення перевірки» та план-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання, проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011по 31.12.2013, відповідно до затвердженого плану перевірки за наслідками якої складено Акт № 2419/1702/НОМЕР_1 від 07.11.2014 (а.с. 10-20).

Як вбачається з Акту перевірки, видами діяльності ФОП ОСОБА_1 є: 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

При перевірці використано: особиста справа ФОП ОСОБА_1; декларація про майновий стан та доходи за період з 01.01.2013 по 31.12.2013; податкові декларації по податку на додану вартість за період січень-грудень 2013 року; реєстри отриманих та виданих накладних за січень-грудень 2013 року; витратні документи: податкові, видаткові накладні, квитанції, чеки, тощо; договори на придбання продукції; трудові договори з найманими працівниками, відомості нарахування та виплати заробітної плати; банківські виписки; договори оренди об'єктів нерухомості; інформація з ДРФО; книги обліку доходів і витрат; звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за період з 01.01.2011 по 31.12.2013. Крім того, при перевірці використано відомості, що містяться в інформаційних базах даних «ІС Податковий блок», «АІС Облік податків та платежів» (ТАХ), АРМів «БЕСТ ЗВІТ», ЦБД ДРФО.

За висновками Акту перевірки, перевіркою встановлено порушення:

- пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено його заниження всього у сумі 17803 грн. 22 коп., у тому числі за лютий 2013 року в сумі 8895 грн., за вересень 2013 року в сумі 904 грн. 88 коп., за серпень 2013 року в сумі 3048 грн., за листопад 2013 року в сумі 4955 грн. 34 коп.;

- пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України та Порядок ведення книги обліку доходів та витрат;

- пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в частині використання товарів, які не обліковані у встановленому порядку, в результаті чого сума 20407 грн. 13 коп. не включена до суми оприбуткованого товару в книгу обліку доходів і витрат підприємця за 2013 рік (а.с. 20).

За результатами перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 21.11.2014, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) за основним платежем у сумі 17803 грн. 22 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 8901 грн. 61 коп. (а.с. 21).

Позивач оскаржила прийняте податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку до ГУ ДФС у Запорізькій області, рішенням якого від 27.01.2015 № 526/7/ податкове повідомлення-рішення № від 21.11.2014 залишено без змін, а скарга без задоволення (а.с. 28-31).

Висновки акту перевірки про допущенні порушення податкового законодавства, на підставі яких прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення, суд вважає необґрунтованими, у зв'язку з чим приходить до висновку про протиправність прийнятого податкового повідомлення-рішення з наступних підстав.

Як вбачається з акту перевірки, основними контрагентами-постачальниками ФОП ОСОБА_1 в періоді, що перевірявся, були: ТОВ ВТФ «Авіас», ТОВ «Техноторг-Дон», ТОВ «СП ЮКОЙЛ», ФОП ОСОБА_4, ТОВ «Запоріжпродуктгруп», та контрагентами-покупцями: ПАТ «Пологівський олійноекстракційний завод», ТОВ «ТБ Зелена хвиля», ТОВ «М'ясопереробний комплекс ЛТД», ДП з іноземною інвестицією «Сангрант Плюс».

Так, в лютому 2013 року ФОП ОСОБА_1 до податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2013 року від 15.03.2013 включено до податкового кредиту з податку на додану вартість суму ПДВ у розмірі 8895 грн. за придбане дизельне паливо, що підтверджується наданими Реєстром виданих та отриманих податкових накладних за лютий 2013 року, відповідно до якого зареєстровано отриману податкову накладну № 1000009/50 від 10.01.2013 від ТОВ ВТФ «Авіас» на суму податку на додану вартість 8895 грн. 04 коп. (а.с. 33-36).

Отриманий товар оприбуткований ФОП ОСОБА_1 для подальшого його використання у власній господарській діяльності, що підтверджується наданими позивачем як до перевірки, так і при судовому розгляді справи податковою накладною № 1000009/50 від 10.01.2013 на суму податку на додану вартість 9799 грн. 92 коп. (а.с. 69), рахунком-фактурою № від 10.01.2013 (а.с. 70), Актом від 28.02.2013 щодо кількості використаного пального в господарській діяльності (а.с. 80), заявками на перевозку вантажу, товарно-транспортними накладними, податковими накладними, виданими ФОП ОСОБА_1 на користь контрагентів-покупців послуг з перевезення, рахунками за надані авто послуги з перевезення, актами приймання-здачі виконаних робіт (а.с. 81-128).

Крім того, ФОП ОСОБА_1 надано Довідку від 19.03.2013 відповідно до якої позивач зазначає, що придбане дизельне пальне відповідно до рахунку-фактури № від 10.01.2013, податкова накладна № 1000009/50 від 10.01.2013, використане в господарській діяльності не в повному обсязі, а лише в кількості 5445,94 л на суму 53370 грн. 24 коп. у тому числі ПДВ в сумі 8895 грн. 04 коп., у зв'язку з чим підприємцем включено до податкового кредиту суми податку на додану вартість 8895 грн. 04 коп. до податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2013 року. Залишок дизельного пального в кількості 554 л на суму 5429 грн. 28 коп. планувалось використати для власних потреб (а.с. 32).

В серпні 2013 року ФОП ОСОБА_1 до уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за серпень 2013 року від 26.09.2013 включено до податкового кредиту з податку на додану вартість суму ПДВ у розмірі 3048 грн. за придбане дизельне паливо, що підтверджується наданими Реєстром виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2013 року відповідно до якого зареєстровано отриману податкову накладну № 1000036/50 від 30.07.2013 від ТОВ ВТФ «Авіас» на суму податку на додану вартість 3047 грн. 99 коп. (а.с. 38-42).

Отриманий товар оприбуткований ФОП ОСОБА_1 для подальшого його використання у власній господарській діяльності, що підтверджується наданими позивачем як до перевірки, так і при судовому розгляді справи податковою накладною № 1000036/50 від 30.07.2013 на суму податку на додану вартість 8003 грн. 33 коп. (а.с. 67), рахунком-фактурою № від 30.07.2013 (а.с. 68), товарно-транспортними накладними, Актом від 31.08.2013 щодо кількості використаного пального в господарській діяльності, заявками на перевезення вантажу (а.с. 129-145).

Крім того, ФОП ОСОБА_1 надано Довідку від 26.09.2013 відповідно до якої позивач зазначає, що придбане дизельне пальне відповідно до рахунку-фактури № від 30.07.2013, податкова накладна № 1000036/50 від 30.07.2013, використане в господарській діяльності не в повному обсязі, а лише в кількості 1866,12 л на суму 18287 грн. 94 коп. у тому числі ПДВ в сумі 3047 грн. 99 коп., у зв'язку з чим підприємцем включено до податкового кредиту суми податку на додану вартість 3047 грн. 99 коп. до уточнюючої податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2013 року. Залишок дизельного пального в кількості 3033,88 л на суму 29732 грн. 06 коп. планувалось використати для власних потреб (а.с. 37).

У вересні 2013 року ФОП ОСОБА_1 до податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2013 року від 16.10.2013 зокрема включено до податкового кредиту з податку на додану вартість суму ПДВ у розмір 904 грн. 88 коп. за придбане дизельне паливо за податковою накладною № 1000009/50 від 10.01.2013 від ТОВ ВТФ «Авіас». Зазначене дизельне паливо було невикористаним залишком у кількості 554 л на суму 5429 грн. 28 коп., що було придбане у лютому 2013 році за рахунком-фактурою № 09 від 10.01.2013, податкова накладна № 1000009/50 від 10.01.2013 про що також зазначалось у довідці від 19.03.2013 (а.с. 32).

Зазначені обставини також пояснюються наданою довідкою від 18.10.2013 (а.с. 49).

Суми ПДВ у розмірі 904 грн. 88 коп. також включені до Реєстру виданих та отриманих податкових накладних відповідно до якого зареєстровано отриману податкову накладну № 1000009/50 від 10.01.2013 від ТОВ ВТФ «Авіас» на суму податку на додану вартість 904 грн. 88 коп. (а.с.52) та Розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів за вересень 2013 року (а.с. 54-54 зворот).

Отриманий товар оприбуткований ФОП ОСОБА_1 для подальшого його використання у власній господарській діяльності, що підтверджується наданими позивачем як до перевірки, так і при судовому розгляді справи Актом від 30.09.2013 щодо кількості використаного пального в господарській діяльності (а.с. 146), товарно-транспортними накладними згідно яких автопідприємством перевізником виступала ФОП ОСОБА_1, заявками на перевезення вантажу (а.с. 147-179).

У листопаді 2013 року ФОП ОСОБА_1 до податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2013 року від 13.12.2013 зокрема включено до податкового кредиту з податку на додану вартість суму ПДВ у розмірі 4955 грн. 34 коп. за придбане дизельне паливо за податковою накладною № 1000036/50 від 30.07.2013 від ТОВ ВТФ «Авіас». Зазначене дизельне паливо було невикористаним залишком у кількості 3033,88 л на суму 29732 грн. 06 коп., що було придбане у липні 2013 року за рахунком-фактурою № від 30.07.2013, податкова накладна № 1000036/50 від 30.07.2013 про що також зазначалось у довідці від 26.09.2013 (а.с. 37).

Зазначені обставини також пояснюються наданою довідкою від 14.12.2013 (а.с. 43).

Суми ПДВ у розмірі 4955 грн. 34 коп. також включені до Реєстру виданих та отриманих податкових накладних за листопад 2013 року відповідно до якого зареєстровано отриману податкову накладну № 1000036/50 від 30.07.2013 від ТОВ ВТФ «Авіас» на суму податку на додану вартість 4955 грн. 34 коп. (а.с. 46).

Отриманий товар оприбуткований ФОП ОСОБА_1 для подальшого його використання у власній господарській діяльності, що підтверджується наданими позивачем як до перевірки, так і при судовому розгляді справи Актом від 30.11.2013 щодо кількості використаного пального в господарській діяльності (а.с. 180), товарно-транспортними накладними згідно яких автопідприємством перевізником виступала ФОП ОСОБА_1, заявками на перевезення вантажу (а.с. 181-243).

Таким чином, господарські операції з придбання дизельного палива у ТОВ ВТФ «Авіас», - його поставка та отримання позивачем, здійснення розрахунків, оприбуткування товару та послуг, використання у власній господарській діяльності підтверджується наданими позивачем та дослідженими судом податковими накладними, рахунками-фактурами, реєстрами виданих та отриманих податкових накладних, довідками та актами ФОП ОСОБА_1 щодо використання дизельного палива, заявками на перевезення вантажу, товарно-транспортними накладними, актами приймання-здачі виконаних робіт, які також були дослідженні під час проведеної перевірки.

За вказаних обставин суд вважає висновки податкового органу щодо заниження податку на додану вартість за лютий, серпень, вересень, листопад 2013 року необґрунтованими.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені статті 198 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

При цьому, згідно з абзацом 3 пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної.

Та відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, платник податку може включити на підставі бухгалтерської довідки до податкового кредиту виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, суми податку, сплачені (нараховані) у вартості товарів/послуг, необоротних активів, що не були включені до складу податкового кредиту при придбанні або виготовленні таких товарів/послуг, необоротних активів, та/або з яких були визначені податкові зобов'язання відповідно до цього пункту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів.

З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання і податковий кредит визначаються на дату початку фактичного використання товарів/послуг, необоротних активів, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" .

Статтею 201 Податкового кодексу України встановлено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (пункт 201.4 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Крім того, вимоги до первинних документів викладені у частині 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV, а саме: первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У відповідності до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пункту 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.3 статті 200 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Наявність належним чином оформлених податкових накладних є підставою для включення до податкового кредиту платника сум ПДВ за такими накладними.

При цьому, як вбачається зі змісту акта перевірки, то він не містить жодних посилань податкового органу про те, що податкові накладні, на підставі яких позивачем здійснено формування податкового кредиту не відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим суд вважає, що позивачем суду були надані докази, що підтверджують реальність операцій щодо придбання дизельного палива, документи, які підтверджують його оприбуткування та облік були надані представником позивача в судовому засіданні та містяться в матеріалах справи.

Зазначені документи були надані також до перевірки, про що також зазначено в акті перевірки.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що доводи, якими податковий орган мотивував правомірність оскаржуваного податкового рішення не є переконливими.

Так, суд не погоджується з твердженням податкового органу, що ФОП ОСОБА_1 на момент перевірки включено до податкового кредиту суми з придбання товарно-матеріальних цінностей не підтверджених податковими накладними, оскільки включені позивачем до податкових декларацій за лютий, серпень, вересень, листопад 2013 рок суми ПДВ до податкового кредиту за виданими податковими накладними ТОВ ВТФ «Авіас» підтверджені відповідними первинними документами, та відповідно до наданих ФОП ОСОБА_1 довідок про включення сум ПДВ до вказаних податкових декларацій надано роз'яснення щодо того які конкретно суми ПДВ та на підставі яких первинних документів включено до відповідної податкової декларації, а саме, - надані податкові накладні № 1000009/50 від 10.01.2013 та № 1000036/50 від 30.07.2013 (а.с. 67, 69) містять загальну суму податку на додану вартість включену до вартості придбаного дизельного палива, в той час як в лютому 2013 року позивачем за податковою накладною № 1000009/50 від 10.01.2013 включено до складу податкового кредиту ПДВ в частині 8895 грн. 04 коп., а до податкової декларації за вересень 2013 року включено за цією ж накладною ПДВ у сумі 904 грн. 88 коп. після використання залишків дизельного палива у власній господарській діяльності, та в серпні 2013 року включено до складу податкового кредиту за податковою накладною № 1000036/50 від 30.07.2013 ПДВ в частині 3048 грн., а в листопаді 2013 року включено до складу податкового кредиту за тією ж податковою накладною ПДВ у сумі 4955 грн. 34 коп. внаслідок використання залишків дизельного палива у власній господарській діяльності

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем дотримані законні підстави формування податкового кредиту з податку на додану вартість, що визначені статтею 198 Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.11.2014 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України присудженню на користь позивача підлягають понесені ним та документально підтверджені судові витрати (а.с. 3).

Керуючись статтями 2, 11, 71, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Пологівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Запорізькій області податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 21.11.2014 № .

Присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з Державного бюджету України судові витрати у сумі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.М. Каракуша