Справа № 826/20421/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27 лютого 2015 року 14 год. 45 хв. № 826/20421/14

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Данилишин В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в публічному акціонерному товаристві "КБ "Український фінансовий світ" ОСОБА_2 та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та нечинним рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в публічному акціонерному товаристві "КБ "Український фінансовий світ" (далі - ПАТ "КБ "УФС") ОСОБА_2 (далі - відповідач-1) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач-2) про:

- визнання протиправним та нечинним рішення відповідача-1 про визнання правочину за договором № 43442 банківського вкладу (депозиту) "планер" від 01 липня 2014 року між ПАТ "КБ "УФС" та позивачем (далі - договір) та операцій із внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання цього договору, - нікчемними правочинами;

- визнання протиправною бездіяльності відповідача-1 щодо не включення позивача до переліку вкладників ПАТ "КБ "УФС", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок відповідача-2;

- зобов'язання відповідача-1 включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ "КБ "УФС" за рахунок відповідача-2, із правом відшкодування коштів за договором у розмірі 200 тис. грн.;

- зобов'язання відповідача-2 включити позивача до Загального реєстру вкладників ПАТ "КБ "УФС" для здійснення виплат коштів за банківськими вкладами за рахунок відповідача-2 за договором у розмірі 200 тис. грн.

В обґрунтування позову зазначено, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки рішення про визнання правочину нікчемним та бездіяльність відповідачів щодо вчинення дій з повернення коштів суперечать нормам законодавства та, як наслідок, порушують права і законні інтереси позивача як вкладника.

У ході судового розгляду справи представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю, а представники відповідачів не визнали позов та просили відмовити у його задоволенні повністю.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 03 лютого 2015 року судом, відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Як з'ясовано судом у ході розгляду справи та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, між позивачем, як вкладником, та ПАТ "КБ "УФС", як банком, укладено договір № 43442 банківського вкладу (депозиту) "Планер" від 01 липня 2014 року, за умовами якого банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 16000 доларів США у тимчасове строкове користування на строк до 04 серпня 2014 року (дата повернення вкладу).

Грошові кошти у розмірі 16500 доларів США позивачем внесено на банківський рахунок, що підтверджується квитанцією від 01 липня 2014 року.

Постановою правління Національного банку України від 10 листопада 2014 року № 717 відкликано банківську ліцензію ПАТ "КБ "УФС".

Рішенням виконавчої дирекції відповідача-2 від 13 листопада 2014 року № 119 розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "УФС", призначено відповідача-1.

У зв'язку з викладеним, позивач звернувся до відповідача-1 із письмовою заявою про розблокування рахунку та виплату гарантованої суми вкладу.

Листом від 12 грудня 2014 року № 001/888 відповідач-1 повідомив позивача про визнання нікчемним договору № 43442 та операцій з внесення грошових коштів на рахунок.

Так, згідно з ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 26, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон), Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону, Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

З аналізу викладених норм вбачається, що відповідач-1 наділений повноваженнями щодо формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок відповідача-2, з урахуванням обставини, передбаченої ч. 2 ст. 26 Закону.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 38 Закону, протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Наказом відповідача-1 від 18 листопада 2014 року № 6 визнано нікчемним договір № 43442.

Рішення відповідача-1 про визнання договору № 45048 обґрунтовано тим, що кошти на рахунок відкритий на ім'я позивача надходили внаслідок "дроблення" рахунку іншого клієнта.

Правочин, укладений позивачем із ПАТ "КБ "УФС" та внесення коштів на банківський рахунок є нікчемними, а тому позивач не має банківського вкладу і не є вкладником банку.

Разом з тим, факт внесення позивачем грошових коштів у розмірі 16000 доларів США на банківський рахунок підтверджується квитанцією, копія якої міститься у матеріалах справи, у зв'язку з чим висновок відповідача-1 про те, що кошти на рахунок, відкритий на ім'я позивача, надходили внаслідок "дроблення" рахунку іншого клієнта, є безпідставним.

Відповідачем-1 не надано доказів наявності інших підстав, передбачених ч. 3 ст. 38 Закону, внаслідок яких правочин позивача із ПАТ "КБ "УФС" є нікчемним.

З урахуванням викладеного вище, наказ відповідача-1 від 18 листопада 2014 року № 6 в частині визнання нікчемним договору № 43442 є безпідставним, протиправним та підлягає скасуванню.

Оскільки відповідачем-1 прийнято рішення про визнання нікчемним договору № 43442, суд не вбачає бездіяльності відповідача-1 щодо не включення позивача у перелік вкладників ПАТ "КБ "УФС", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок відповідача 2.

При цьому, протиправність рішення про визнання нікчемним договору № 43442 прямо вказує на наявність підстав для зобов'язання відповідача-1 включити позивача у перелік вкладників ПАТ "КБ "УФС", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок відповідача-2.

Стосовно позовних вимог в частині зобов'язання відповідача-2 включити позивача до загального реєстру вкладників ПАТ "КБ "УФС" для здійснення виплат коштів за банківськими вкладами за рахунок відповідача-2 за договором у розмірі 200000,00 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону, протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з п. 2 розділу IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції відповідача від 09 серпня 2012 року № 14 (далі - Положення), Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Тобто, загальний реєстр вкладників формується відповідачем-2 виключно на підставі переліку вкладників, складеного відповідачем-1, а виплати відшкодування коштів вкладникам відповідачем-2 здійснюються на підставі затвердженого реєстру.

На час постановлення даного судового рішення відсутні спірні правовідносини безпосередньо між позивачем та відповідачем-2 щодо включення позивача до загального реєстру вкладників, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у вказаній частині.

Відповідач-2 не допустив будь-якої протиправної бездіяльності стосовно не включення даних про позивача до загального реєстру, оскільки відповідач не володів і не повинен був володіти додатковою інформацією про позивача, окрім тієї що міститься у переліку вкладників.

Суд зазначає, що єдиною підставою для включення позивача до загального реєстру є наявність інформації про позивача у складеному відповідачем-1 переліку вкладників або у наданій відповідачем-1 додатковій інформації про вкладників.

Відповідно до п. 6 розділу ІІІ Положення, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в публічному акціонерному товаристві "КБ "УФС" ОСОБА_2 та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та нечинним рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "КБ "Український фінансовий світ" ОСОБА_2 від 18 листопада 2014 року № 6 у частині визнання нікчемним договору № 43442 банківського вкладу (депозиту) "Планер", укладеного 01 липня 2014 року із ОСОБА_1.

3. Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "КБ "Український фінансовий світ" ОСОБА_2 включити ОСОБА_1 до переліку вкладників публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором № 43442 банківського вкладу (депозиту) "Планер" від 01 липня 2014 року.

4. Позов в іншій частині залишити без задоволення.

5. Присудити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) частину здійсненого ним судового збору у розмірі 200,00 грн. (Двісті гривень 00 копійок) із Державного бюджету України.

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин