Справа № 520/12883/14-а
Суддя: Прохоров П. А.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/520/39/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Прохорова П.А.

при секретарі - Козловій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, про визнання дій та відмови незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, та за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання рішення не чинним -

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2014 року позивач звернувся до Київського районного суду з вимогами до Управління споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради та посилаючись на порушення відповідачем строків надання відповідей на заяви позивача та їх необґрунтованість, просив суд визнати незаконними відмови у видачі висновків про можливість розміщення тимчасових споруд для реалізації продовольчої групи товарів за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3; АДРЕСА_4; АДРЕСА_5, з підстав невірного застосування відповідачем норм матеріального права, визнати незаконним ненадання Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради висновку про можливість розміщення тимчасової споруди для реалізації продовольчої групи товарів за адресою: АДРЕСА_6, та зобов'язати вказаного відповідача надати позивачу позитивні висновки про можливість розміщення вказаних тимчасових споруд.

05 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з вимогами про визнання рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №292 від 30.10.2014 року в частині, що стосується демонтажу тимчасових споруд за адресами: АДРЕСА_2; АДРЕСА_3, АДРЕСА_6 - не чинним.

Вказані адміністративні позови було об'єднано водне провадження, про що 05 грудня 2014 року було постановлено відповідну ухвалу.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилався на те, що він є власником тимчасових споруд, що розташовані за вказаними адресами на підставі договорів оренди твердого покриття від 25.10.2012 року, термін дії яких закінчується в жовтні 2014 року. З метою продовження договорів оренди позивач звернувся до Управління споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради з відповідними заявами про укладення договору на право користування місцем для розміщення тимчасової споруди від 17.09.2014 року за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_5; АДРЕСА_4; АДРЕСА_6; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3.

На думку позивача вказані заяви були належним чином оформленими та такими що у сукупності з доданими до них документами містять належні відомості для надання відповідачем позитивного рішення щодо можливості укладення (подовження) договорів оренди, однак, відповідачем, на думку позивача, не було належним чином досліджено всіх обставин розміщення об'єктів, не враховано посилання позивача на його переважне право на укладення таких договорів, не враховано його статусу батька багатодітної родини, у якій виховується дитина-інвалід, та того, що підприємницька діяльність, що здійснюється на базі зазначених тимчасових споруд є його єдиним джерелом доходу, за наслідком чого позивачу було відмовлено у задоволенні його заяв листом-відповіддю від 23.09.2014 року, згідно змісту якого позивачу відмовлено у видачі висновку про можливість розташування тимчасових споруд за адресами АДРЕСА_1; АДРЕСА_5; АДРЕСА_4; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3.

При цьому заява щодо укладення договору на право користування місцем для розміщення тимчасової споруди за адресою АДРЕСА_6 від 17.09.2014 року як у передбачені законом строки так і у будь-який інший розумний строк так і не була розглянута, відповіді на неї позивач не отримав.

Разом з тим позивач вважає, що такі дії управління суперечать діючому законодавству, та виходячи з такого вважає законним розміщення зазначених тимчасових споруд, та відсутніми підстави для прийняття Виконавчим комітетом Одеської міської ради рішення №292 від 30.10.2014 року про демонтаж вказаних тимчасових споруд, а за такого, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали викладені у позовах обставини та заявлені вимоги, додатково повідомили суд про те, що тимчасова споруда, яка згідно договору оренди твердого покриття №5/81 від 25.10.2012 року має знаходитись за адресою: АДРЕСА_5 - перенесена, та фактично знаходиться за адресою: АДРЕСА_7. Разом з тим позивач у судовому засіданні не визнав факти збільшення площ тимчасових споруд про які йдеться за текстом позову, а навпаки пояснив що збільшення відбулось за рахунок утеплення споруд, що вимагав відповідач. Одночасно позивач визнав, що тимчасова споруда, розташована за адресою АДРЕСА_4 - розташована у зеленій зоні, та додатково пояснив, що зазначені збільшення площ споруд обґрунтовано створенням належних умов для працівників, та він готовий сплачувати податки відповідно до дійсних площ тимчасових споруд.

Представник відповідачів у судовому засіданні наполягав на необхідності відмови у задоволенні позову через безпідставність вимог позивача. Обґрунтовуючи свої заперечення, такий представник наполягав на правомірності дій відповідача - Управління споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, щодо надання відмови у видачі позитивного висновку щодо можливості укладення (продовження) зазначених позивачем договорів оренди твердого покриття, та разом з тим не надав жодних пояснень щодо посилань позивача на ненадання Управлінням відповіді (висновку) на заяву позивача від 17.09.2014 року, щодо укладення договору на право користування місцем для розміщення тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_6.

Щодо вимог позивача про визнання не чинним рішення Одеської міської ради №292 в його частині, то представник відповідача наполягав на законності такого рішення та відсутності будь-яких підстав для задоволення позову в цій частині.

Вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив наступні юридичні та фактичні обставини справи.

25.10.2012 року між позивачем, Приватним підприємцем ОСОБА_1 та Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів, було укладено договори оренди окремого індивідуально-визначеного майна:

- №3/81 про придбання ПП ОСОБА_1 у строкове платне користування окремим індивідуально-визначеним майном - твердим покриттям, площею 6,30 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, межі якого визначені на генеральному плані паспорту пункту дрібно-роздрібної торгівельної мережі.

- №3/82 про придбання ПП ОСОБА_1 у строкове платне користування окремим індивідуально-визначеним майном - твердим покриттям, площею 5,20 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, межі якого визначені на генеральному плані паспорту пункту дрібно-роздрібної торгівельної мережі.

- №3/83 про придбання ПП ОСОБА_1 у строкове платне користування окремим індивідуально-визначеним майном - твердим покриттям, площею 6,30 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, межі якого визначені на генеральному плані паспорту пункту дрібно-роздрібної торгівельної мережі.

- №3/84 про придбання ПП ОСОБА_1 у строкове платне користування окремим індивідуально-визначеним майном - твердим покриттям, площею 6,30 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6, межі якого визначені на генеральному плані паспорту пункту дрібно-роздрібної торгівельної мережі.

- №3/85 про придбання ПП ОСОБА_1 у строкове платне користування окремим індивідуально-визначеним майном - твердим покриттям, площею 5,50 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, межі якого визначені на генеральному плані паспорту пункту дрібно-роздрібної торгівельної мережі.

- №3/86 про придбання ПП ОСОБА_1 у строкове платне користування окремим індивідуально-визначеним майном - твердим покриттям, площею 4,40 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8, межі якого визначені на генеральному плані паспорту пункту дрібно-роздрібної торгівельної мережі.

Та за такими договорами було визначено строк їх дії з 01.10.2012 року по 01.10.2014 року.

В зв'язку з закінченням строку дії вказаних договорів позивач звернувся до Управління споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради з заявами від 17.09.2014 року про укладення договору на право користування місцем для розміщення тимчасових споруд за адресами:

- заява вх. № 1815/01-12 про укладення договору на право користування місцем для розміщення тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_3 з 01.10.2014 року, бажана площа твердого покриття - 5,50 кв. м.

- заява вх. № 1816/01-12 про укладення договору на право користування місцем для розміщення тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1, з 01.10.2014 року, бажана площа твердого покриття - 5,20 кв. м.

- заява вх. № 1817/01-12 про укладення договору на право користування місцем для розміщення тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_5, з 01.10.2014 року, бажана площа твердого покриття - 6,30 кв. м.

- заява вх. № 1818/01-12 про укладення договору на право користування місцем для розміщення тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_5, з 01.10.2014 року, без зазначення бажаної площі твердого покриття.

- заява вх. № 1819/01-12 про укладення договору на право користування місцем для розміщення тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_6, з 01.10.2014 року, бажана площа твердого покриття - 6,30 кв. м.

- заява вх. № 1820/01-12 про укладення договору на право користування місцем для розміщення тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_8, з 01.10.2014 року, бажана площа твердого покриття - 4,40 кв. м.

При цьому до таких заяв позивач долучив документи про товарну спеціалізацію споруди, документ з зазначенням реквізитів фізичної особи - підприємця, Копію свідоцтва про державну реєстрацію ФОП, графічні матеріали розміщення тимчасової споруди, копію паспорта громадянина України, копію картки платників податків на ім'я позивача, копію посвідчення батька багатодітної сім'ї та копію посвідчення дитини інваліда.

Відповідно до положень п. 7.3 правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі, що були затверджені рішенням Одеської міської ради від 09.10.2013 року №3961-VI, що є чинними на теперішній час, Уповноважений орган (Управління ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради) в термін до 3-х робочих днів від дня надходження відповідної заяви готує висновок щодо можливості установки ТС (Тимчасової споруди) за конкретною адресою згідно із вимогами чинного законодавства та товарної спеціалізації ТС або направляє заявнику письмову мотивовану відмову у можливості установки ТС за конкретною адресою або відмову в укладенні (продовженні) договору на право тимчасового користування місцем під розміщення ТС. Копія відповіді Заявнику, що містить позитивний висновок щодо можливості установки ТС за конкретною адресою або мотивовану відмову у можливості установки ТС за конкретною адресою чи відмову в укладенні (продовженні) договору на право тимчасового користування місцем під розміщення ТС одночасно з направленням Заявнику надсилається до Управління.

Так, за вихідним №113/2740 від 23.09.2014 року відповідач надав позивачу письмову відмову в укладенні (продовженні) договору на право тимчасового користування місцем під розміщення ТС, за текстом якого відповідач повідомив позивачу негативні результати розгляду його заяв вх.№ 1815, 1816, 1817, 1818, 1820/01-12 від 17.08.2014 року, та навів обґрунтування таких відмов. З тексту такого листа вбачається, що на час укладення між сторонами договорів оренди від 25.10.2012 року правовою підставою їх укладення було, зокрема, рішення Одеської міської ради від 04.07.2007 року №1466-V, що втратило чинність у зв'язку з прийняттям Одеською міською радою рішення від 21.12.2012 року №2458-VI, та на теперішній час порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності врегульовано відповідними правилами що були затверджені рішенням Одеської міської ради від 09.10.2013 року №3961-VI.

При цьому суд погоджується з наведеними за текстом вказаного листа роз'ясненнями щодо того, що укладення договору на право тимчасового користування місцем комунальної власності для розміщення тимчасової споруди не є за своєю правовою природою продовженням оренди окремого індивідуально-визначеного майна у вигляді твердого покриття, що використовується для розташування некапітальних пунктів дрібно-роздрібної торгівельної мережі, та цей договір не належить до договорів найму, тобто укладений договір оренди твердого покриття не надає переважне право на укладення договору на право тимчасового користування.

Відмова відповідача щодо можливості установки ТС за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_5; АДРЕСА_4; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3; вбачається вмотивованою належним чином виходячи з того, що відповідно до п. 5.11 Правил, документація щодо встановлення ТС, видана до набрання чинності цими Правилами, дійсна до закінчення її терміну дії. Після закінчення терміну дії такої документації, паспорти оформлюються в загальному порядку, встановленому цими Правилами, з урахуванням вимог схем комплексного розміщення ТС, у разі їх затвердження, та термін дії такої документації щодо зазначених позивачем ТС сплив 01.10.2014 року, а загальний порядок, передбачає звернення до Управління споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради у з визначеною у п. 7.2 Правил заявою до якої додаються: документ в якому зазначається товарна спеціалізація ТС в довільній формі, витяг про державну реєстрацію суб'єкта господарювання, графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування ТС, виконані суб'єктом господарювання у довільній формі на топографо-геодезичній основі (М 1:500); реквізити суб'єкта господарювання (найменування, ПІБ керівника юридичної особи, або ПІБ фізичної особи - підприємця, місцезнаходження юридичної особи або адреса місця проживання фізичної особи - підприємця, контактна інформація), та при цьому така заява та документи підлягають дослідженню щодо відповідності їх діючому законодавству, та за підсумками такого Управління видає висновок щодо можливості установки ТС за конкретною адресою або направляє Заявнику письмову мотивовану відмову у можливості установки ТС, якщо встановить невідповідність наданих документів вимогам законодавства.

Так, з наданих на огляд суду документів, та встановлених у судовому засіданні обставин тимчасова споруда що перебуває у власності позивача на підставі договору купівлі-продажу від 01.10.2012 року та розташована за адресою АДРЕСА_4, у порушення п. 6.4.10 Правил благоустрою території м. Одеси на теперішній час розташована у зеленій зоні, (так само і заявлене бажане місце розташування такої споруди згідно відповідної заяви - є зеленою зоною), натомість відповідно до положень 6.1 Правил, розміщення ТС на зеленій зоні - забороняється. Разом з тим у судовому засіданні сторонами було визнано, що фактичні розміри всіх зазначених за текстом позову тимчасових споруд не відповідають зазначеним у відповідних заявах про укладення договору на право користування місцем для розміщення тимчасової споруди, що окрім самого факту визнання сторонами такої обставини підтверджується долученими до матеріалів справи копіями актів обстеження тимчасових споруд за адресами в АДРЕСА_8 АДРЕСА_5, що відповідно до положень розділу 7 Правил також є підставою для надання відповідачем відповідної відмови позивачу.

Разом з тим попри посилання позивача на незаконність застосування при вирішенні питання про можливість укладення договорів на право користування місцем для розміщення тимчасових споруд - положень Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 р. N 198, суд доходить висновку про те, що застосування таких правил при вирішенні питання про можливість розміщення тимчасової споруди є законним виходячи з наступного:

Згідно п. 1 вказаних Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, такі правила поширюються на автомобільні дороги, міські вулиці і дороги загального користування, залізничні переїзди межах смуги їх відчуження та червоних ліній і є обов'язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об'єктів (далі - дорожньо-експлуатаційні організації) і користувачів, з чого випливає спеціальний статус зазначених земель.

Натомість п.2 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, необхідність застосування якого до суспільних відносин що склалися між Управлінням та позивачем з приводу можливості розміщення тимчасових споруд - прямо вказує на те, що зазначений порядок не поширюється на розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на землях із особливим режимом використання.

Одночасно із тим на користь наведеного висновку щодо доцільності застосування п. 1 вказаних Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, на думку суду свідчить і те, що надане законодавцем у п. 1.3 Порядку визначення Тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту) є у відношенні до тимчасових споруд торгівельного призначення однаковим з наведеним у абз. 2 п.4 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, визначенням малої архітектурної форми для провадження підприємницької діяльності (це невелика (площею до 30 кв. метрів) споруда торговельно-побутового призначення, яка виготовляється з полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово без спорудження фундаменту).

Виходячи з того, що позивач звертаючись до суду просив визнати наданий Управлінням лист-висновок незаконним саме з підстав неналежного застосування законодавства, зокрема вважав що при вирішенні питання про можливість укладення договору на право користування місцем для розміщення тимчасової споруди Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, застосуванню не підлягають, та зважаючи на те, що вище наведені висновки суду спростовують такі посилання позивача, суд доходить висновку про законність листа-висновку Управління споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради в частині застосування зазначених правил.

Разом з тим в частині посилань позивача на незаконність відмови у видачі висновків з підстав насиченості в бажаних для позивача місць розміщення тимчасових споруд що здійснюють однорідну підприємницьку діяльність, то суд, детально проаналізувавши зміст оскаржуваного листа дійшов висновку про те, що такі відомості за текстом листа носять інформаційний характер та саме вони не є підставою для відмови у наданні позивачу належних висновків, а отже такі посилання позивача не мають під собою реального спору.

Однак в той самий час, відповідно до зазначених вище положень п. 7.3 правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі, відповідач мав надати позивачу відповіді на його заяви про укладення договору на право користування місцем для розміщення тимчасової споруди протягом 3-х днів, однак порушив такий обов'язок, що випливає з наступного: згідно вхідних відміток на заявах, поданих до Управління від імені позивача, заяви вх.№ 1815, 1816, 1817, 1818, 1819, 1820/01-12 були подані до канцелярії Управління 17.09.2014 року, та з такого вбачається, що відповідь на них Управління мало б надати не пізніше 20.09.12014 року, однак 20 та 21 вересня 2014 року були вихідними днями, а з такого, згідно загальних правил обчислення строків, передбачених ЦК України, останнім днем виконання обов'язку Управління з надання відповіді на заяви позивача було 22.09.2014 року, а управління надано свій лист-відмову на листи .№ 1815, 1816, 1817, 1818, 1820/01-12 - лише 23.09.2014 року за вих. №0113/2740, тобто із простроченням передбаченого процедурою строку на 1 день. Разом з тим суд зазначає проте, що порушення строку надання відповіді на заяву не впливає на зміст такої заяви по суті, є незначним, а з такого, в контексті цієї справи, не є підставою для скасування вмотивованого по суті відмови листа-висновку.

При цьому суд окремо зазначає, що інформація про вихідний номер та дату документу є належним підтвердженням надання відповіді, натомість посилання позивача про отримання ним такого листа лише 29.09.2014 року нічим, окрім усних пояснень, не обґрунтовано, а з такого суд зазначені посилання не приймає до уваги.

Натомість обґрунтованими суд знаходить посилання позивача на незаконність дій Управління споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради щодо ненадання жодної відповіді на його заяву - заява вх. № 1819/01-12 про укладення договору на право користування місцем для розміщення тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_6, з 01.10.2014 року, копія якої долучена до матеріалів справи.

Так, з матеріалів справи, вбачається факт звернення позивача до Управління з наведеною заявою 17.09.2014 року, однак представником відповідача не надано жодних доказів або пояснень щодо надання на неї відповіді, а з такого суд, враховуючи положення ч.2 ст. 71 КАС України, відповідно до яких в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо від заперечує проти адміністративного позову, доходить висновку про ненадання Управлінням відповіді на таку заяву, що є порушенням приписів п. 7.3 правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі, та з такого вбачається порушення прав позивача, яке потребує захисту шляхом зобов'язання відповідача, Управління споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради розглянути заяву ФОП ОСОБА_1 вх. № 1819/01-12 про укладення договору на право користування місцем для розміщення тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_6, з 01.10.2014 року та повідомити заявника про наслідки її розгляду у передбаченому Законом порядку.

Щодо позовних вимог про визнання рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №292 від 30.10.2014 року в частині, що стосується демонтажу тимчасових споруд за адресами: АДРЕСА_2; АДРЕСА_3, АДРЕСА_6 - не чинним, то суд доходить висновку про необхідність відмови у їх задоволенні виходячи з того, що укладені 25.10.2012 року між позивачем, Приватним підприємцем ОСОБА_1 та Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів договори оренди, що були досліджені судом вище, та на теперішній час (як і на час ухвалення Одеською міською радою рішення) термін дії таких договорів оренди окремого індивідуально-визначеного майна - твердого покриття, закінчився, за наслідком чого, відповідно до положень п. 2.4 таких договорів оренди позивач зобов'язаний впродовж 15 днів звільнити тверде покриття та повернути його власнику за актами прийому передачі, однак, як вбачається з встановлених обставин справи - позивач свої обов'язки не виконав, за наслідком чого приналежні йому тимчасові споруди демонтовані його власними засобами своєчасно не були, та на теперішній час, з огляду на відсутність належних підстав для їх розміщення, такі споруди відповідно до положень правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі мають бути класифіковані як протиправно розміщені елементи вуличної торгівлі, та підлягають демонтажу у передбаченому п. 11.8 зазначених правил порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з наведених висновків - суд, дослідивши всі надані сторонами докази дійшов висновку про відповідність оскаржуваних рішень суб'єктів владних повноважень повноваженнями таких органів та діючому законодавству України та дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, 27.10.2014 року, Київським районним судом було застосовано заходи забезпечення позову - заборонено Одеській міській раді чи її структурним підрозділам приймати будь-які рішення та вчиняти будь-які дії щодо демонтажу тимчасових споруд за адресами: АДРЕСА_2; АДРЕСА_3 АДРЕСА_1;АДРЕСА_4; АДРЕСА_5; АДРЕСА_6, що належать ФОП ОСОБА_1 на праві власності, до вирішення справи по суті.

Відповідно до положень ч.4 ст. 118 КАС України, якщо у задоволенні вимог позивачеві буде відмовлено, вжиті заходи забезпечення адміністративного позову зберігаються до набрання постановою суду законної сили. Проте суд може одночасно з прийняттям постанови або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення адміністративного позову або заміну одного способу забезпечення адміністративного позову іншим.

Виходячи з наведеного, та зважаючи на те, що у задоволенні вимог про визнання рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради в частині не чинним - позивачу було відмовлено, суд доходить висновку про необхідність скасування зазначених заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 7-9, 11, 71, 118, 158,160, 162, 163, 167 КАС України, Правилами розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі, що були затверджені рішенням Одеської міської ради від 09 жовтня 2013 року №3961-VI, Єдиними правилами ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198, Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, що затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року №244,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про визнання дій та відмови незаконними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати дії Управління споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради в частині ненадання листа-рішення (висновку) за заявою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 від 17.09.2014 року, вхідний номер 1819/01-12 про можливість або відсутність можливості на укладення договору на право користування місцем для розміщення тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_6 - незаконними.

Зобов'язати Управління споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради розглянути заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 вхідний №1819/01-12 від 17.03.2014 року та надати лист-рішення (висновок) щодо можливості або відсутності можливості укладення з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 договору на право користування місцем для розміщення тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_6.

В задоволенні інших вимог позову - відмовити.

В задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання рішення не чинним - відмовити.

Скасувати вжиті згідно ухвали Київського районного суду м. Одеси від 27.10.2014 року по справі № 520/12883/14-а заходи забезпечення позову, а саме:

Скасувати заборону Одеській міській раді чи її структурним підрозділам приймати будь-які рішення та вчиняти будь-які дії щодо демонтажу тимчасових споруд за адресами: АДРЕСА_2; АДРЕСА_3 АДРЕСА_1; АДРЕСА_5; АДРЕСА_5; АДРЕСА_6, що належать ФОП ОСОБА_1 на праві власності, до вирішення справи по суті.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами які не були присутні в судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Прохоров П. А.