Справа № 806/141/15
Суддя: Одемчук Є.В.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Пимонович Р.М.
Суддя-доповідач:Одемчук Є.В.
УХВАЛА

іменем України

"15" квітня 2015 р. Справа № 806/141/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Одемчука Є.В.

суддів: Бучик А.Ю.

Майора Г.І.,

при секретарі Витрикузі В.П. ,

за участю сторін: прокурора Малинського району - Шевчук М.М.;

представника відповідача - Головакова В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "03" лютого 2015 р. у справі за позовом Прокурора Малинського району в інтересах держави до Головного управління Держземагенства у Житомирській області ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування наказів ,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року прокурор Малинського району Житомирської області в інтересах держави звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Держземагентства у Житомирській області про надання ОСОБА_4 дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, розташованих за межами Скуратівської сільської ради Малинського району Житомирської області орієнтовною загальною площею 140,9 га: № 106-сг від 07.04.2014, № 501-сг від 09.04.2014, № 502-сг від 09.04.2014, № 503-сг від 09.04.2014, № 504-сг від 09.04.2014, № 505-сг від 09.04.2014.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 03.02.2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з даною постановою, заступник прокурора Житомирської області в інтересах держави подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

В судове засідання сторони не з'явилися. Про розгляд справи повідомлені належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, у відповідності до ст. 197 КАС України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Прокуратура України є органом державної влади із спеціальним статусом.

Відповідно до частини другої статті 60 КАС України прокурор здійснює в суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії адміністративного процесу.

За змістом статті 36-1 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Зокрема формами представництва прокурора є вступ прокурора у справу, порушену за позовами (заявами, поданнями) інших осіб, на будь-якому етапі розгляду та ініціювання перегляду судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи.

Щодо вимог позивача про скасування наказів Головного управління Держземагенства у Житомирській області, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 березня 2014 р. та 08 квітня 2014 р. ОСОБА_4 звернулась до Головного управління Держземагенства у Житомирській області із заявами про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства, розташованих на території Скуратівської сільської ради Малинського району загальною площею 140,90 га. (а.с.10, 14, 18, 22, 26, 30). До заяв додано копію паспорту заявника, копію ідентифікаційного номера, копію трудової книжки, графічні матеріали, на яких зазначено бажані місця розташування земельних ділянок.

Наказами Головного управління Держземагенства в Житомирській області № 106-сг від 07 квітня 2014 р;№ 501-сг, № 502-сг; № 503-сг; № 504-сг та № 505-сг від 09 квітня 2014 р. надано ОСОБА_4 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення загальною орієнтованою площею 140,9 га, розташованих за межами Скуратівської сільської ради з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства (а.с. 21, 17, 09, 25,29,13).

Однак позивач зазначає, що відповідачем недотримано вимог норм права, щодо єдиного масиву земельних ділянок, та відсутність у заявах ОСОБА_4 обґрунтувань розмірів земельних ділянок з урахуванням можливості їх обробітку, необхідність отримання таких площ, перспектив діяльності фермерського господарства.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону України "Про фермерське господарство", фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про фермерське господарство" передбачено, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Згідно частини 7 статті 7 Закону України "Про фермерське господарство", що земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури.

Термін "єдиний земельний масив" введений Законом "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", однак його зміст чітко не визначений.

Разом з тим, вказаний Закон передбачає виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) єдиними земельними масивами двох видів. Перший з них являє собою сукупність суміжно розташованих індивідуальних земельних ділянок в одному полі чи групі компактно розташованих полів. Другий вид єдиного земельного масиву - це одна земельна ділянка, яка передається у спільну власність групі власників земельних часток (паїв).

Земельний масив - сукупність земельних ділянок сільськогосподарського призначення (сільськогосподарських угідь) придатних для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства та несільськогосподарських угідь, необхідних для їх обслуговування (зокрема, земель під польовими дорогами, меліоративними системами, господарськими шляхами, прогонами), що мають спільні межі та обмежені природними та/або штучними елементами рельєфу (автомобільними дорогами загального користування, полезахисними лісовими смугами та іншими захисними насадженнями, водними об'єктами тощо).

Виходячи з загального аналізу вказаних вище понять, а також враховуючи відсутність у чинному земельному законодавстві чіткого визначення поняття "єдиного земельного масиву", суд приходить до висновку, що земельні ділянки, дозволи на розроблення проекту землеустрою по яким надані спірними наказами ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства, становлять сукупність індивідуальних земельних ділянок в групі компактно розташованих полів, які знаходяться в межах території Скуратівської сільської ради Малинського району, а тому є єдиним земельним масивом.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування передбачений статтею 123 Земельного кодексу України.

Відповідно до частин 2, 3 вказаної статті Кодексу, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Виходячи із аналізу наданих до заяв ОСОБА_4 документів, які відповідають переліку встановленому частиною 2 статті 123 Земельного кодексу України, суд вважає, що у відповідача були відсутні підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Виходячи з приписів зазначеної правової норми, при вирішенні питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідач повинен був керуватися і Законом України "Про фермерське господарство", оскільки зазначений закон є спеціальним та ним урегульовано умови передачі земельної ділянки у власність або в оренду з метою ведення фермерського господарства.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що третя особа дійсно має сільськогосподарську техніку, за допомогою якої можна обробити земельні ділянки загальною площею 140,9 га.

Так, відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про фермерське господарство", після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

Встановлено, що після отримання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, ОСОБА_4 розробляє статут майбутнього фермерського господарства.

Таким чином, вказані обставини, підтверджують намір третьої особи створення фермерського господарства, тому доводи прокурора про те, що даними земельними ділянками буде користуватись П(ПО)СП "Скуратівське", суд вважає безпідставними.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_4 має намір створювати фермерське господарство.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що оскаржувані накази Головного управління Держземагентства у Житомирській області прийняті у відповідності вимог земельного законодавства та в законодавчо встановленій процедурі набуття права оренди на земельні ділянки відповідно до Закону України "Про фермерське господарство" .

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого рішення, яке постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "03" лютого 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис) Є.В.Одемчук

судді: (підпис) А.Ю.Бучик

(підпис) Г.І. Майор

Повний текст cудового рішення виготовлено "16" квітня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Прокурор Малинського району в інтересах держави вул. Шевченка,1-б,м.Малин,Житомирська область,11604

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Держземагенства у Житомирській області вул. Довженка,45,м.Житомир,10002

4-третій особі: ОСОБА_4 - АДРЕСА_1

-Прокуратура Житомирської області, вул. 1- го травня, 11, м. Житомир,10008,