Справа № 804/3643/14
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"03" лютого 2015 р. справа № 804/3643/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 червня 2014 р. у справі № 804/3643/14

за позовом ОСОБА_1

до Державної реєстраційної служби України, Державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Сидорчук Андрія Вікторовича

про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

встановив:

В березні 2014 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- скасувати повністю рішення державного реєстратора Сидорчук Андрія Вікторовича Державної реєстраційної служби України про відмову в реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 від 13.01.2014 року;

- зобов'язати реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1;

- зобов'язати реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті брата ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2011 року, додаткового рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2011 року та на підставі ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.09.2012 року.

Ухвалою суду Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2014 року замінено неналежних відповідачів - Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції, Реєстратора реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Сидорчук Андрія Вікторовича, на належного відповідача - Державну реєстраційну службу України.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 червня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Постанова мотивована тим, що державний реєстратор правомірно відмовив позивачу у реєстрації права власності на квартиру, оскільки право власності було вже зареєстровано за іншою особою.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Державний реєстратор Державної реєстраційної служби України Сидорчук Андрій Вікторович надіслав апеляційному суду письмові заперечення, в яких просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Представники сторін по справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2011 року по справі №2-2386/11 визнано незаконними розпорядження органу приватизації від 30.09.2008 року про передачу квартири АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_6; визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 30.09.2008 року, видане Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради на ім'я ОСОБА_6; припинено право власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1, що є підставою для скасування державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_6; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 29.10.2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом дніпропетровського нотаріального округу Гуніною В.І., реєстраційний номер 3424; припинено право власності ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1, що є підставою для скасування державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_7.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2011 року, залишеним без мін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.09.2012 року, визнано за позивачем право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1; визнано за позивачем вправо власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті брата ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2011 року та додаткове рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2011 року по справі № 2-2386/11 набрали законної сили 12.09.2012 року.

22.11.2013 року позивачем подано заяву про державну реєстрацію права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі вказаних вище рішень судів України.

Рішенням від 13.01.2014 р. №9880531 державний реєстратор Державної реєстраційної служби України Сидорчук А.В., посилаючись на ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п.16 та п.23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 №703, відмовив позивачу у задоволенні заяви. Відмова мотивована тим, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за вказаною поштовою адресою наявний активний реєстраційний запис про право власності на квартиру за іншою особою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності відмови державного реєстратора, з наступних підстав.

Відповідно до п.20 та п.28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. N 868, за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації. Державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

- заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

- із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа.

Судом на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 11.01.2014 року встановлено, що 23.05.2013 року зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за фізичною особою ОСОБА_9 на підставі договору дарування від 23.05.2013 року №672, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д..

Право власності ж позивача на той самий об'єкт нерухомого майна підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили 12.09.2012 року.

Судом також на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.01.2014 року встановлено, що позивач раніше, тобто до 23.05.2013 року, не реєстрував право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі вказаних вище рішень судів.

ОСОБА_9 набула права власності на квартиру АДРЕСА_1 після прийняття рішень суду, якими було визнано право власності на цю квартиру за позивачем.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п.1 ч.1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право власності на нерухоме майно.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність відмови позивачу у державній реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1, оскільки відповідно до положень ЦК України та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" власником квартири є ОСОБА_9, що перешкоджає у реєстрації права власності за позивачем.

Доводи, наведені позивачем в апеляційній скарзі є помилковими, оскільки судові рішення, якими визнано право власності на квартиру за позивачем, не посвідчують право власності позивача на квартиру, а лише надають право позивачу здійснити його реєстрацію, тобто набути право власності на майно. Проте, реєстрація права власності за позивачем в цьому випадку можлива лише після вирішення питання щодо права власності на це майно, зареєстрованого за ОСОБА_9.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, яким обставини в справі встановлені правильно та порушень норм матеріального і процесуального права не допущено, тому підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 червня 2014 року у справі № 804/3643/14 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун