Справа № 490/6354/14-а
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 р.м. ОдесаСправа № 490/6354/14-а

Категорія: 5.6.2 Головуючий в 1 інстанції: Черенкова Н.П.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді - доповідача - Косцової І.П.

суддів - Стас Л.В.

- Турецької І.О.

за участю: секретаря - Разінкіної Л.В.

представника апелянта - Сапожник А.А. (довіреність від 18.06.2014 року)

представника апелянта - Тіщенко Г.В. (довіреність від 29.12.2014 року)

представника позивача - Золотухіна Т.В. (довіреність від 13.01.2015 року)

представника позивача - Золотухін М.Є. (згідно статуту)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 лютого 2015 року по справі за адміністративним позовом Миколаївської міської громадської організації «Фонд розвитку міста Миколаєва» до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, за участю третіх осіб - ТОВ «ВалАн», КП «Миколаївкомунтранс», ТОВ «Стефі», ДП «Корунд-Х», ТОВ «Нікспецсервіс», ТОВ «Екопоінт-Миколаїв», ПП «Евако», ФОП ОСОБА_1., КП «Обрій-ДКП», КП «ДЄЗ «Пілот», ТОВ «Миколаївдомсервіс», Абонентська служба «Центральний» про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Миколаївська міська громадська організація «Фонд розвитку міста Миколаєва» звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними та скасувати рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 17.04.2014 року №344 «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», №343 «Про коригування тарифів на послуги із захоронення, перевезення та вивезення ТПВ для споживачів м. Миколаєва».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оспорювані рішення були прийняті з порушенням порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, їх зміну, без обґрунтування необхідності коригування тарифів та не врахування відповідної позиції територіальних громад.

Постановою центрального районного суду м. Миколаєва від 2 лютого 2015 року вказані вимоги задоволено частково. Скасовано рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 17.04.2014 року №343 «Про коригування тарифів на послуги із захоронення, перевезення та вивезення ТПВ для споживачів м. Миколаєва», №344 «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційних скаргах Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, Комунальне підприємство «Миколаївкомунтранс», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції у справі з'ясовано, що 17 квітня 2014 року Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради прийнято рішення №343 «Про коригування тарифів на послуги із захоронення, перевезення та вивезення ТПВ для споживачів м. Миколаєва» та №344 «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

Підставою для прийняття оспорюваних рішень є звернення керівників підприємств-виконавців послуг із захоронення, перевезення та вивезення твердих побутових відходів про значне підвищення вартості паливно-мастильних матеріалів та вкрай складну ситуацію із вивезенням ТПВ, що склалась по місту, звернення керівників адміністрацій районів Миколаївської міської ради, керівників підприємств-перевізників ТПВ, керівника КП «Миколаївкомунтранс».

Метою прийняття цих рішень є забезпечення санітарного стану у місті, недопущення зриву графіка вивезення ТПВ.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, 18.04.04.2014 року позивач звернувся до Миколаївської міської ради з письмовим висловленням своєї думки про неправомірність, необґрунтованість цих рішень та з пропозицією їх скасувати, проте відповідачем пропозиції громадської організації не були задоволені, що стало підставою для звернення до суду із цим позовом.

Вирішуючи спірне питання та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем при прийнятті оскаржуваних рішень не було дотримано процедури їх прийняття, порушено порядок їх доведення громаді міста, отже вони прийняті необґрунтовано, тобто без належних висновків уповноваженого органу про погодження тарифів у сфері житлово-комунальних послуг, що стало підставою для їх скасування.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що вони не відповідають обставинам справи та не узгоджуються із нормами матеріального права, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 2 п. «а», п.п. 2 п. «б» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР до відання виконавчих органів, зокрема, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги; здійснення відповідно до закону контролю за дотриманням цін і тарифів.

Згідно із п.п. 1 п. «а», п.п. 6 п. «б» цього Закону до відання виконавчих органів міських рад також належить управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню; вирішення питань збирання, транспортування, утилізації та знешкодження побутових відходів, знешкодження та захоронення трупів тварин.

Таким чином, органи місцевого самоврядування наділені повноваженнями у сфері житлово-комунального господарства, в галузі бюджету, фінансів та цін, тому в силу цих норм Закону уповноважені приймати рішення, пов'язані із забезпеченням на відповідній території населення житлово-комунальними послугами належного рівня та якості, дотримання санітарно-гігієнічного та екологічного стану міста.

Такі ж повноваження відповідача визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV, зокрема, відповідно до ст. 7 Закону до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням; забезпечення населення житлово-комунальними послугами необхідних рівня та якості; встановлення зручного для населення режиму роботи виробників та виконавців; та вирішення інших питань у сфері житлово-комунальних послуг відповідно до законів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 13 цього Закону залежно від функціонального призначення виділяються такі житлово-комунальні послуги як послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

За правилами ст. 14 Закону житлово-комунальні послуги, коригування тарифів за надання яких оспорюється за цим позовом, належать до другої групи послуг у цій сфері.

Згідно із ст. 31 Закону порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг другої групи визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до Розділу «Формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» Порядку «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869, тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій - це вартість надання таких послуг, розрахована на основі економічно обґрунтованих планованих (нормативних) витрат з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість. Ці послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Інформація про перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх вартість, структуру тарифу, його зміну з обґрунтуванням її необхідності доводиться до відома споживачів у порядку, затвердженому Мінрегіоном.

Разом з цим, ці тарифи формуються з урахуванням витрат, понесених у зв'язку із наданням послуг, зокрема, загальновиробничих та адміністративних витрати, таких як утримання апарату управління виробництвом - витрати з оплати праці апарату управління виробництвом, утримання виробничого персоналу - витрати з їх оплати праці, амортизації основних засобів виробничого призначення, утримання та поточного ремонту основних засобів загальногосподарського призначення, сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

За правилами цього Порядку на коригування тарифів можуть впливати зміни цих перелічених ставок та розмірів витрат, а саме, механізм коригування тарифів на послуги запроваджується у разі, коли протягом строку дії таких тарифів змінюються ставки податків і зборів (обов'язкових платежів), рівень заробітної плати у виконавця відповідно до законодавства, Генеральної та галузевої угод, ціни (тарифи) на паливно-енергетичні та матеріальні ресурси.

Коригуванню підлягають лише складові витрат, за якими відбулися цінові зміни у бік збільшення (зменшення), що сприятиме забезпеченню економічної обґрунтованості та прозорості запровадження механізму коригування тарифів на послуги.

Таким чином, на коригування тарифів на житлово-комунальні послуги має вплив відповідний фактор у сфері економіки, оплати праці, тощо.

В такому разі, за наявності цих обставин, коригування тарифів на ці послуги не тільки може бути допустимим, а і необхідним задля забезпечення сталого функціонування цих послуг.

Колегією суддів встановлено, що здійснене коригування тарифів на надання житлово-комунальтних послуг згідно оспорюваних рішень було зумовлено різким підвищенням цін та витрат на необхідні для їх надання засоби, а саме, вартості складових цих тарифів, зокрема, таких як оплата праці працівників надавача послуг, паливно-мастильних матеріалів, зношення основних засобів, підвищення обов'язкових платежів та зборів.

Такі обставини також не заперечувались і представником позивача.

Єдиною підставою, за якою представник вважає ці рішення неправомірними та такими, що підлягають скасуванню, є недотримання відповідачем порядку доведення громаді міста їх змісту, що призвело до обмеження їх прав у наданні пропозицій та зауважень щодо відкоригованих тарифів на житлово-комунальні послуги.

Разом з цим, відповідно ч.ч. 2, 3 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Порядок доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад розробляється і затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Частиною 10 цієї статті встановлено, що у разі зміни протягом строку дії цін/тарифів обсягу окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від виконавця/виробника, зокрема, збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, виконавці/виробники проводять коригування встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги і подають на затвердження до органу, уповноваженого здійснювати встановлення таких цін/тарифів. При цьому перерахунок цін/тарифів може проводитися шляхом коригування лише тих складових структури цін/тарифів, за якими відбулися цінові зміни в бік збільшення або зменшення. При коригуванні додатково враховується компенсація втрат (або вилучення необґрунтовано отриманих прибутків) від застосування не скоригованої на зміну вартості окремих витрат ціни/тарифу в період до встановлення скоригованих цін/тарифів.

Орган, уповноважений здійснювати встановлення цін/тарифів, зобов'язаний прийняти рішення про коригування тарифу не пізніше ніж через 10 днів з дня отримання відповідного подання.

Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов'язковому оприлюдненню. Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Аналіз зазначених норм показав, що орган місцевого самоврядування має дотримуватись відповідних правил щодо опублікування своїх актів, рішень, тощо, строків їх доведення громаді.

Разом з цим, ці норми не є насамперед однозначно вирішальними, оскільки також передбачають обставини, за якими рішення органу вимагають невідкладного вирішення і в такому випадку не можуть вважатись неправомірними.

Як вбачається з матеріалів справи, прийняттю оспорюваних рішень передувало коригування виконавцями/виробниками встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги із їх поданням до ВК Миколаївської міської ради.

Коригування цін/тарифів відбувалось через врахування складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від виконавця/виробника, зокрема, збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, амортизаційних відрахувань, підвищення цін на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси.

За результатом розгляду поданих коригувань цін/тарифів із врахуванням підстав для їх коригування відповідачем 17.04.2014 року прийнято рішення про коригування тарифів житлово-комунальних послуг з їх опублікуванням в засобах масової інформації.

Таким чином, з урахуванням викладеного, оскільки відповідачем доведено необхідність прийняття оспорюваних рішень та невідкладність вирішення проблемних питань у сфері житлово-комунальних послуг, колегія суддів вважає, що прийняття цих рішень до закінчення термінів, наданих для їх підготовки та опублікування, не може бути підставою для їх скасування та розглядатись як порушення відповідачем положень чинного законодавства.

З огляду на викладене, враховуючи обставини, за якими відбулось коригування тарифів на житлово-комунальні послуги, оскільки позивач не заперечує наявність цих обставин, зазначена необхідність передбачена на законодавчому рівні та не є самостійним волевиявленням відповідача, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач приймаючи спірні рішення діяв в інтересах громади, обґрунтовано, згідно норм чинного законодавства, у зв'язку із чим підстав для скасування цих рішень не вбачає.

Беручи до уваги викладене, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, не вірно встановлено фактичні обставини справи та надана правова оцінка, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст.ст. 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 лютого 2015 року - задовольнити.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 лютого 2015 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову Миколаївської міської громадської організації «Фонд розвитку міста Миколаєва» до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, за участю третіх осіб - ТОВ «ВалАн», КП «Миколаївкомунтранс», ТОВ «Стефі», ДП «Корунд-Х», ТОВ «Нікспецсервіс», ТОВ «Екопоінт-Миколаїв», ПП «Евако», ФОП ОСОБА_1., КП «Обрій-ДКП», КП «ДЄЗ «Пілот», ТОВ «Миколаївдомсервіс», Абонентська служба «Центральний» про визнання протиправними та скасування рішень - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Суддя-доповідач: І.П. Косцова

Судді: Л.В. Стас

І.О.Турецька