Справа № 826/958/15
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/958/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 квітня 2015 року 13:55 № 826/958/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., при секретарі Новик В.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів «Фінансова компанія «Перша купецька Гільдія»

до

Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про

визнання протиправною та скасування податкової консультації від 15.01.2015 року № 484/10/26-54-15-03-20, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів «Фінансова компанія «Перша купецька Гільдія» (надалі – ТОВ «КУА-АНПФ «ФК «Перша купецька гільдія» або позивач) з позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі – ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві або відповідач) про визнання протиправною та скасування податкової консультації від 15.01.2015 року № 484/10/26-54-15-03-20.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що податкова консультація 15.01.2015 року № 484/10/26-54-15-03-20 надана відповідачем у відповідь на запит ТОВ «КУА-АНПФ «ФК «Перша купецька гільдія» від 22.12.2014 року № 2212-14/1, суперечить змісту податку на прибуток, а тому підлягає визнанню недійсною з цих підстав.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.01.2015 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні на 16.02.2015 року.

16.02.2015 року у судове засідання з’явився представник позивача, який підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у призначене судове засідання не з’явився, явку свого представника не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, що у відповідності до положень ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України) підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення. При цьому, клопотання представника відповідача, яке 13.02.2015 року надійшло через канцелярію суду, про відкладення судового розгляду справи, визнано судом необґрунтованим.

З огляду на викладене вище, суд у судовому засіданні 16.02.2015 року на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, враховуючи неприбуття належним чином повідомленого відповідача та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

При цьому, 23.02.2015 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшли письмові заперечення проти позову, в який зазначено про правомірність наданої податкової консультації. В обґрунтування викладеної позиції ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві вказує на те, що при проведенні податкового обліку та заповненні податкової звітності компанія з управління активами (до яких відносить позивач) має враховувати норми пп. 136.1.9 п. 136.1 ст. 136 та пп. 153.4.1 і пп. 153.4.2 п. 153.4 ст. 153 Податкового кодексу України. Зокрема, зі змісту норм пп. 136.1.9 п. 136.1 ст. 136 зазначеного Кодексу в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України» від 31.07.2014 року № 1621 (що набрав чинності з 03.08.2014 року), слідує, що доходи від здійснення операцій з активами інституту спільного інвестування не враховуються для визначення об’єкта оподаткування, крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами. Таким чином, доходи інституту спільного інвестування, отримані у вигляді процентів, нарахованих за операціями з активами мають відображатись у податковому обліку на загальних підставах. На обґрунтування своєї правової позиції відповідач посилається на лист ДФС України від 27.10.2014 року № 5685/6/99-99-19-02-02-15 «Щодо включення до доходу процентів за активами спільного інвестування» та прінт-скрін (зображення) з Загальнодоступного інформаційно-довідкового ресурсу категорії 102.16 та 502.16, де, на думку відповідача, наведене офіційне трактування описаного вище питання.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «КУА-АНПФ «ФК «Перша купецька гільдія» звернулося до ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві із письмовим запитом про надання податкової консультації від 22.12.2014 року № 2212-14/1, в якому позивач просив надати податкову консультацію з роз’ясненням наступного запитання:

« 1. Чи вважаєте Ви, що вираз «крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами» у тексті пп. 136.1.9 п. 136.1 ст. 136 Податкового кодексу України стосується лише активів фондів операцій з нерухомістю чи і активів інститутів спільного інвестування?».

У відповідь на зазначений запит ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві своїм листом від 15.01.2015 року № 484/10/26-54-15-03-20 повідомила, що: «. При веденні податкового обліку та заповненні податкової звітності КУА та корпоративні фонди мають враховувати норми пп. 136.1.9 п. 136.1 ст. 136 та пп. 153.4.1, пп. 153.4.2 п. 153.4 ст. 153 ПКУ.

Так, відповідно до пп. 136.1.9 п. 136.1 ст.136 ПКУ для визначення об'єкта оподаткування не враховуються суми коштів спільного інвестування, а саме коштів, залучених від інвесторів інститутів спільного інвестування, доходи від проведення операцій з активами таких інститутів та доходи, нараховані за активами зазначених інститутів, а також кошти, залучені від власників сертифікатів фондів операцій з нерухомістю, доходи від проведення операцій з активами фондів операцій з нерухомістю та доходи, нараховані за активами фондів операцій з нерухомістю, створених відповідно до закону, крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами.

Отже, доходи від здійснення операцій з активами ІСІ не враховуються для визначення об'єкта оподаткування, крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами.

Доходи ІСІ, отримані у вигляді процентів, нарахованих за операціями з активами мають відображатись у податковому обліку на загальних підставах...».

Вважаючи вищезазначені висновки контролюючого органу необґрунтованими, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (надалі – ПК України).

Відповідно до пп. 14.1.172 п. 14.1 ст. 14 ПК України «податкова консультація» - це допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Згідно п. 52.1 ст. 52 ПК України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (п. 52.2 ст. 52 ПК України).

За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі (п. 52.3 ст. 52 ПК України).

Приписами пп. 52.4 та 52.5 ст. 52 ПК України передбачено, що консультації надаються контролюючими органами. Контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

В силу норми п. 53.1 ст. 53 цього Кодексу не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.

Водночас п. 53.3 ст. 53 ПК України передбачено, що платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору. Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Таким чином, положеннями ст. 53 ПК України передбачено визнання судом податкової консультації недійсною лише в тому випадку, якщо податкова консультація суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору (аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 04.12.2013 року по справі № 2а-1870/4429/12).

З урахуванням зазначених вимог чинного законодавства суд вважає за необхідне перевірити законність та обґрунтованість спірної податкової консультації від 15.01.2015 року № 484/10/26-54-15-03-20.

За результатами дослідження змісту текстів поданих представниками сторін до суду позовної заяви та заперечень проти позову судом встановлено, що спір між сторонами викликало положення закону щодо включення до складу доходів тільки процентів, нарахованих за активами фондів операцій з нерухомістю (позивач), та процентів, нарахованих як за активами фондів операцій з нерухомістю, так і за активами інститутів спільного інвестування (відповідач).

Дана правова норма, яка викликала спір між сторонами, розміщена в розділі ІІІ ПК України (в редакції чинній на момент звернення позивача із запитом про надання податкової консультації), який регулює порядок сплати податку на прибуток підприємств. Нормами визначаються платники податку, об'єкт оподаткування, порядок визначення доходів та витрат, сплати податку.

Відповідно до п. 135.1 ст. 135 ПК України, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 статті 135, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 статті 135; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 статті 135, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 статті 135 та у статті 136 Кодексу.

Згідно із пп. 135.5.1 п. 135.1 ст. 135 ПК України, інші доходи включають, зокрема доходи у вигляді процентів.

Стаття 136 ПК України визначає доходи, що не враховуються для визначення об'єкта оподаткування з податку на прибуток, тобто встановлює перелік видів доходів, отримання яких не збільшує об'єкт оподаткування.

Так, зокрема, до 03 серпня 2014 норма пп. 136.1.9 п. 136.1 ст. 136 ПК України мала такий зміст: « 136.1. Для визначення об'єкта оподаткування не враховуються доходи: 136.1.9. суми коштів спільного інвестування, а саме коштів, залучених від інвесторів інститутів спільного інвестування, доходи від проведення операцій з активами таких інститутів та доходи, нараховані за активами зазначених інститутів, а також кошти, залучені від власників сертифікатів фондів операцій з нерухомістю, доходи від проведення операцій з активами фондів операцій з нерухомістю та доходи, нараховані за активами фондів операцій з нерухомістю, створених відповідно до закону».

З урахуванням змін, внесених пп. 4) п. 1 розділу І Закону України від 31.07.2014 року № 1621-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України», які набрали чинності з 03 серпня 2014 року, норма пп. 136.1.9 п. 136.1 ст. 136 ПК України має такий зміст: « 136.1. Для визначення об'єкта оподаткування не враховуються доходи: 136.1.9. суми коштів спільного інвестування, а саме коштів, залучених від інвесторів інститутів спільного інвестування, доходи від проведення операцій з активами таких інститутів та доходи, нараховані за активами зазначених інститутів, а також кошти, залучені від власників сертифікатів фондів операцій з нерухомістю, доходи від проведення операцій з активами фондів операцій з нерухомістю та доходи, нараховані за активами фондів операцій з нерухомістю, створених відповідно до закону, крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами».

Тобто, з 03.08.2014 року фактично була скасована пільга з оподаткування доходів у вигляді процентів, нарахованих за активами.

Аналізуючи буквальний текст норми пп. 136.1.9 п. 136.1 ст. 136 ПК України суд схиляється до думки, що словосполучення «крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами» стосується виключно активів фондів операцій з нерухомістю і не стосується активів інститутів спільного інвестування. Оскільки зміст наведеної норми Кодексу дозволяє розділити доходи, які не враховуються для визначення об’єкта оподаткування на такі грипу:

- суми коштів спільного інвестування, а саме коштів, залучених від інвесторів інститутів спільного інвестування, доходи від проведення операцій з активами таких інститутів та доходи, нараховані за активами зазначених інститутів, тобто суми доходу, що стосуються інститутів спільного інвестування;

- кошти, залучені від власників сертифікатів фондів операцій з нерухомістю, доходи від проведення операцій з активами фондів операцій з нерухомістю та доходи, нараховані за активами фондів операцій з нерухомістю, тобто суми доходу, пов'язані із фондами операцій з нерухомістю.

Такий висновок, встановлено, зокрема, проведеною Державним підприємством «Українське бюро лінгвістичних експертиз НАН України» лінгвістичною експертизою. На замовлення Української асоціації інвестиційного бізнесу цією установою було надано висновок експертного дослідження від 19.08.2014 року № 056/429.

На розгляд експерта було винесено такі питання: чи можливо визначити шляхом лінгвістичного аналізу речення, з якого складається пп. 136.1.9. п. 136.1. ст. 136 Податкового кодексу України, якої частини зазначеного підпункту стосується вираз «крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами»; чи є лінгвістичні підстави стверджувати, що вираз «крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами» у тексті пп. 136.1.9. п. 136.1. ст. 136 Податкового кодексу України стосується лише активів фондів операцій з нерухомістю; чи є лінгвістичні підстави стверджувати, що вираз «крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами» у тексті пп. 136.1.9. п. 136.1. ст. 136 Податкового кодексу України стосується і активів фондів операцій з нерухомістю, і активів інститутів спільного інвестування.

На поставлені питання експертом зазначено:

- попри складну синтаксичну структуру речення, з якого складається пп. 136.1.9. п. 136.1. ст.136 Податкового кодексу України, зв'язки між його окремими компонентами є прозорими й однозначними, тому змістові зв'язки виразу «крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами» можуть бути встановлені за суто формальними показниками.

- є лінгвістичні підстави стверджувати, що вираз «крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами» у тексті пп. 136.1.9. п. 136.1. ст. 136 Податкового кодексу України стосується лише активів фондів операцій з нерухомістю.

- лінгвістичних підстав стверджувати, що вираз «крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами» у тексті пп. 136.1.9. п. 136.1. ст. 136 Податкового кодексу України стосується і активів фондів операцій з нерухомістю, і активів інститутів спільного інвестування, немає.

Крім того, згідно наявної у матеріалах справи копії листа Комітету з питань податкової та митної політики Верховної Ради України від 12.11.2014 року № 04-30/10-704 «Щодо застосування пункту 136.1.9 Податкового кодексу при оподаткуванні доходів ІСІ», наданої у відповідь на лист Української асоціації інвестиційного бізнесу, Комітет надаючи своє бачення з поставленого питання зазначив наступне: «…виходячи зі змісту пункту, структури і компонентів речення, доповнення, внесене до пп. 136.1.9 п. 136.1 ст. 136 Податкового кодексу України словами «крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами», стосується доходів, отриманих у вигляді процентів фондів операцій з нерухомістю. Оскільки положення пункту 136.1.9 Податкового кодексу відносно доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами, повинні застосовуватись до операцій з активами фондів операцій з нерухомістю, Комітет вважає, що дія цього пункту не розповсюджується на доходи інститутів спільного інвестування, отримані у вигляді процентів, нарахованими по операціях з активами інститутів спільного інвестування».

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправною та скасування податкової консультації ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 15.01.2015 року № 484/10/26-54-15-03-20.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на той факт, що з січня 2015 року набрали чинності зміни, внесені до Податкового кодексу України у зв’язку із податковою реформою, відповідно до яких особливості оподаткування інститутів спільного інвестування та суб'єктів недержавного пенсійного забезпечення врегульовані статтею 141 Податкового кодексу України.

Зокрема, згідно з п. 141.6 ст. 141 Податкового кодексу України звільняються від оподаткування кошти спільного інвестування, а саме: кошти, внесені засновниками корпоративного фонду, кошти та інші активи, залучені від учасників інституту спільного інвестування, доходи від здійснення операцій з активами інституту спільного інвестування, доходи, нараховані за активами інституту спільного інвестування, та інші доходи від діяльності інституту спільного інвестування (відсотки за позиками, орендні (лізингові) платежі, роялті тощо).

Таким чином, наведене свідчить, що з 01.01.2015 року відповідні розбіжності у неоднозначному тлумаченні порядку оподаткування доходів від спільного інвестування законодавцем усунуто.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, ч. 6 ст. 128, ст.ст. 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, –

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів «Фінансова компанія «Перша купецька Гільдія» задовольнити частково.

2. Визнати недійсною індивідуальну податкову консультацію Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 15.01.2015 року № 484/10/26-54-15-03-20.

3. Зобов’язати Державну податкову інспекцію в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів «Фінансова компанія «Перша купецька Гільдія» індивідуальну податкову консультацію у відповідь на звернення № 2212-14/1 від 22.12.2014 року з урахуванням висновків суду.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок