Справа № 803/1256/14
Суддя: Сеник Р.П.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року Справа № 7633/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Сеника Р.П.,

суддів: Хобор Р.Б., Попко Я.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шина-Нова" на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09 липня 2014 року у адміністративній справі №813/5136/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шина-Нова" до Ягодинської митниці Міндоходів про визнання незаконною та скасування картки відмови, визнання незаконними дій та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

23 червня 2014 року товариства з обмеженою відповідальністю "Шина-Нова" звернулося в суд з адміністративним позовом до Ягодинської митниці Міндоходів про визнання незаконними дій щодо відмови у пропуску через митний кордон України транспортного засобу комерційного призначення, скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №205020101/2014/00457 від 12.05.2014 року та зобов'язання вчинити дії щодо внесення даних про транспортний засіб, як транспортний засіб комерційного використання в митному режимі тимчасового ввезення.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 09.07.2014 р. в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постанову суду оскаржив позивач. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Зокрема вказує, що при перетині митної території України та декларуванні транспортного засобу, ним надані всі необхідні документи, які б підтверджували комерційне використання цього автомобіля.

Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задоволити.

Сторони в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами спорави, що 12 травня 2014 року директор ТзОВ "Шина-Нова" ОСОБА_1 здійснював перетин Державного кордону України з Республікою Польща на автомобілі марки "Аudi A6", 2,5 TDI, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, на митному посту "Ягодин" Ягодинської митниці Міндоходів.

Вищевказаний автомобіль був наданий польською фірмою "BAR-GUM II" у користування ТзОВ "Шина-Нова" у відповідності до п.1.3 додатку №4 від 09.03.2014 року до контракту №К 2009.09-1 від 01.09.2009 року між зазначеним підприємством та позивачем. Даний легковий автомобіль марки "Аudi A6" зареєстрований у Республіці Польща на ОСОБА_3, що підтверджується наданою позивачем копією технічного паспорта на цей автомобіль.

Пунктом 1.4 згаданого додатку до контракту №К 2009.09-1 від 01.09.2009 року передбачено, що експлуатується автомобіль "Аudi A6", 2,5 TDI, 1997 року випуску, виключно в службових цілях без будь-якого особистого користування.

Для митного оформлення вищезгаданого транспортного засобу директор підприємства ОСОБА_1 надав посадовим особам Ягодинської митниці наступні документи: контракт №К 2009.09-1 від 01.09.2009 року; подорожній лист №24 від 12.05.2014 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 16.07.2009 року; наказ про відрядження №11 від 12.05.2014 року та інші некласифіковані документи без номера від 08.05.2014 року.

За результатом розгляду поданих документів інспектором Ягодинської митниці прийнято рішення - картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №205020101/2014/00457 від 12.05.2014 року.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що оскільки автомобіль "Аudi A6", реєстраційний номер НОМЕР_1 є транспортним засобом особистого користування, що використовується в службових цілях та не використовується в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів (пункти 59, 60 частини 1 статті 4 Митного кодексу України).

При цьому, декларанту було роз'яснено, що для пропуску автомобіля в режимі тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування необхідно сплатити митні платежі, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів (частина 3 статті 380 Митного кодексу України).

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Правовідносини у сфері переміщення і пропуск транспортних засобів комерційного призначення та особистого користування через митний кордон України регулюються Конвенцією про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 р.), учасником якої є Україна та Республіка Польща, Митним кодексом України та прийнятими на його підставі нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 59 частини 1 статті 4 Митного кодексу (МК) України транспортні засоби комерційного призначення будь-яке судно у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.

Згідно частини першої статті 186 МК України, переміщення товарів через митний кордон України здійснюється засобами авіаційного, водного, автомобільного, залізничного, трубопровідного транспорту та лініями електропередачі, а також змішаними перевезеннями.

Відповідно до частини першої статті 187 МК України, транспортні засоби комерційного призначення, якими переміщуються пасажири та/або товари через митний кордон України, підлягають митному контролю та митному оформленню.

Частиною першою ст. 189 МК України визначено, що транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон України, можуть тимчасово ввозитися на митну територію України без справляння митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Частиною третьою даної статті передбачено, що тимчасове ввезення транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України допускається за умови, що такі транспортні засоби не використовуватимуться для внутрішніх перевезень на митній території України.

Відповідно до пункту "b" статті 1 Додатка С до Конвенції про тимчасове ввезення (далі - Конвенція), до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення" від 24.03.20(34 № 1661-IV, "комерційне використання" означає платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів.

Умови здійснення міжнародних перевезень вантажів та пасажирів (багажу) регламентовано Конвенцію про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (м. Женева, 1956 рік) та Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення пасажирів та багажу (м. Женева 1973 рік), до яких Україна приєдналась 01.08.2006 року та 05.12.2004 року відповідно.

Конвенція про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (м. Женева, 1956 рік) застосовується до будь-якого договору дорожнього перевезення вантажів за винагороду з використанням автомобілів, коли вказані в договорі місце прийняття до перевезення вантажу і місце, передбачене для здачі вантажу, знаходяться на території двох різних країн, з яких принаймні одна являється учасником Конвенції. Статтями 4 та 5 цієї Конвенції, передбачено, що договір перевезення встановлюється накладною, другий примірник якої супроводжує вантаж.

Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення пасажирів та багажу (м. Женева 1973 рік) застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення пасажирів ( та у відповідних випадках - їх багажу) транспортними засобами, коли у договорі вказано, що перевезення здійснюється територією принаймні двох країн та що пункт відправлення або пункт призначення, або той та інший знаходяться на території однієї з країн, що домовляються.

Статтею 5 зазначеної Конвенції передбачено, що під час перевезення пасажирів перевізник має видати індивідуальний або колективний квиток, в якому мають бути зазначені назва та адреса перевізника.

Крім того, питання міжнародних перевезень пасажирів і вантажів врегульовано розділом IV Закону України від 05.04.01 № 2344-ІП "Про автомобільний транспорт", відповідно до якого:

1) при виконанні міжнародних перевезень вантажів нерезиденти України повинні мати: - дозвіл України; - дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків; - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; - сертифікат відповідності транспортного засобу вимогам законодавства України щодо безпеки руху та екологічної безпеки, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; - документи на вантаж.

2) при виконанні міжнародних перевезень пасажирів нерезиденти повинні мати: - дозвіл України; - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; - список пасажирів (для нерегулярних та маятникових перевезень); - білетно-облікову документацію.

У транспортних засобах, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів та/або вантажів, установлюються і використовуються контрольні пристрої - тахографи.

Відповідно ст. 9 до Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Таким документом при автомобільних перевезеннях може бути міжнародна автомобільна накладна (СМR).

Пунктом 1 ч.1 ст.335 МК України визначено перелік документів та відомостей, які перевізник (декларант, уповноважена ним особа) надають митному органу при перевезені товарів автомобільним транспортом: а) документи на транспортний засіб, зокрема ті, що містять відомості про його державну реєстрацію (національну належність); б) транспортні (перевізні) документи (міжнародні товаротранспортні накладні); в) визначений актами Всесвітнього поштового союзу документ, що супроводжує міжнародні поштові відправлення (за їх наявності); г) комерційні документи (за наявності) на товари, що перевозяться, які містять відомості, зокрема, про найменування та адресу перевізника, найменування країни відправлення та країни призначення товарів, найменування та адреси відправника (або продавця) та отримувача товарів; ґ) відомості про кількість вантажних місць та вид упаковки; д) найменування товарів; е) вага брутто товарів (у кілограмах) або об'єм товарів (у метрах кубічних), крім великогабаритних вантажів.

Таким чином, визнання автотранспортного засобу (у тому числі легкового) як транспортного засобу комерційного використання можливо виключно за умови його використання для платного перевезення осіб або промислового чи комерційного платного або безоплатного перевезення вантажів, що повинно підтверджуватись: - при платному перевезенні осіб: білетно-обліковою документацію; - при платному чи безоплатному промисловому чи комерційному транспортуванні товарів: товарно-транспортними документами, зокрема міжнародною автомобільною накладною (СМR).

Підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що громадянин (як резидент та і нерезидент) може тимчасово в'їжджати на територію України на транспортному засобі комерційного призначення зі звільненням від оподаткування і без застосування гарантії за умови, що вказаний транспортний засіб знаходиться у власності (користуванні) юридичної особи, яка зареєстрована на території іншої держави, та використовується в комерційних цілях (платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення товарів).

При цьому громадянин, який возить транспортний засіб комерційного призначення на митну територію України, повинен мати: документи, що підтверджують здійснення цим громадянином діяльності на користь юридичної особи - власника (користувача) транспортного засобу; - належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення транспортного засобу; - документи на транспортний засіб, що підтверджують його реєстрацію в іншій державі на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами України; - документи на транспортний засіб, що підтверджують мету його тимчасового ввезення; -документи, що підтверджують комерційне використання транспортного засобу.

Із наданих позивачем у пункті перетину кордону 12.05.2014 року документів, які наявні в матеріалах справи, відсутні дані та відомості, що підтверджували використання транспортного засобу марки "Аudi A6", реєстраційний номер НОМЕР_1, для платного перевезення осіб або промислового чи комерційного платного або безоплатного перевезення товарів.

Суд не погоджується із позицією позивача стосовно того, що переміщуваний його комерційним представником транспортний засіб є транспортним засобом комерційного призначення на підставі нижчевикладеного.

Згідно з пунктом "а" статті 5 Додатка С до Конвенції для того, щоб можна було скористатись правами на пільги, що надаються цим Додатком, транспортні засоби комерційного використання повинні бути зареєстрованими на території, яка не є територією тимчасового ввезення, на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами території тимчасового ввезення, і ввозитись та використовуватись особами, які здійснюють свою діяльність з такої території.

При цьому, пунктом "а" статті 7 Додатка С до Конвенції зазначається, що незважаючи на положення статті 5 цього Додатка, транспортні засоби комерційного використання можуть використовуватись третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення і які здійснюють свою діяльність на користь останнього, навіть якщо вони зареєстровані або постійно проживають на території тимчасового ввезення.

Відповідно до статті 3 Додатку "а" Конвенції про тимчасове ввезення, Документи на тимчасове ввезення повинні відповідати зразкам, наведеним у Додатках до цього Додатка: Додаток для книжок ATA, Додаток II для книжок CPD.

При цьому, як визначено у статті 1 Додатку "а" Конвенції про тимчасове ввезення, "документ на тимчасове ввезення" означає: а) міжнародний митний документ, що приймається як митна декларація і дозволяє ідентифікувати товари (у тому числі транспортні засоби) та містить міжнародну чинну гарантію на покриття ввізного мита і податків; b)"книжка ATA" означає: документна тимчасове ввезення, що використовується для тимчасового ввезення товарів, за винятком транспортних засобів; c) "книжка CPD" означає: документ на тимчасове ввезення, що використовується для тимчасового ввезення транспортних засобів.

Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами у судовому засіданні, всупереч положенням додатку "а" до Конвенції про тимчасове ввезення директором ТзОВ "Шина-Нова" ОСОБА_1 під час митного оформлення транспортного засобу марки "Аudi A6", реєстраційний номер НОМЕР_1 не надано книжки CPD або ATA, які могли б підтверджувати комерційне використання транспортного засобу.

Зазначені вище норми статей 105 та 189 МК України та Конвенції стосовно надання пільг в оподаткуванні митними платежами при тимчасовому ввезенні транспортних засобів можуть застосовуватись виключно для транспортних засобів комерційного призначення (використання).

Враховуючи, що транспортний засіб марки "Аudi A6", реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням громадянина України ОСОБА_1, під час переміщення 12.05.2014 року не використовувався ним для платного перевезення осіб або промислового чи комерційного платного або безоплатного перевезення вантажів, тобто не мав статусу транспортного засобу комерційного призначення (використання), відмова посадових осіб Ягодинської митниці Міндоходів у пропуску на митну територію України даного транспортного засобу у режимі тимчасового ввезення із наданням пільг в оподаткуванні митними платежами є правомірною.

Згідно з пунктом 60 частини 1 статті 4 МК України транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Відповідно до пункту "с" статті 1 Додатка С до Конвенції "приватне використання" означає перевезення особою виключно для особистих потреб, за винятком будь-якого комерційного використання.

Пунктом "f" статті 1 Конвенції термін "особа" означає як фізичну, так і юридичну особу, якщо інше не передбачене контекстом.

Відповідно до наданих позивачем документів, транспортний засіб марки "Аudi A6", реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований у Республіці Польща на ОСОБА_3 та використовується ТзОВ "Шина-Нова" у службових цілях відповідно до п.1.3 та п.1.4 додатку №4 від 09.03.2014 року до контракту №К 2009.09-1 від 01.09.2009 року між польською фірмою "BAR-GUM II.

З матеріалів справи слідує, що позивач, як на доказ використання автомобіля як комерційного, посилається на вищезгаданий контракт №К 2009.09-1 від 01.09.2009 року та додаток №4 від 09.03.2014 року до нього, а також на відрядження №11 від 12.05.2014 року та подорожній лист №24 від 12.05.2014 року, проте враховуючи вищенаведені норми, дані докази не можуть вважатися належними для визначення транспортного засобу марки "Аudi A6", реєстраційний номер НОМЕР_1, автомобілем комерційного призначення.

Таким чином транспортний засіб марки "Аudi A6", реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням директора ТзОВ "Шина-Нова" ОСОБА_1, не здійснював 12.05.2014 року комерційні перевезення осіб та товарів. Віднесення його посадовими особами Ягодинської митниці до категорії транспортного засобу особистого користування, який перебуває у тимчасовому користуванні директора ТзОВ "Шина-Нова" ОСОБА_1 є цілком обґрунтованим та правомірним, в зв'язку з чим позовні вимоги про визнання незаконними дій відповідача щодо відмови у пропуску через митний кордон України транспортного засобу комерційного призначення, скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №205020101/2014/00457 від 12.05.2014 року та зобов'язання вчинити дії щодо внесення даних про транспортний засіб, як транспортний засіб комерційного використання в митному режимі тимчасового ввезення, не підлягають до задоволення в повному обсязі.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку колегії суддів, Ягодинська митниця Міндоходів виконала покладений на неї обов'язок щодо доведеності правомірності прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №205020101/2014/00457 від 12.05.2014 року, в свою чергу, позивач не довів незаконність дій відповідача по винесенню вищевказаної картки відмови, в зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення, тому враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статями ст.ст. 195-197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шина-Нова"- залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09 липня 2014 року у адміністративній справі №813/5136/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Р.П. Сеник

Судді Р.Б. Хобор

Я.С. Попко