Справа № 635/812/15-а
Суддя: Савченко Д. М.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 635/812/15-а
Провадження 2-а/635/33/2015
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя - Савченко Д.М.,

секретар судового засідання - Журавльова Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області про визнання постанови незаконною та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області, в якому просить суд визнати дії (бездіяльність) управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області, яка полягає у поверненні стягувачеві без виконання виконавчого листа, виданого Харківським районним судом Харківської області 24.02.2014 року по справі №2-а-825/11, протиправною та такою, що порушує права ОСОБА_1 як людини, які передбачені ч.1 ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; визнати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, яка прийнята 16.01.2015 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області Мороз О.І. у виконавчому провадженні №42433400 незаконною; стягнути на користь ОСОБА_1 ІПН-НОМЕР_1 спричинену моральну шкоду в сумі 43848,00 гривень з Державного бюджету України в особі управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області шляхом зобов'язання Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області безпосередньо списати зазначені кошти з казначейського рахунку управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області; постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області Мороз О.Ї., рішення дій та бездіяльність якої визнаються протиправними; вийти за межі позовних вимог в разі, якщо це необхідно для повного захисту його прав та свобод та інтересів про захист яких просить позивач.

В обґрунтування позову зазначає, що постановою Харківського районного суду Харківської області від 04.04.2011 р. по справі № 2-а-825/11 визнано протиправною бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що полягає у невиконанні заходів, спрямованих на вирішення заяви про перерахунок пенсії ОСОБА_1, зобов'язано ГУ ПФУ провести перерахунок призначеної пенсії за вислугу років ОСОБА_1, виходячи з розміру посадового окладу 1740 гривень, починаючи з 01.09.2008 р. по 04.04.2011 р., та виплатити призначені суми. Постановою ВАСУ від 29.01.2014 року по справі № К/9991/85287/11 зазначена постанова змінена та в абзаці п'ятому резолютивної частини виключено посилання на кінцеву дату проведення перерахунку пенсії - 04.04.2011 року.

Для виконання зазначеного судового рішення відділом примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Харківській області 07.03.2014 р. ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження № 42433400.

На виконання зазначеної постанови про відкриття виконавчого провадження ГУ ПФУ провело перерахунок пенсії ОСОБА_1 Доплата за період з 01.09.2008 р. по 31.12.2013 р. за рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04.04.2011 року по справі № 2-а-825/11 складає 47656,84 грн., що підтверджується листом ГУ ПФУ від 27.06.2014 р. № 11-8413-14/20. Але зазначена сума позивачу не виплачена.

16 січня 2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області Мороз О.І. прийнято постанову у виконавчому провадженні № 42433400 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Зазначену постанову виконавець прийняв виходячи з того, що має наявність встановлена законом заборона щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання рішення суду (п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»).

Свою позицію виконавець обгрунтовує посиланням на постанову КМУ від 03.09.2014 р. № 440, ст. 2, 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Позивач уважає, що правова позиція виконавця не відповідає чинному законодавству України, оскільки відповідно до ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 року, відповідно до п. 24 якого стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Отже, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу.

Відповідач під час виконавчого провадження з примусового виконання постанови суду не вжив усіх можливих заходів щодо виконання рішення суду. При бажанні виконати судове рішення, яке вступило в законну силу, виконавець мав можливість: накласти штраф на посадових осіб боржника за порушення Закону України "Про виконавче провадження" (п. 13 ч. З ст. 11, ст. 90 Закону України «Про виконавче провадження»); звернутись до суду за обмеженням виїзду за кордон начальника головного Управляння Пенсійного фонду України в Харківської області Ачкасова В.М. (п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження»); звернутись до правоохоронних органів за притягненням посадових осіб боржника до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду (ст. 382 КК України).

На підставі викладеного, позивач уважає, що дії (бездіяльність) відповідача щодо повернення виконавчого документа без виконання не може бути визнана такою, що вчинена на підставі, у межах повноважень, безсторонньо (неупереджено) та добросовісно, а постанова від 16.01.2015 у виконавчому провадженні № 42433400 про повернення виконавчого документа сітягувачеві є незаконною.

Моральну шкоду, завдану незаконними діями відповідача, позивач оцінює у 43 848 грн.

У судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Представником відповідача надано письмові заперечення проти позову (а.с. 45-47), в яких він вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки постановою начальника відділу примусового стягнення на підставі ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу № 42433400, винесену державним виконавцем відділу Мороз О.І. У зв'язку з цим державним виконавцем 16.04.2015 року винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № 42433400. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено, які саме страждання він переніс, та яку саме шкоду йому завдано діями відповідача.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до статей 12, 41 КАС України технічна фіксація судового засідання не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини.

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 04.04.2011 р. по справі № 2-а-825/11 визнано протиправною бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що полягає у невиконанні заходів, спрямованих на вирішення заяви про перерахунок пенсії ОСОБА_1, зобов'язано ГУ ПФУ провести перерахунок призначеної пенсії за вислугу років ОСОБА_1, виходячи з розміру посадового окладу 1740 гривень, починаючи з 01.09.2008 р. по 04.04.2011 р., та виплатити призначені суми. Постановою ВАСУ від 29.01.2014 року по справі № К/9991/85287/11 зазначена постанова змінена та в абзаці п'ятому резолютивної частини виключено посилання на кінцеву дату проведення перерахунку пенсії - 04.04.2011 року. На виконання вказаних судових рішень Харківським районним судом 24.02.2014 року видано виконавчий лист (а.с. 13, 14).

Вказаний виконавчий лист перебував на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Харківській області, державним виконавцем якого 16 січня 2015 року прийнято постанову у виконавчому провадженні № 42433400 про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв'язку з наявністю встановленої законом заборони щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання рішення суду (а.с. 11, 12).

16 квітня 2015 року державним виконавцем Мороз О.І. винесено постанову паро відновлення виконавчого провадження № 42433400 у зв'язку зі скасуванням начальником відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Харківській області постанови про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с. 48).

Проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 83 Закону України «Про виконавче провадження», контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, у межах своїх повноважень винесено постанову про скасування постанови державного виконавця від 16.01.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу, яка є предметом оскарження в даній справі.

Повноваження адміністративного суду при вирішенні справи врегульовано статтею 162 КАС України, згідно з частиною 2 якої у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи, що оскаржувана постанова державного виконавця на час розгляду справи скасована у встановленому законом порядку, предмет спору у справі відсутній, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо визнання вказаної постанови незаконною задоволенню не підлягають.

Беручи до уваги, що предметом оскарження в даній справі є рішення суб'єкта владних повноважень, прийняте у формі постанови, належним способом захисту прав позивача є визнання протиправною і скасування вказаної постанови, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині визнання дій відповідача з повернення стягувачеві виконавчого документа протиправними задоволенню не підлягають.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає, що згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова Пленуму), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з пунктом 4 зазначеної Постанови Пленуму, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно з пунктом 5 Постанови Пленуму, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Водночас позивачем не надано суду доказів наявності заподіяної йому моральної шкоди, а також існування причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення компенсації моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 162, 163, 254, 267 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області про визнання постанови незаконною та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

Суддя Д.М. Савченко