Справа № 541/15/15-а
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 р. Справа № 541/15/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Макаренко Я.М. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Миргородської міської ради Полтавської області на постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18.02.2015р. по справі № 541/15/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Миргородської міської ради Полтавської області

про визнання незаконним та скасування рішення відповідача, та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Миргородської міської ради Полтавської області, в якому згідно уточнень до позовної заяви, просив суд:

- визнати неправомірними дії Миргородської міської ради Полтавської області, що полягають у наданні відповіді у формі листа від 28.11.2014 р. за № 599/01-09 на заяву ОСОБА_1 з питання надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку-кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 2343 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати неправомірною бездіяльність Миргородської міської ради, що полягає в фактичному ухилянні від виконання покладених на неї повноважень, щодо прийняття рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку;

- зобов'язати Миргородську міську раду повторно розглянути на черговій сесії міської ради, відповідно до положень Земельного кодексу України питання надання дозволу позивачу на виготовлення технічної документації.

Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18.02.2015 р. по справі № 541/15/15-а позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Миргородської міської ради при прийнятті рішення за заявою ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою з метою укладення договору оренди земельної ділянки площею 2243 кв. м. за адресою АДРЕСА_1. Зобов'язано Миргородську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, площею 2243 кв. м. та прийняти рішення про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, площею 2243 кв. м. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач, Миргородська міська рада Полтавської області, не погодившись з вказаною постановою суду, подав апеляційну скаргу. В обґрунтування скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та зазначає, що всупереч ч.2 ст. 11 КАС України суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог. Просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18.02.2015р. по справі № 541/15/15-а та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.10.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування. Згідно цього договору ОСОБА_1 належать на праві власності будівлі за адресою АДРЕСА_1, що знаходяться на неприватизованій земельній ділянці площею 2343 кв.м. (а.с.4-5).

З метою укладення договору оренди земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, де розміщені будівлі, позивач звернувся до Миргородської міської ради із заявами про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки.

Рішенням Миргородської міської ради від 16.05.2014 року №45 відмовлено позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 2343 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с.36).

Позивач 23.09.2014 року вдруге звернувся до відповідача з заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки комунальної власності загальною площею 2343 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 з метою оформлення права оренди земельної ділянки.

Листом від 28.11.2014 року №599/01-09 міський голова повідомив позивача, що Земельним відділом міської ради був підготовлений та поданий на розгляд 48 сесії Миргородської міської ради від 28.11.2014 року проект рішення «Про поділ земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 2343 м.кв. з метою оформлення гр. ОСОБА_1 права оренди на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, але під час голосування даний проект рішення не набрав необхідної кількості голосів, тобто рішення не було прийнято.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було прийнято рішення про надання дозволу на розробку технічної документації на спірну земельну ділянку розміром 2243 кв.м., а тому суд першої інстанції з метою повного захисту прав позивача вийшов за межі позовних вимог, та визнав протиправною бездіяльність Миргородської міської ради при прийнятті рішення за заявою позивача про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою з метою укладення договору оренди земельної ділянки площею 2243 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1, та зобов'язав Миргородську міську раду розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, площею 2243 кв. м. та прийняти рішення про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, площею 2243 кв. м.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що згідно з договором дарування від 13.10.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Пазиничем Русланом Вікторовичем, позивачу належать на праві приватної власності будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог чинного законодавства до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відповідний запис № 3141434 від 30.10.2013 р.

На час придбання будівель земельна ділянка була передана колишньому власнику ОСОБА_2 за договором оренди від 26.06.2007 р. № 966, який було припинено 19.12.2013 р. в зв'язку з відчуженням об'єкту нерухомого майна. Земельна ділянка має кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, встановлені межі та площу 2343 м кв.

Відповідно до вимог ст. 123 Земельного кодексу України, позивач звернувся до Миргородської міської ради за дозволом на виготовлення проекту землеустрою з метою укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету міністрів України. Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами у відповідності до ст.74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

У відповідності до п. 34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Колегія суддів зазначає, що позивач звернувся до Миргородської міської ради Полтавської області з заявою від 23.09.2014 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки комунальної власності загальною площею 2343 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 з метою оформлення права оренди земельної ділянки. Матеріалами справи підтверджено, що Миргородська міська рада Полтавської області не розглянула заяву позивача від 23.09.2014 року по суті.

Згідно п. 4.2 переліку рішень Земельного відділу Миргородської міської ради Полтавської області до 48 сесії 6 скликання Миргородської міської ради від 28.11.2014 року (а.с. 53) на розгляд сесії було винесено питання про поділ земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 2343 м.кв. з метою оформлення гр. ОСОБА_1 права оренди на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Колегія суддів приходить до висновку, що заява позивача від 23.09.2014 року розглянута не була.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає позовні вимоги про визнаня неправомірною бездіяльність Миргородської міської ради Полтавської області щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 23.09.2014 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та зобов'язання Миргородську міську раду Полтавської області розглянути заяву позивача від 23.09.2014 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції зобов'язав відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, площею 2243 кв. м. та прийняти рішення про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, площею 2243 кв. м.

Колегія суддів зазначає, що висновок суду про необхідність задоволення позовних вимог у такий спосіб не відповідає приписам норм чинного земельного законодавства, оскільки спірна земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, має загальну площу 2343 м.кв.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З системного аналізу положень ч.1 ст.2 та ч.3 ст.2 КАС України в кореспонденції з приписами ст. 6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади, слідує, що суд не може перебирати на себе функцій суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій у вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта.

Таким чином, оскільки питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки комунальної власності є виключною компетенцією органу місцевого самоврядування, суд не має повноважень виконувати такі функції, а тому суд першої інстанції неправомірно зобов'язав відповідача прийняти рішення про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, площею 2243 кв. м, при цьому безпідставно змінивши розмір земельної ділянки на власний розсуд.

У відповідності до ч.2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно ч.1 ст. 51 КАС України, крім прав та обов'язків, визначених у статті 49 цього Кодексу, позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову.

З матеріалів справи встановлено, що позивач згідно уточнень до позовної заяви, яка була прийнята судом та залучена до матеріалів справи 12.02.2015 року, просив суд визнати неправомірними дії Миргородської міської ради Полтавської області, що полягають у наданні відповіді у формі листа від 28.11.2014р. за № 599/01-09 на заяву ОСОБА_1 з питання надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку-кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 2343 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1., визнати неправомірною бездіяльність Миргородської міської ради, що полягає в фактичному ухилянні від виконання покладених на неї повноважень, щодо прийняття рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку та зобов'язати відповідача повторно розглянути на черговій сесії міської ради, відповідно до положень Земельного кодексу України питання надання дозволу позивачу на виготовлення технічної документації.

Таким чином колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не розглянув подані позивачем 12.02.2015 року уточнення до позовної заяви, що є порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції при вирішення справи необґрунтовано вийшов за межі заявлених позовних вимог та не розглянув уточнення до позовної заяви, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Миргородської міської ради Полтавської області задовольнити частково.

Постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18.02.2015р. по справі № 541/15/15-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання незаконним та скасування рішення відповідача, та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Миргородської міської ради Полтавської області щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 23.09.2014 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Зобов'язати Миргородську міську раду Полтавської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.09.2014 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мінаєва О.М.
Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М. Шевцова Н.В.
Повний текст постанови виготовлений 17.04.2015 р.