Справа № 826/6110/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 квітня 2015 року 09:30 № 826/6110/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кобилянського К.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області
про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, у якій просить суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби головного управління юстиції у Київській області Венгель Ю.Ю., винесену 25.03.2015 року при примусовому виконанні виконавчого листа №369/3487/14 виданого 26.01.2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області в виконавчому провадженні №46664570, про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 478891 грн. 32 коп.

Суд ухвали замінити неналежного відповідача відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області на належного - Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити позов. Представник позивача посилався на те, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості самостійно виконати судове рішення, оскільки на предмет іпотеки, на який мало бути звернуто стягнення накладено заборону відчуження і його реалізація можлива виключно шляхом проведення прилюдних торгів в рамках виконавчого провадження, які боржник не може ні організувати, ні провести. З огляду на зазначене, позивач вважає постанову про стягнення з боржника виконавчого збору протиправною та просить її скасувати.

В судове засідання 16.04.2015 представник відповідача не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

В матеріалах справи містяться заперечення відповідача, відповідно до яких, останній, вважає постанову про стягнення з боржника виконавчого збору правомірною, так як ОСОБА_1 (боржник) в наданий 7-ми денний термін не виконав в добровільному порядку рішення суду, а тому з нього підлягає стягненню виконавчий збір в розмірі 10% від суми, що підлягає стягненню, тобто 478891,32 грн.

Згідно з частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, встановивши відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

12 грудня 2013 року між ОСОБА_1 (Іпотекодавець) та ПАТ «КБ «Хрещатик» (Іпотекодержатель) укладено договір іпотеки № 034-пп-01, який забезпечує виконання зобов'язань ОСОБА_3 (Позичальник) за кредитним договором № 034-пп від 22.07.2010 (т. 1, арк.66-70).

Предметом іпотеки, згідно вказаного договору є земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення садівництва, площею 0,1200 га, кадастровий № НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Віта-Поштова, садове товариство «Сіверка», заставна вартість становить 288000,00 грн.

На виконанні у відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області перебуває виконавче провадження №46664570 щодо примусового виконання виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.01.2015 № 369/3487/14 про погашення в рахунок заборгованості за кредитним договором № 034-пп від 22.07.2010 в сумі 4787087,23 грн. шляхом звернення стягнення на предмети іпотеки - земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Віта-Поштова, садове товариство «Сіверка», з цільовим призначенням - для ведення садівництва, площею 0,1160 га, кадастровий НОМЕР_4, що належить ОСОБА_3 та земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Віта-Поштова, садове товариство «Сіверка», з цільовим призначенням - для ведення садівництва, площею 0,1200 га, кадастровий НОМЕР_3, що належить ОСОБА_1.

25 лютого 2015 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Венгель Ю.Ю. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 46664570, якою боржнику (ОСОБА_1) надано 7-ми денний термін з дня винесення постанови для самостійного виконання рішення суду та надання документального підтвердження до відділу (т. 1, арк. 52-55).

25 лютого 2015 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Венгель Ю.Ю. виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (т. 1, арк. 50-51), про що було внесено запис до державного реєстру обтяжень нерухомого майна (т. 1, арк. 46).

25 березня 2015 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Венгель Ю.Ю. виніс постанову про стягнення з боржника виконавчого збору № 46664570, якою постановлено стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 478891,32 грн.

Вважаючи протиправною постанову відповідача від 25.03.2015 ВП № 46664570 про стягнення з боржника виконавчого збору, позивач оскаржив її до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Основною функцією державної виконавчої служби є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації своїх процесуальних прав.

Частиною 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Зі змісту постанови відповідача від 25.02.2015 про відкриття виконавчого провадження видно, що боржнику - ОСОБА_1 надано 7-ми денний термін з дня винесення постанови для самостійного виконання рішення суду про погашення в рахунок заборгованості за кредитним договором № 034-пп від 22.07.2010 в сумі 4787087,23 грн. шляхом звернення стягнення на предмети іпотеки - земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Віта-Поштова, садове товариство «Сіверка», з цільовим призначенням - для ведення садівництва, площею 0,1160 га, кадастровий НОМЕР_4, що належить ОСОБА_3 та земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Віта-Поштова, садове товариство «Сіверка», з цільовим призначенням - для ведення садівництва, площею 0,1200 га, кадастровий № НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1 та надання документального підтвердження до відділу (т. 1, арк. 52-55).

Матеріали справи свідчать про те, що 25.02.2015 відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області накладено заборону відчуження земельної ділянки, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Віта-Поштова, садове товариство «Сіверка», з цільовим призначенням - для ведення садівництва, площею 0,1200 га, кадастровий № НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1 (т. 1, арк. 46).

Згідно з виконавчим листом Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.01.2015 № 369/3487/14, на вказане майно має бути звернуто стягнення в порядку примусового виконання у виконавчому провадженні № 46664570.

Позивач вказав на те, що не мав можливості самостійно виконати судове рішення, оскільки у даному випадку законодавством не передбачений порядок, який би дозволяв боржнику самостійно виконати судове рішення про звернення стягнення на майно. Адже, у зв'язку із накладенням заборони відчуження майна, його реалізація можлива виключно в рамках виконавчого провадження шляхом проведення прилюдних торгів.

Крім того, позивач зазначив, що не здійснював перешкод для реалізації відчуження земельної ділянки, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Віта-Поштова, садове товариство «Сіверка», з цільовим призначенням - для ведення садівництва, площею 0,1200 га, кадастровий № НОМЕР_2.

У відповідності до пункту 8 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно зі статтею 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Статтею 41 названого закону передбачено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Умови і порядок проведення прилюдних торгів з продажу квартир, будинків, підприємств як цілісного майнового комплексу, інших приміщень, земельних ділянок, що є нерухомим майном, на які звернено стягнення відповідно до чинного законодавства, а також розрахунків за придбане майно визначені Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 № 68/5 (далі - Тимчасовий порядок № 68/5).

Пунктом 1.2 Тимчасового порядку № 68/5 передбачено, що прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна за заявкою державного виконавця організовує і проводить спеціалізована організація, з якою органом державної виконавчої служби укладено відповідний договір.

Відповідно до пункту 3.1 Тимчасового порядку № 68/5 орган державної виконавчої служби укладає із спеціалізованою організацією договір, яким доручає реалізацію майна спеціалізованій організації за визначену винагороду за надані послуги з реалізації арештованого майна, яка встановлюється у відсотковому відношенні до продажної ціни лота.

Отже, з аналізу вищенаведених правових норм слідує, що реалізація майна, яке перебуває в іпотеці, та на яке накладено заборону відчуження, може бути здійснена органами державної виконавчої служби, що у даному випадку, виключає можливість добровільного виконання позивачем виконавчого листа у 7-денний термін з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з положеннями частини 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до вимог частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до пункту 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку. Прийнята державним виконавцем постанова про накладення штрафу на боржника, не виконана самостійно, є підставою для її примусового виконання.

Зі змісту наведеного пункту постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 № 3 слідує, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору є санкціями майнового характеру за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин судового рішення.

Оскільки, боржник у виконавчому провадженні № 46664570 був позбавлений можливості самостійно виконати судове рішення, суд дійшов висновку про відсутність підстав у відповідача для винесення постанови від 25.03.2015 про стягнення виконавчого збору в розмірі 478891,32 грн.

Крім того, у відповідності до частини 1 статті 11 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Згідно із постановою від 25.03.2015 ВП № 46664570 про стягнення з боржника виконавчого збору, виконавчий збір становить 478891,32 грн.

Зі змісту договору іпотеки від 12.12.2013 № 034-пп-01 видно, що заставна вартість земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення садівництва, площею 0,1200 га, кадастровий № НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Віта-Поштова, садове товариство «Сіверка» становить 288000,00 грн.

В наданих відповідачем копіях матеріалів виконавчого провадження №46664570 відсутній звіт експерта про оцінку вартості земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення садівництва, площею 0,1200 га, кадастровий НОМЕР_3, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Віта-Поштова, садове товариство «Сіверка».

Крім того, відповідач не навів обґрунтування визначення суми виконавчого збору саме у розмірі 478 791,32 грн.

Частинами 2, 4, 6 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що постанова від 25.03.2015 ВП №46664570 про стягнення з боржника виконавчого збору є протиправною, з огляду на що підлягає скасуванню.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 160-163, 181, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 25.03.2015 ВП № 46664570 про стягнення виконавчого збору.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати в сумі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп.).

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський