Справа № 821/333/15-а
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/333/15-а
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держземагентства у Херсонській області про визнання дій протиправними та скасування наказу,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Держземагентства у Херсонській області (далі - відповідач, ГУ Держземагентства), в якому просить:

- визнати протиправними дії ГУ Держземагентства щодо відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області, для ведення особистого селянського господарства;

- зобов'язати розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області, для ведення особистого селянського господарства та прийняти рішення за результатами розгляду вказаної заяви відповідно до вимог чинного законодавства.

- скасувати наказ ГУ Держземагенства у Херсонській області №21-151/19-14 від 17.12.2014 року «Про внесення змін до Наказу Головного управління від 23 жовтня 2014 року №21-81/19-14 «Про затвердження переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону» в частині включення до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону, лоту №81 земельної ділянки площею 2,0000 га на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

Вказані вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржувана відмова Держземагентства не відповідає ст. 118 Земельного кодексу України, оскільки включення земельної ділянки до переліку лотів для земельних торгів не може бути підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Крім того, позивач вказує, що заява про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо конкретної земельної ділянки була подана ОСОБА_1 до прийняття Держземагентством наказу №21-151/19-14 від 17.12.2014 року про внесення її до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону під лотом №81, а тому вважає, що даний наказ підлягає скасуванню у цій частині.

Відповідач надав письмові заперечення, згідно яких зазначає про правомірність оскаржуваної відмови, оскільки неможливість надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства обумовлена включенням даної земельної ділянки до переліку земельних ділянок, права на які виставляються на земельні торги згідно наказу ГУ Держземагентства у Херсонській області від 17.12.2014 року №21-151/19-14. При цьому, відповідач вказує, що включення земельної ділянки, на яку претендує ОСОБА_1, до такого переліку обґрунтовано виконанням доручення Віце-прем'єр-міністра України від 08.10.2014 року № 37732/0/1-14 в частині здійснення на регулярній основі аналізу попиту на земельні ділянки, що користуються попитом, а тому відсутні підстави для скасування наказу ГУ Держземагентства у Херсонській області від 17.12.2014 року №21-151/19-14 в частині його оскарження.

В судове засідання сторони не прибули, при цьому надали заяви про проведення судового засідання в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.12.2014р. за вх.№19-6203/0/14-14-СГ до ГУ Держземагентства у Херсонській області надійшла заява ОСОБА_1 від 03.04.2014р. про надання безкоштовно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га, що розташована на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства.

Листом від 25.12.2014р. №19-21-0.102-2523/15-14-СГ ГУ Держземагентства у Херсонській області відмовило позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безкоштовно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га, що розташована на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства.

Вважаючи відмову безпідставною та незаконною, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Згідно із ч.ч.1, 2, 3 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п. б ч.1 ст.121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

У відповідності із ч.ч.6, 7 ст.118 Земельного кодексу України, якою визначений порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

При цьому ч.7 ст.118 Земельного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме: підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, кожен громадянин України має установлене Земельним кодексом України право на одноразове безоплатне одержання у приватну власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, особистого селянського господарства та садівництва в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Для реалізації цього права громадянин подає до уповноваженого на розпорядження земельною ділянкою органу клопотання, в якому зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, а також графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні, яка повинна базуватись на вичерпному переліку підстав для такої відмови, який визначений ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

Як видно з наданих відповідачем доказів, заява позивача про надання безкоштовно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства повністю відповідала вимогам Земельного кодексу, в тому числі до неї було додано графічні матеріали щодо бажаного місця розташування земельної ділянки, а саме видане Відділом Держземагентства у Бериславському районі викопіювання з індексно-кадастрової карти Бургунської сільської ради, згідно якого пропонується для відведення земельна ділянка орієнтовною площею 2,00 га із земель запасу Бургунської сільської ради №10 у контурі №14, номери кадастрових зони і кварталу НОМЕР_2.

При цьому жодних доказів невідповідності указаного позивачем бажаного місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку - відповідачем не надано.

Як видно зі змісту листа-відмови від 25.12.2014р. №19-21-0.102-2523/15-14-СГ, відповідач в якості єдиної підстави для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою указав те, що земельна ділянка, яку бажає отримати у власність позивач, включена до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути сформовані як окремі лоти для продажу права оренди на них на земельних торгах у формі аукціону для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Тому з посланням на положення ст.ст.134, 136 Земельного кодексу України відповідач вважає, що ця земельна ділянка не може відчужуватись, передаватись у заставу, надаватись у користування до завершення торгів.

Судом встановлено, що наказом ГУ Держземагентства у Херсонській області від 23.10.2014р. №21-81/19-14 затверджено «Переліки земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону» (далі - Перелік).

Наказом ГУ Держземагентства у Херсонській області від 17.12.2014 року №21-151/19-14 внесено зміни до вказаного вище наказу від 23.10.2014р., доповнивши Перелік лотами №№80-99 згідно з додатком.

З додатку до наказу від 17.12.2014 року №21-151/19-14 чітко видно, що по Бериславському району та конкретно по Бургунській сільській раді дійсно внесено до Переліку як лоти №80 та №81 лише дві земельні ділянки площами 2,00 га та 4,00 га. з номером кадастрової зони і кварталу НОМЕР_1.

Однак з доданих позивачем до заяви про відведення земельної ділянки у власність графічних матеріалів щодо бажаного її місця розташування (викопіювання з індексно-кадастрової карти Бургунської сільської ради) видно, що позивач мав намір отримати у власність земельну ділянку зовсім в інших кадастрових зоні і кварталі, а саме з номером НОМЕР_2.

Доказів, що саме цю земельну ділянку включено до Переліку, сторонами до суду не надано.

Враховуючи наведене, суд вважає безпідставними доводи відповідача про включення земельної ділянки, яку бажає отримати у власність позивач, до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону, а відтак відмова позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з цих підстав є необґрунтованою.

Крім того слід врахувати, що така підстава для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, як включення тієї чи іншої земельної ділянки до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону - безпосередньо не передбачена ст.118 Земельного кодексу України.

Підсумовуючи викладене, суд вважає позовні вимоги про визнання протиправними дій ГУ Держземагентства щодо відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області, для ведення особистого селянського господарства та про зобов'язання відповідача розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) вказаної земельної ділянки - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач всупереч приписам ст.71 КАС України не довів належними і допустимими доказами правомірність своїх рішень і дій, які оскаржуються позивачем.

Щодо позовних вимог про скасування наказу ГУ Держземагенства у Херсонській області №21-151/19-14 від 17.12.2014 року «Про внесення змін до Наказу Головного управління від 23 жовтня 2014 року №21-81/19-14 «Про затвердження переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону» в частині включення до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону, лоту №81 земельної ділянки площею 2,0000 га на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області - суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 2, 3 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У зв'язку з цим слід зазначити, що право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього; судовому захисту у передбаченому КАС України порядку підлягають виключно порушені або оспорені права позивача - фізичної чи юридичної особи; порушення таких прав відбувається з боку суб'єкта владних повноважень та повинно бути наслідком прийняття ним по відношенню до позивача юридично значимих рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності.

Як зазначено Конституційним Судом України у п.4.1 рішення від 14 грудня 2011р. №19-рп/2011, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

З огляду на положення ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 8, 55 Конституції України, ст.6 КАС України, кожен має право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Як зазначено в абзаці 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003р. №3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Однак реалізація права на звернення до суду не гарантує обов'язкового і ефективного поновлення прав особи, якщо таке право, на захист якого подано позов, насправді не порушено.

Судом встановлені обставини, які спростовують доводи позивача про включення земельної ділянки, яку він бажає отримати у власність, до Переліку як лоту під №81, про що зазначалось вище.

При цьому в ході судового розгляду не здобуто доказів включення земельної ділянки, яку бажає отримати у власність позивач, до Переліку.

Оскільки земельна ділянка, яка включена до Переліку як лот під №81, насправді не є тією земельною ділянкою, яку бажає отримати у власність позивач, то наказ ГУ Держземагентства у Херсонській області №21-151/19-14 від 17.12.2014 року в оскаржуваній частині не порушує прав, свобод чи інтересів позивача.

Тому ці позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Держземагентства у Херсонській області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтованою площею 2,0000 га на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області, для ведення особистого селянського господарства, яка оформлена листом від 25 грудня 2014 року №19-21-0.102-2523/15-14-СГ.

Зобов'язати Головне управління Держземагентства у Херсонській області розглянути в установленому статтею 118 Земельного кодексу України порядку заяву ОСОБА_1 вхідний номер 19-6203/0/14-14-СГ від 02 грудня 2014 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтованою площею 2,0000 га на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області, для ведення особистого селянського господарства та прийняти за результатами розгляду вказаної заяви рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Пекний А.С.

кат. 6.2.1