Справа № 709/1929/14-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 709/1929/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Левченко В.В. Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

22 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

при секретарі: Погорілій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Лящівської сільської ради на постанову Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30.07.2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Лящівської сільської ради про стягнення середнього заробітку, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом до Лящівської сільської ради про стягнення середнього заробітку за червень 2014 року та відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн..

Постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30.07.2014 року позов задоволено частково: стягнути з Лящівської сільської ради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за червень 2014 року у сумі 2 689 грн. 63 коп. та 100 грн. моральної шкоди, а всього 2789 грн. 63 коп.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Лящівська сільська рада подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати незаконну, на їх думку, постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову та постановити нову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. При цьому апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Апеляційна інстанція повністю підтримує таку правову позицію з огляду на слідуюче.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Чорнобаївського районного суду від 31.05.2013 року по справі № 709/891/13-а ОСОБА_2 поновлено на посаді секретаря Лящівської сільської ради та секретаря виконавчого комітету Лящівської сільської ради. Постанова допущена до негайного виконання з 31.05.2013 р. у частині поновлення на посаді.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2013 р. вказане судове рішення залишено без змін.

Таким чином постанова Чорнобаївського районного суду від 31.05.2013 року по справі № 709/891/13-а набрала законної сили 05.12.2013 року, проте станом на 30.07.2014 року так і не виконана відповідачем.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів повідомляє наступне.

Відповідно до ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з ст. 236 Кодексу законів про працю України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. …. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Враховуючи те, що позивача так і не було поновлено на роботі, середній заробіток за час вимушеного прогулу за червень 2014 року відповідачем не виплачено, що не заперечується сторонами, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог щодо стягнення на його користь середнього заробітку за вказаний період.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 29.05.2014 року № К/800/5291/14.

В судовому засіданні представник апелянта лише посилався на те, що ОСОБА_2 не зявляється на роботі, оскільки являється депутатом сільради, в свою чергу, апеляційна інстанція наголошує на тому, що позивачку було звільнено з посади секретаря Лящівської сільської ради, а постановою Чорнобаївського районного суду від 31.05.2013 року поновлено на вказаній посаді, а відповідачем не надано доказів поновлення позивачки на роботі (зокрема, відповідного наказу ради).

При цьому, варто зауважити, що для видачі наказу про поновлення на роботі присутність звільненого працівника не вимагається, тобто не обов'язкова, а тому доводи апелянта щодо нез'явлення ОСОБА_2 на робочому місці, відмова приступити до виконання посадових обов'язків, в результаті чого рада була позбавлена можливості приймати будь-які рішення, розцінюються апеляційною інстанцією критично.

Згідно довідки № 398 від 10.05.2012 заробітна плата позивачки за 2 останні повні місяці роботи: січень 2012 р. - 2680,20 грн., лютий 2012 р. - 2699,06 грн., з чого слідує, що середня місячна заробітна плата позивачки складає - 2689,63 грн.

Також правомірно задоволено позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, оскільки внаслідок порушення трудових прав позивача протягом тривалого часу вона була позбавлена засобів до існування, пережила моральні страждання через невиконання судового рішення про поновленні її на роботі, вказані обставини вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя, тому, розмір моральної шкоди у сумі 100 грн. на думку апеляційної інстанції є справедливим та обгрунтованим.

Крім того, законність та обгрунтованість стягнення на користь позивачки середнього заробітку за час вимушено прогулу за лютий 2014 року за аналогічних підстав підтверджено постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18.03.2014 року, залишеної без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2014 року та Вищого адміністративного суду України від 09.12.2014 року.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, прийнятою з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205 та 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Лящівської сільської ради - залишити без задоволення.

Постанову Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30.07.2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 23.04.2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.