Справа № 815/946/15
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/946/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Токмілової Л.М.,

за участю: секретаря - Мороз А.П.,

представника позивача - Соколова В.М.,

представника відповідача - Павлова О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ" до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ» (надалі - ТОВ «ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області (надалі - ДПІ у Приморському районі м. Одеси або відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області №3 від 19.09.2014р.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що не погоджується з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, оскільки висновки акту перевірки, на підставі якого винесено дане ППР, ґрунтуються на матеріалах акту від 11.06.2014 року № 627/223/37276126 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ПРАУС» (Код ) щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин, її реальності та повноти відображення в обліку за квітень 2014 року, згідно якого: «зустрічною звіркою ТОВ «ПРАУС» (Код ) за квітень 2014 року не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентами, їх вид, обсяг, якість та розрахунки, а саме встановлено відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податкових операцій постачальники - ТОВ «ПРАУС» (Код ) - покупці за квітень 2014 року не мали та не могли мати ніякого юридичного змісту». Таким чином, ДПІ у Приморському районі м. Одеси області фактично підмінило перевірку господарської діяльності ТОВ «ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ» висновками акту від 11.06.2014 року № 627/223/37276126 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ПРАУС» (Код ) щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин, її реальності та повноти відображення в обліку за квітень 2014 року, тобто перенесло висновок про можливе порушення вимог ТОВ «ПРАУС» та ТОВ «ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ». Сам по собі факт господарських взаємовідносин ТОВ «ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ» з суб'єктами господарювання, які, можливо, порушували ті чи інші вимоги податкового законодавства, не може означати «автоматичного» порушення зобов'язань ТОВ «ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ».

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях. Як зазначено у запереченнях відповідача проти адміністративного позову, до перевірки не надано жодної заявки, додаткової угоди, паспорту (сертифікату) якості на паливо, отже неможливо встановити, як позивач дійшов висновку, що дане паливо відповідає встановленим стандартам якості. Як вбачається з автоматизованої інформаційної системи «Автомобіль» ДАІ МВС України, транспортні засоби на балансі ТОВ «ПРАУС» () - відсутні, що не дає можливості ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області встановити, яким чином здійснювалось транспортування товару від продавця до покупця. Отже, взаємовідносини між ТОВ «ЕНЕРГО ТЕЙДІНГ» з ТОВ «ПРАУС» мають ознаки безтоварних операцій, чим порушено вимоги ст. 198 ПК України. В результаті чого завищено податковий кредит з податку на додану вартість всього у розмірі 3179897,71 грн.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, надані сторонами докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України, яким врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ЕНЕРГО ТРЕДІНГ» підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ТОВ «ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ» зареєстровано 14.10.2009 за №0037125 (Т.1, а.с.14).

15.10.2009р. ТОВ «ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ» взято на податковий облік ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області за №88672.

Згідно статуту ТОВ «ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ» та Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 11.10.2013р. основним видом економічної діяльності ТОВ «ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ» є 47.30 роздрібна торгівля пальним (Т.1, а.с. 14).

ТОВ «ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ» на праві оренди належить 15 автозаправних станцій (надалі - АЗС), розташованих у межах Одеської області, що підтверджується договорами оренди АЗС №1 та №2 від 01.06.2013р. (Т.1, а.с. 84-89).

01.06.2011р. між ПАТ «ДНІПРОНАФТОПРОДУКТ» («Зберігач») та ТОВ «ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ» («Поклажодавець») укладено Договір зберігання №2404, відповідно до умов якого Зберігач зобов'язується приймати та зберігати нафтопродукти та інші товарно-матеріальні цінності (Товар), які передаються Поклажодавцем, і повернути їх Поклажедавцеві в схоронності за першою вимогою.

У квітні 2014р. ТОВ «ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ» (Постачальник) укладено з ТОВ «ПРАУС» (Продавець) Договори поставки нафтопродуктів №01/11, №01/55 від 01.04.2014р.,

№22/11, №22/40 від 22.04.2014р.

Відповідно до умов зазначених договорів, Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому Товар, згідно умов Договору. Номенклатура, кількість, ціна Товару та строк поставки визначаються Сторонами у Додаткових угодах до Договору, які є невід'ємною частиною договору. Постачальник зобов'язується передати Покупцю нафтопродукти згідно розділу 1 цього Договору за умови оформлення відповідних актів прийому-передачі або інших документів, які є невід'ємною частиною Договору. Відповідно до умов договорів поставка товару здійснюється на сонові заявки Покупця та підписаної сторонами Додаткової угоди до Договору. Товар поставляється партіями протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеній у кожній Додатковій угоді до Договору, на умовах EXW-резервуари нафтобаз ПАТ «ДНІПРОНАФТОПРОДУКТ» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «ДНІПРОНАФТОПРОДУКТ» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів (ІНКОТЕРМС-2010). Сторони укладають акти прийому-передачі товару, в яких вказуються найменування, кількість, ціну і вартість переданого товару. Сторони можуть укладати акти прийому-передачі (Т.1, а.с. 91-93, 97-99, 103-105, 109-111).

З матеріалів справи судом встановлено, що між ТОВ «ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ» (Постачальник) укладено з ТОВ «ПРАУС» (Продавець) укладалися додаткові угоди до вище вказаних договорів. Зокрема, відповідно до Додаткової угоди №00149 до Договору №01/55 від 01.04.14р. Постачальник зобов'язується поставити та умовах EXW- (резервуари нафтобаз ПАТ «ДНІПРОНАФТОПРОДУКТ» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «ДНІПРОНАФТОПРОДУКТ» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів, а Покупець зобов'язується прийняти до 30.04.2014р. Бензин автомобільний підвищеної якості А-95-Євро виду II класу D код товару за УКТЗЕД у кількості 426,820 т за ціною 15686,82 грн на загальну суму 6695448,51 грн. та 1339089,70 грн. ПДВ та Бензин автомобільний підвищеної якості А-95-Євро виду II класу D код товару за УКТЗЕД у кількості 28,158 т за ціною 15831,38 грн на загальну суму 4457800,00 грн., та 89156, 00 грн. ПДВ (Т.1, а.с. 112).

Також між сторонами укладено додаткові угоди №00034 до Договору №01/11 від 01.04.14р., №007123 до Договору №22/40 від 22.04.14р. та №00037 до Договору №22/11 від 22.04.14р. про постачання Товару на загальну суму 10509912,05 грн, у т.ч. 1751652,01 грн. ПДВ. (Т.1., а.с.94, 100, 106).

В період з 15.08.2014р. по 21.08.2014р. посадовими особами ДПІ у Приморському районі ГУ Міндоходів в Одеській області на підставі Наказу «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ», , щодо підтвердження взаємовідносин із ТОВ «ПРАУС» за період квітень 2014р.», проведено перевірку позивача, за результатами якої складено Акт перевірки №4755/15-53-22-30 від 29.082014р. (далі - Акт перевірки) (Т.1, а.с. 6-18).

Згідно висновків Акту перевірки, перевіркою встановлені порушення ТОВ «ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ»: п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, в результаті чого завищено податковий кредит з податку на додану вартість у сумі 3179897,71 грн., у тому числі у період звітності: квітень 2014 року - 3179897,71 грн.

(Т.1, а.с.18).

На підставі Акту перевірки ДПІ у Приморському районі прийняте податкове повідомлення-рішення від 19.09.2014р. №000822203, за яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 3974873,00 грн., у тому числі 3179898,00 грн. за основним платежем та 794975,00 грн. за штрафними санкціями (Т.1, а.с.62).

Як вбачається з Акту перевірки, під час проведення перевірки та прийняття за її результатами податкового повідомлення - рішення відповідач посилався на Акт ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 11.06.2014 року №627/223/37276126 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ПРАУС», код за щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин їх реальності та повноти відображення в обліку за квітень 2014 року згідно якого операції з продажу товарів по ланцюгу постачальники ТОВ «ПРАУС» () - покупці за квітень 2014 року не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентами, їх вид, обсяг, якість та розрахунки, а саме встановлено відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків операцій постачальники - ТОВ «ПРАУС» () - покупці за квітень 2014 року не мали та не могли мати ніякого юридичного змісту в зв'язку з наведеним вище. Звіркою ТОВ «ПРАУС» встановлено відсутність операцій, що підпадають під визначення статті 185 Податкового кодексу України за квітень 2014 року. У результаті проведеної перевірки ТОВ «ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ» по взаємовідносинам з постачальником товарів, робіт ТОВ «ПРАУС» посадовими особами відповідача встановлено відсутність у контрагентів власних, орендованих, одержаних за договорами лізингу складських, торгівельних виробничих та інших приміщень, які б суб'єкти господарювання могли використовувати при здійснені фінансово-господарської діяльності, трудових ресурсів, крім того, вищезазначені контрагенти мають стани платника податків відмінні від основного « 0». Також, перевіркою не підтверджується поставка товарів, виконання робіт та відповідно до п. 201.4 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ із змінами та доповненнями, податкові зобов'язання з податку на додану вартість не виникла у постачальника ТОВ «ПРАУС», не відображено в складі податкових зобов'язань в податкових деклараціях з ПДВ за відповідні періоди звітності, обсяг поставки у розмірі 3179897,71 грн. На підставі вищезазначеного вбачаються факти відсутності реальності здійснення господарської діяльності ТОВ «ПРАУС» з ТОВ «ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ» проведення фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, мають ознаки фіктивності, операції здійснюються через ланцюг посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, не мають реального товарного характеру та якими не підтверджується реальність здійснення фінансово-господарської діяльності. Таким чином, постачальник ТОВ «ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ», а саме ТОВ «ПРАУС» проведеною перевіркою не можливо підтвердити реальність здійснення господарських відносин з ТОВ «ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ» на загальну суму ПДВ - 3179897,71 грн. На підставі вищевикладеного, ТОВ «ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ» в порушення п.198.2, 198.3 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ із змінами та доповненнями, завищено податковий кредит по ПДВ на суму 3179897,71 грн., у тому числі у період звітності: квітень 2014 року - 3179897,71 грн.

Вивчивши матеріали справи, суд не погоджується з висновками Акту перевірки, та вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення, прийняте на підставі Акту перевірки, підлягає скасуванню, з огляду на таке.

Відносини, які виникають з приводу справляння податків і зборів, порядок адміністрування податків і зборів, права та обов'язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства в Україні регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 20.1.4 ст.20 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі - ПК України) встановлено право органів державної податкової служби проводити перевірки платників податків, але даною нормою законодавство чітко визначено, що ці перевірки повинні проводитися в порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених ПК України, а фактичні перевірки - ПК України та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п. 200.2 ПК України). Згідно п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 198.2. статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.201.4 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Згідно з приписами п.201.10 ст.201 Податкового кодексу податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту.

Отже, з вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Крім того, право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наступних умов: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної, яка має усі обов'язкові реквізити.

Судом встановлено, що контрагент позивача, ТОВ «ПРАУС» є платником податку на додану вартість (ІПН 50), що підтверджується свідоцтвом №200108906 (Т.2, а.с. 169).

Позивач отримав від свого контрагента-продавця податкові накладні на відпуск товару, оформлені належним чином, на загальну суму 19079386,26 грн, у т.ч. 3179897,71 грн. ПДВ (Т.1, а.с. 96, 102, 108, 114).

На підтвердження оплати постачання товару позивачем надані до суду платіжні банківські доручення №2099 від 30.05.2014р., №2191 від 17.06.2014р., №2234 від 20.06.2014р., №2237 від 23.06.2014р., №2240 від 23.06.2014р., №2241 від 23.06.2014р., №2255 від 24.06.2014р., №2261 від 25.06.2014р., №2262 від 25.06.2014р., №2263 від 25.06.2014р., №2271 від 26.06.2014р., №2272 від 26.06.2014р., №2280 від 27.06.2014р., №2281 від 27.06.2014р., №2282 від 27.06.2014р., №2283 від 27.06.2014р., №2284 від 27.06.2014р. та №2285 від 27.06.2014р., згідно яких ТОВ «ЕНЕРГО ТРЕДИНГ» перерахувало ТОВ «ПРАУС» за постачання товару за Договорами поставки нафтопродуктів №01/11, №01/55 від 01.04.2014р. та №22/11, №22/40 від 22.04.2014р. перераховано у загальній сумі 19078225,11 грн. (Т.1, а.с. 118-135).

Окрім того, юридичним фактом, який породжує право платника на податкову вигоду (зокрема, у вигляді права на зменшення об'єкта оподаткування ПДВ на суму податкового кредиту), є реальність господарської операції. За відсутністю факту придбання товарів відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту.

Відтак, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. При цьому, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів чи сплати грошових коштів. Таким чином, податкові зобов'язання та податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як вже зазначалося, посадові особи ДПІ у Приморському районі м. Одеси дійшли висновку про безтоварність операцій між позивачем та ТОВ «ПРАУС» посилаючись на Акт від 11.06.2014 року № 627/223/37276126 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ПРАУС» (Код ) щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин, її реальності та повноти відображення в обліку за квітень 2014 року». Відповідно до вказаного акту, реальність проведених господарських операцій ТОВ «ПРАУС» не підтверджується у зв'язку з відсутністю платника за податковою адресою, ненаданням до звірки будь-яких первинних документів, ненаданням бухгалтерських регістрів, відсутністю складських приміщень, незначною кількістю трудових ресурсів, що фізично не могли б виконати реалізовані підприємством товари (роботи, послуги), не підтвердженням фактів отримання товарів (робіт, послуг) по ланцюгу постачання від основних постачальників.

Крім того, у письмових запереченнях відповідач зазначав, що до перевірки не надавалися ані заявки на постачання товару, ані додаткові угоди, ані інші документи, які б підтверджували реальність господарських операцій.

Втім, як встановлено судом, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2014р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014р., по справі №804/9005/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Праус» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним дій, зобов'язання вчинити певні дії адміністративний позов задоволено повністю та постановлено визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо проведення зустрічної звірки ТОВ «ПРАУС» щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин їх реальності та повноти відображення в обліку за квітень 2014 року, за результатами якої складено Акт № 627/223/37276126 від 11.06.2014 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ПРАУС» () щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин їх реальності та повноти відображення в обліку за квітень 2014р.»; визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, які полягають у направленні Акту № 627/223/37276126 від 11.06.2014 року до ДПІ у містах та районах за місцезнаходженням контрагентів; визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, які полягають у встановленні у Акті № 627/223/37276126 від 11.06.2014 року відсутності за юридичною адресою підприємства первинних та бухгалтерських документів: договорів, накладних, товарно-транспортних, податкових накладних, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних, банківських виписок та будь - яких інших первинних бухгалтерських документів, регістрів бухгалтерського обліку, що засвідчують здійснення господарської діяльності; визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо не підтвердження ТОВ «ПРАУС» за квітень 2014 року реальності здійснення господарських відносин із контрагентами, їх виду, обсягу, якості та розрахунків, а саме встановлення відсутності об'єктів оподаткування та неможливості реального здійснення платником податків операцій постачальників - ТОВ «ПРАУС» () - покупці за квітень 2014 року не мали місце та не могли мати ніякого юридичного змісту; визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо встановлення у акті перевірки № 627/223/37276126 від 11.06.2014 року відсутності у ТОВ «ПРАУС» операцій, що підпадають під визначення ст. 185 Податкового кодексу України за квітень 2014 року.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 № 984 (надалі - Порядок), акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Тобто фактично в акті перевірки викладається суб'єктивна думка перевіряючого, його оціночні судження щодо наявності з боку платника порушень податкового та іншого законодавства та така думка не є обов'язковою для керівника податкового органу, уповноваженого приймати податкові повідомлення-рішення. Відтак висновки контролюючого органу про безтоварність господарських операцій повинні ґрунтуватися на всебічному дослідженні первинної документації, а не висновках інших актів контролюючих органів, які є відображенням суб'єктивної думки перевіряючих осіб.

Що стосується тверджень представника відповідача про ненадання до перевірки документів, суд вказує, що відповідно до п. 3.11 Порядку загальні положення акта (довідки) документальної планової перевірки (відповідні додатки до загальних положень) повинні містити інформацію про документи, які використані при перевірці, згруповані за типами (вказати період охоплення їх перевіркою та метод - суцільний, вибірковий).

Пункт 5.2 Порядку визначає, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів; у разі відмови посадових осіб платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт про складання такого акта відображається в акті документальної перевірки; у разі надання посадовими особами платника податків або його законними представниками посадовим (службовим) особам органу державної податкової служби письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти про надання таких пояснень необхідно відобразити в акті.

Як вбачається з Акту перевірки, на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, Акт не містить переліку документів, використаних при перевірці, як того вимагають приписи п. 3.11 Порядку. Також Акт перевірки не містить відомостей щодо відмови посадових осіб перевіряємого підприємства надати первинну документацію.

Крім того, зі змісту Акту вбачається, що при перевірці досліджувалися договори постачання нафтопродуктів між ТОВ «ЕНЕРГО ТРЕЙДИНГ» та ТОВ «ПРАУС» за квітень 2014 року та акти прийому-передачі товару.

Отже, суд не бере до уваги твердження представника відповідача щодо ненадання до перевірки необхідних документів на підтвердження реальності здійснення операцій з постачання товару.

Суд критично сприймає також і посилання відповідача на неможливість встановити, яким чином здійснювалось транспортування товару від продавця до покупця у зв'язку з відсутністю у ТОВ «ПРАУС» транспортних засобів, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 01.06.2013р. між ТОВ «ЕНЕРГО СЕРВІС» (Перевізник) та ТОВ «ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ» укладено Договір №12/01-06 перевезення вантажів автомобільним транспортом (Т.1, а.с. 167-169).

01.06.2013р. ТОВ «ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ» також укладено Договір перевезення вантажів автомобільним транспортом №120 з ТОВ «Торговий дім «КРЕМЕНЧУКНАФТОПРОДУКТСЕРВІС» (Т.1, а.с. 170-172).

Позивачем надано до суду товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти) Форми №1-ТТН (нафтопродукт), які засвідчують факт перевезення нафтопродуктів з нафтосховищ, які належать ПАТ «Дніпронафтопродукт», до АЗС, які перебувають в оренді у підприємства позивача, у квітні 2014 року (Т.1, а.с. 184-234).

Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено факт реальності господарських операцій з постачання нафтопродуктів, а відтак і правомірність включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість по операціям з придбання нафтопродуктів у ТОВ «ПРАУС».

За таких умов суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ» підлягають задоволенню, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення належить скасувати.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Відповідно до положень ст. 160 КАС України в судовому засіданні 06 квітня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 11, 14, 71, 86, 94, 158 - 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ" до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити повністю.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області №3 від 19.09.2014р.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено та підписано судом 14 квітня 2015 року.

Суддя Л.М. Токмілова

.