Справа № 816/5114/14
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2015 р.Справа № 816/5114/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.
Суддів: Макаренко Я.М. , Шевцової Н.В.
за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 24.02.2015р. по справі № 816/5114/14
за позовом військового прокурора Полтавського горнізону в інтересах ОСОБА_2
до Міністерства оборони України
про визнання незаконним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИЛА:
Військовий прокурор Полтавського горнізону в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби при Міністерстві оборони України у частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 та зобов`язати Комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби при Міністерстві оборони України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 , надіслати його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату.
Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.02.2015 р. по справі № 816/5114/14 адміністративний позов задоволено. Візнано протиправним і скасовано рішення Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби при Міністерстві оборони України, у частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 , викладене в пункті 17 Протоколу засідання Комісії від 20.11.2014 року № 26. Зобов`язано Комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби при Міністерстві оборони України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, що мало місце під час проходження військової служби, ОСОБА_2 та надіслати його разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги.
Представник відповідача Пономаренко В.І., не погодившись із постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з постановою суду обґрунтовує тим, що при прийнятті постанови судом першої інстанції було невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, та вказує що ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", в редакції Закону від 03.11.2006 р. №328-V на ОСОБА_2 не може бути поширена, а також вважає, що позовна заява військового прокурора Полтавського гарнізону містить позовні вимоги до суб`єкта, який не може бути відповідачем у даній справі, а тому вважає, що даний позов подано без додержання вимог, встановлених ст. 106 КАС України. Просить постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 24.02.2015р. по справі № 816/5114/14 скасувати, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просить суд апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати.
Військовий прокурор в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив суд залишити без змін постанову суду першої інстанції.
Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено судом апеляційної інстанції, що з 18.05.1981 р. по 29.03.1996 р. ОСОБА_3 проходив військову службу у Збройних Силах колишнього СРСР та України.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.03.1996 року № 61 ОСОБА_3 звільнено з військової служби у запас за віком з правом носіння військової форми (а.с.11).
З 20.12.2013 року позивач є інвалідом другої групи у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК від 22.01.2014 року та витягом з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 15.01.2014 року (а.с. 13-14).
Пунктом 17 Протоколу засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби при Міністерстві оборони України від 20.11.2014 року № 26 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 , оскільки на день його звільнення діяла ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яка передбачала державне обов`язкове особисте страхування та не передбачала виплату одноразової грошової допомоги (а.с. 39-40).
Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 № 8/5276/1 від 27.11.2014 року ОСОБА_3 повідомлено про відмову в призначенні йому одноразової грошової допомоги (а.с. 25).
Не погоджуючись з вказаною відмовою, військовий прокурор Полтавського гарнізону в інтересах ОСОБА_2 звернувся із даним позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а тому відповідач неправомірно відмовив йому в призначенні одноразової грошової допомоги.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ст. 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Згідно ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції до внесення змін від 03.11.2006 року Законом № 328-V) військовослужбовці, а також військовозобов`язані, призвані на збори, підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час загибелі або смерті, а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.
Умови страхування і порядок виплат страхових сум військовослужбовцям і військовозобов`язаним, призваним на збори, та членам їх сімей, встановлюються Кабінетом міністрів України.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" від 03.11.2006 року № 328-V (набрав чинності з 01.01.2007 року) були внесені зміни до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", зокрема стаття 16 була викладена у новій редакції та доповнена частиною 2, а саме у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом міністрів України.
Таким чином, право на отримання одноразової грошової допомоги виникає у осіб, інвалідність яких настала після набрання чинності змін до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", тобто з 01.01.2007 року.
Пунктом 2 постанови Кабінету міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб" від 28.05.2008 року № 499 (далі - Порядок) передбачено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 01.01.2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.
Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі: 27-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи; 24-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 20-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи, а у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі: 33-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи; 30-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 27-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.
З матеріалів справи встановлено, що в грудні 2013 року ОСОБА_2 медико-соціальною (експертною) комісією встановлено II групу інвалідності, зазначивши причину інвалідності - захворювання пов`язане з проходженням військової служби, а тому колегія суддів вважає, що твердження відповідача, що дія Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не поширюється на зазначені у позові спірні правовідносини є безпідставними. Більше того, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 був військовослужбовцем, а правові відносини щодо його інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби виникли та встановлені компетентними органами у грудні 2013 року.
Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів), затверджений постановою Кабінету міністрів України № 499 від 28.05.2008 року, поширюються та регулюють спірні правовідносини та держава, відповідно до вимог ст.ст. 3, 43, 46 Конституції України, повинна виконати свій обов`язок щодо соціального захисту громадянина.
З часу звільнення з військової служби до грудня 2013 року у позивача не було об`єктивної можливості реалізувати своє право на отримання компенсації згідно вимог діючого на той час законодавства, оскільки інвалідність йому встановлена не була.
Колегія суддів не приймає довід апеляційної скарги представника відповідача, що позовні вимоги прокурора звернені до Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, яка не є суб`єктом владних повноважень, оскільки відповідачем у даній справі є Міністерство оборони України і вказана Комісія діє при Міністерстві оборони України та розглядає питання, пов`язані із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, а протокол засідання даної Комісії затверджується Міністром оборони України.
Крім того, відповідач в апеляційній скарзі звертає увагу на Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", однак в преамбулі та ст. 1 вищевказаного Закону зазначено, що останній здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни. Колегія суддів вважає, що позивач в повній мірі виконав обов`язок щодо захисту Вітчизни, прослуживши 15 років в лавах Збройних Сил СРСР та України.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на отримання грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а тому відповідач неправомірно відмовив йому в призначенні одноразової грошової допомоги.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2014 р. по справі № 816/4288/14 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 24.02.2015р. по справі № 816/5114/14 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мінаєва О.М.
Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М. Шевцова Н.В.
Повний текст ухвали виготовлений 17.04.2015 р.