Справа № 16/9/94-НА
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року м. Київ К/9991/61063/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої Г.К., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому на постанову Господарського суду Хмельницької області від 25.06.2009 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.08.2011 по справі № 16/9/94-НА

за позовом Дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому

про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Підприємством до суду заявлений позов, з урахуванням уточнень, про встановлення відсутності повноважень Державної податкової інспекції на проведення позапланової перевірки, визнання неправомірними дій щодо проведення перевірки, скасування наказу та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.12.2005 № /0/4427 та № /0/4426, 25.01.2005 № /1/163, від 25.01.2006 №/1/164, від 18.02.2006 № /2/472 та №/2/47, від 20.03.2006 № /3/943 та №/3/941, від 20.03.2006 № /3/942, якими позивачу визначено податкові зобов'язання з податку на прибуток та з податку на додану вартість (далі - ПДВ) за порушення вимог Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" та Закону України "Про податок на додану вартість".

Позовні вимоги Підприємство обґрунтовує відсутністю з його боку порушень вимог вказаних нормативних актів та зазначає, що всі господарські операції з контрагентом фактично проведені та підтверджені належно оформленими первинними бухгалтерськими документами.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Постановою Господарського суду Хмельницької області від 25.06.2009, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.08.2011, позовні вимоги задоволено частково, оскаржувані податкові повідомлення - рішення скасовано, в решті позовних вимог відмовлено.

Судові рішення обґрунтовано тим, що позивачем цілком правомірно віднесено витрати на валові та сформовано податковий кредит з огляду на наявність у платника податку (позивача у справі) належним чином оформлених первинних документів та реальність здійснення господарських операцій.

Не погодившись із судовими рішеннями, відповідач до Вищого адміністративного суду України подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Державною податковою інспекцією проведена виїзна позапланова перевірка Підприємства з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства, за підсумками якої складено акт від 21.12.2005 № 2655/23-1/31100492.

У ході зазначеної перевірки встановлено порушення позивачем п. 32 ст. 1, п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5, п. 11.2.3 ст. 11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", в результаті чого занижено суми податкових зобов'язань з податку на прибуток на суму 208 333,00 грн. та з ПДВ - 166 666,00 грн.

Такі висновки фахівців контролюючого органу вмотивовано тим, що фактично господарські операції між позивачем та його контрагентом ТОВ "Укрінвопромінвест" не спричинили настання реальних правових наслідків, оскільки для перевірки не надано відповідних первинних документів, які б підтверджували б виконання робіт по кожному структурному підрозділу.

Зазначені висновки покладені в основу основних мотивів касаційної скарги.

Так, відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України від 28.12.1994 № 334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємства" валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Положеннями пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 вказаного Закону передбачено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії, з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Відповідно до п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону № 334/94-ВР не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, а пп. 5.4.4 п. 5.4 ст. 5 Закону № 334/94-ВР встановлено, що до складу валових витрат платника податку включаються витрати на проведення передпродажних та рекламних заходів стосовно товарів (робіт, послуг), що продаються (надаються) такими платниками податку.

Аналогічні вимоги щодо наявності первинних документів закріплено і у пп. 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону № 168/97-ВР, згідно якого не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

А відповідно до положень пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" покупець має право відобразити сплачені суми податку у податковому кредиті за умови використання отриманих товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.

А за змістом положень пп. 7.4.4. п. 7.4. ст. 7 Закону № 168/97-ВР, якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Отже, всі витрати господарюючого суб'єкта мають бути здійснені саме для і в межах провадження господарської діяльності, а не з іншими цілями, та підтверджені відповідними первинними документами. Це однаковою мірою стосується як витрат, пов'язаних із одержанням доходу господарюючого суб'єкту - фізичної особи, так і сум податкового кредиту з ПДВ.

Водночас, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів.

У ході розгляду справи судами було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судом на підставі ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, та іншим обставинам, що спростовують позицію державного податкового органу про недостовірність даних податкового обліку платника податків. Зокрема, судами досліджено первинні документи, які є підставою для бухгалтерського обліку та податкового обліку, встановлено реальне виконання договору та отримання позивачем послуг з обстеження системи охорони праці, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями належно оформлених первинних документів (договір підряду, податкова накладна, акт про завершення етапу робіт, платіжне доручення).

Крім того, вищезазначене підтверджується також висновком судово - економічної експертизи від 26.05.2009 № 1242, що призначалась по даній справі. Підстав недовіряти висновкам даної експертизи у суду немає.

Отже, висновки податкового органу щодо порушення позивачем вимог Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" та Закону України "Про податок на додану вартість" не узгоджуються з нормами матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, спростовуються належними та допустимими доказами, яким суди надали належний правовий аналіз у їх сукупності.

З огляду на зазначене у суду відсутні правові підстави для висновку про законність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

За таких обставин переглянуті судові рішення першої та апеляційної інстанцій у справі відповідають приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому відхилити.

Постанову Господарського суду Хмельницької області від 25.06.2009 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.08.2011 по справі № 16/9/94-НА залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді Г.К. Голубєва

А.О. Рибченко