Справа № 2а/0370/2790/11
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2011-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2011 року Справа № 2а/0370/2790/11

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мачульського В.В.,

при секретарі судового засідання Йовик С.Б.,

з участю представника позивача Потурай С.І.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Луцьку адміністративну справу за позовом Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення адміністративно-господарської санкції та пені,

ВСТАНОВИВ:

Волинське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось з адміністративним позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення адміністративно-господарських санкцій в сумі 11611,63 грн. та пені в сумі 629,88 грн., разом до сплати 12241,51 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі Закон) передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу на рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості одного робочого місця. Вищезгадані підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, у відповідності до ч. 2 ст. 19 Закону, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до встановленого нормативу і забезпечують працевлаштування інвалідів. Згідно рядка 01 Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2010 рік, поданого відповідачем, середньооблікова чисельність працюючих за 2010 рік фактично складала 43 чол., з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність складала 1 чол. Таким чином, відповідачем не був виконаний норматив для працевлаштування, не забезпечена середньооблікова чисельність інвалідів у кількості 1 особи. За невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій, на підставі ст. 20 Закону та Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю відповідачу було нарахована до сплати 11611,63 грн. адміністративно-господарських санкцій та пеню в сумі 629,88 грн., всього 12241,51 грн., що підтверджується розрахунком вартості робочого місця, розміру адміністративно-господарських санкцій і пені, які належить сплатити фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 до державного бюджету міста Луцька. В добровільному порядку вище вказана адміністративно-господарська санкція та пеня відповідачем сплачена не була.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю, з підстав наведених в позовній заяві. Просить суд стягнути з відповідача адміністративно-господарську санкцію та пеню за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Представник відповідача позов не визнав, у своїх письмових запереченнях та усних поясненнях з приводу заявлених вимог, посилається на те, що у відповідача працювало 2 інваліда і обов'язок підприємства створити робоче місце, а не підбирати інваліда на створені робочі місця. Просить суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до Положення про Фонд соціального захисту інвалідів затвердженого Постановою КМУ від 26 вересня 2002 року № 1434, із внесеними змінами від 15.11.2006 року № 1602 Фонд соціального захисту інвалідів є урядовим органом державного управління, який діє у складі Міністерства праці та соціальної політики України та підпорядковується йому.

Основним завданням Фонду соціального захисту інвалідів є контроль за виконанням підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами і організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, установленого Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» № 875-ХІІ від 21.03.1991р. (далі -Закон України № 875-ХІІ). Фонд соціального захисту інвалідів має право проводити перевірку підприємств щодо реєстрації, подання ними звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів, виконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та сплати адміністративно-господарських санкцій і пені, цільового використання наданих Фондом коштів. Суми адміністративно-господарських санкцій використовуються на фінансування заходів щодо соціальної, трудової, фізкультурно-спортивної та професійної реабілітації інвалідів. В зв'язку з цим, порушення відповідачем вимог чинного законодавства зачіпає інтереси держави у сфері соціального захисту інвалідів та завдає матеріальної шкоди Фонду соціального захисту інвалідів, який є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України № 875-ХІІ, забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості..

Частиною 3 статті 18 Закону України № 875-ХІІ, встановлено обов'язок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, встановлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно ч. 2 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першої цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Статтею 20 вказаного Закону передбачено, що підприємства, установи, організації, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша , ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 Закону, щороку до 15 квітня року, що настає за роком, в якому відбулося порушення нормативу місць для працевлаштування інвалідів, згідно Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70, сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Згідно пункту 2 Порядку, обчислення суми адміністративно-господарських санкцій проводиться роботодавцями самостійно згідно з Інструкцією щодо заповнення форми № 10 ПІ (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів», затвердженою наказом Мінпраці України 10 лютого 2007 року № 42. Вищевказаний звіт подається роботодавцями щороку до 01 березня відділенням Фонду соціального захисту інвалідів, в яких вони зареєстровані.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема зі звіту форми № 10-ПІ, середньооблікова чисельність працюючих за 2010 рік у відповідача фактично складала 43 чоловіка, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність складала 1 чоловік. Відповідно до вимог вище вказаного закону, норматив для працевлаштування відповідачем інвалідів складає 2 особа, який відповідачем не виконаний, оскільки, згідно ч. 5 ст. 19 Закону, виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Зі списку працюючих інвалідів , які мали інвалідність , у відповідача працювало дві особи. Однак, інвалід 3 групи (довічно) ОСОБА_4 була прийнята на роботу 12.11.2010 року. Тобто в статусі інваліда особа на підприємстві працювала в 2010 році тільки 2 місяці. Відповідно до Інструкції зі статистики чисельності працівників від 28.09.2005 року № 286 середньооблікова чисельність інвалідів у відповідача в 2010 році становила 1 особа.

Згідно листа Луцького міського центру зайнятості № 4000/05-04 від 24 жовтня 2011 року вбачається, що протягом 2010 року на обліку в центрі зайнятості перебували інваліди, які потребували працевлаштування. Підприємець ОСОБА_3 з листами про наявність вакантних місць на підприємстві та необхідність направлення інвалідів не зверталась.

За таких умов суд приходить до висновку, що роботодавцем не забезпечено нормативу робочих місць в кількості 1 особи.

Крім цього, виходячи із положень Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, несплата санкцій тягне нарахування пені у розмірі 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України за кожний календарний день прострочення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач не здійснив передбачених чинним законодавством заходів щодо створення умов для працевлаштування інвалідів та заходів щодо інформування вищезазначених органів про наявну можливість на підприємстві для працевлаштування інвалідів, чим позбавив можливості виконання органами, зазначеними в ст. 18 Закону України № 875-ХІІ, свого обов'язку стосовно безпосереднього працевлаштування інвалідів.

Відповідно до повідомлення від 21.03.2011 року вихідний № 06/01-17/1507, надісланої Волинським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів до підприємця ОСОБА_3 вбачається, що відповідачу було запропоновано в добровільному порядку сплатити заборгованість в сумі 11611,63 грн. до державного бюджету міста Луцька, яка нею сплачена не була.

Отже, суд вважає, що позовні вимоги Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, пред'явлені до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення адміністративно господарської санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів на суму 11611,63 грн., та пені в сумі 629,88 грн., всього на загальну суму 12241,51 грн., обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Відповідно ч.4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 11,17,94,158,160,162,163,186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі ст.ст. 18,19,20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на користь Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів в дохід Державного бюджету міста Луцька адміністративно-господарську санкцію в сумі 11611 (одинадцять тисяч шістсот одинадцять) гривень 63 копійки та пеню в сумі 629 (шістсот двадцять дев`ять) гривень 88 копійок, всього на загальну суму 12241 (дванадцять тисяч двісті сорок одну) гривню 51 копійку.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 28 жовтня 2011 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий

Суддя В.В.Мачульський