Справа № 826/3742/13-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року м. Київ К/800/48121/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2013 року у справі №826/3742/13-а за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:
У березні 2013 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до

Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності щодо незабезпечення позивача житловим приміщенням для постійного проживання, зобов`язання забезпечити позивача та його родину постійним житлом, зобов`язання забезпечити позивача та його родину службовим житлом на період відсутності постійного житла.
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначив, що як військовослужбовець, разом зі своєю сім`єю, з 1998 року перебуває на квартирному обліку Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, що є структурним підрозділом Міноборони України, і має право на отримання однокімнатної квартири в м. Києві, у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Однак зі своєю сім`єю позивач фактично мешкає в гуртожитку №11 Київського національного університету ім. Т.Шевченка, оскільки Міноборони не бажало забезпечити позивача, як свого офіцера службовим житлом, не бажає надавати його у постійне користування як колишньому військовослужбовцю, та не проводить компенсацію за піднайом.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2013 року, в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2013 року, та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на те, що при прийнятті зазначених судових рішень було порушено норми матеріального та процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом начальника Генерального штабу Збройних сил України від 31 серпня 2005 року №339 ОСОБА_1 звільнений з військової служби в запас за пп. «в» п. 67 (у зв`язку зі скороченням штату), з вислугою років 31 рік та правом залишення на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України.
Відповідно до довідки №6160 від 02.07.2012 ОСОБА_1 із сім`єю перебуває на квартирному обліку у ЖК гарнізону м. Київ.
На думку позивача, протиправна бездіяльність відповідача полягає в тому, що в порушення вимог ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивача не забезпечено житловим приміщенням для постійного проживання або грошовою компенсацією за належне для отримання житлове приміщення.
Відмовляючи в задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що в даному випадку права позивача не порушені, а передумовою для виникнення обов`язку у відповідача щодо реалізації права військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей на забезпечення житловим приміщенням є наявність житлової площі та наближення черги за списком осіб на отримання такого житла.
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з такими висновками судів та вважає їх обґрунтованими, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 43 Житлового кодексу України, громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).
Згідно з п.8 ст.1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку із реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей», забезпечення житлом осіб, які звільнилися з військової служби і потребують поліпшення житлових умов, провадиться відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з абзацом 4 частини 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Згідно з ч.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі її розформування у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом першочергового одержання житла.
Згідно з п.1.7 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 577 від 06 жовтня 2006 року та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 30 жовтня 2006 року за № 1171/13045, усі житлові приміщення для постійного проживання, які надходять до гарнізону для забезпечення військовослужбовців, розподіляються згідно з гарнізонною чергою, виходячи з часу перебування військовослужбовців на квартирному обліку за рішенням квартирно-експлуатаційного органу, погодженим з гарнізонною житловою комісією, житловою комісією військової частини та затвердженим начальником гарнізону. Розподіл службових житлових приміщень здійснюється начальником гарнізону між військовими частинами гарнізону пропорційно кількості військовослужбовців, що потребують службових житлових приміщень, рапорти яких зареєстровані у військовій частині в Журналі реєстрації рапортів військовослужбовців щодо надання службових житлових приміщень.
За змістом п. 4.1 вказаної Інструкції встановлено, що військовослужбовці забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання, згідно з чергою, яка визначається часом зарахування на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов (включення до Списків осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень або Списків осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень).
Аналогічні положення містяться в пункті 4.1 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року №737 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за №24/20337, а саме, військовослужбовці та особи звільнені з військової служби, які перебувають на квартирному обліку у ЗС України, забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання в населеному пункті за місцем перебування їх на квартирному обліку згідно з чергою, яка визначається часом зарахування на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень (додаток 10 до цієї Інструкції) або списків осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень (додаток 11 до цієї Інструкції).
Таким чином, аналіз правових норм свідчить про те, що військовослужбовці забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання згідно з чергою, яка визначається часом зарахування на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з довідки Житлової комісії гарнізону м. Києва № 8862, станом на 15 квітня 2013 року ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку військовослужбовців у гарнізоні м. Києва зі складом сім`ї 2 особи, з 31 серпня 2005 року у загальній черзі за №4300, а також у списках для першочергового отримання житла, як ветеран військової служби, за №1413.
Колегія суддів вважає вірним висновок судів попередніх інстанцій про те, що передумовою для забезпечення позивача житловим приміщенням є наявність житлової площі та наближення черги за списком осіб на отримання такого житла. Суд не вправі порушувати право осіб на отримання житла, які були раніше взяті на облік, ніж позивач.
За таких обставин, судова колегія вважає, що судом першої та апеляційної інстанцій повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовані до них норми матеріального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2013 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: