Справа № 825/275/15-а
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/275/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Клопот С.Л.
Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е., при секретарі - Війтович Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою прокурора Чернігівської області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року адміністративну справу за позовом прокурора м. Чернігова до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами,

ВСТАНОВИВ

Прокурор м. Чернігова звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у сумі 4 274 грн. 53 коп.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі прокурор м. Чернігова, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 11 січня 2014 року на підставі направлення на перевірку від 09.01.2014 № 015330, інспекторами Управління Укртрансінспекції у Київській області, проведено рейдову перевірку дотримання ФОП ОСОБА_2 вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Результати перевірки оформлено актом № 003374 від 11.01.2014 р.

Згідно цьому акту, акту «Про перевищення транспортним засобом встановлених обмежень загальної маси та (або) осьових навантажень» № 149 від 11.01.2014 р. та довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю позивачем порушено ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» внаслідок перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень.

Такий висновок обґрунтовано тим, що належний позивачеві автомобіль марки MERSEDES-BENS, державний № НОМЕР_1, рухаючись по маршруту с. Новеселівка - м. Бориспіль протяжністю 160 км., при допустимій повній масі 38 т мав повну масу 46,050 т.

За даними розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 149 від 11,01.2014 р. за перевищення нормативних параметрів ФОП ОСОБА_2 повинен сплатити 393,60 євро.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, 11 січня 2014 року управлінням Укртрансінспекції у Київській області нараховано ФОП ОСОБА_2 плату за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування на загальну суму 393,60 євро, в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим НБУ на день складання розрахунку - 4 274, 53 грн.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року № 2344-III (надалі за текстом - «Закон № 2344-III»).

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону № 2344-III, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30, рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Згідно пункту 28 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою КМУ від 27.06.2007 року № 879 (надалі за текстом «Порядок № 879») плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Методику розрахунку плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту встановлено у п. 30 Порядку № 879.

Відповідно до п. 31.1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Закону № 2344-III у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції посилався на те, що чинним законодавством не передбачене право жодного державного органу, в тому числі і прокуратури, на примусове стягнення плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автодорогами загального користування у випадку не сплати їх в добровільному порядку.

На думку колегії суддів, зазначений висновок суду є наслідком неповного з'ясування судом обставин справи та неналежного застосування нормативно-правових актів, що регулюють ці правовідносини.

У відповідності з п. 21 Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Із наведеного випливає, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу є обов'язковим платежем, який дає право на рух транспортного засобу.

У даній ситуації перевищення вагового габаритного нормативного параметра автомобіля відповідача склало майже 17 %. При цьому цей автомобіль продовжив подальший рух за маршрутом перевезення.

Таким чином, логічним та обґрунтованим є висновок про те, що у разі несплати автомобільним перевізником обов'язкового платежу, останній підлягає стягненню з нього в примусовому порядку.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-XII, підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Частиною 2 ст. 60 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Суд першої інстанції на зазначені положення уваги не звернув та припустився помилки відмовивши у задоволенні позову.

З огляду на викладене ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню, як таке що не відповідає вимогам статті 159 КАС України щодо законності та обґрунтованості, з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись статтями 160, 198, 202, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу прокурора Чернігівської області задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в доход Державного бюджету України 4 274 грн. (чотири тисячі двісті сімдесят чотири) грн. 53 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення постанови в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Т.М.Грищенко

суддя В.Е.Мацедонська

Постанова складена в повному обсязі 21 квітня 2015 р.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.