Справа № 808/1409/15
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
07 квітня 2015 року (о 17 год. 15 хв.) Справа № 808/1409/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суду складі:
головуючого судді Батрак І.В.,
за участю секретаря судового засідання Батечко М.Д.,
представника відповідача Омельченко Р.М.,
представника третьої особи Хланя В.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
до військової частини пп НОМЕР_1 ,
третя особа військова частина НОМЕР_2
про визнання дій неправомірними та стягнення грошової компенсації за піднайомом (найом) житлового приміщення.
До Запорізького окружного адміністративного суду (далі суд) звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з адміністративним позовом до військової частини пп НОМЕР_1 (далі відповідач), третя особа військова частина НОМЕР_2 (далі - третя особа), в якому просить суд:
визнати неправомірними дії військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , в невиплаті позивачеві грошової компенсації за піднайом (найом) ним жилого приміщення за період з 04.07.2014 по 19.08.2014;
стягнути з військової частини - польова пошта НОМЕР_1 на користь позивача грошову компенсацію за піднайом (найом) ним жилого приміщення в розмірі 4 293,45 грн. за період з 04.07.2014 по 19.08.2014.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Зокрема, вказує, що проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_2 у військовому званні підполковник на посаді командира реактивного артилерійського дивізіону. Посилається на п.5 Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень та зазначає, що в зв`язку тим, що під час проходження військової служби позивач не був забезпечений жилим приміщенням, не отримав за рахунок держави грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення та військова частина не орендувала для позивача та членів його сім`ї житло, 04.07.2014 звернувся із рапортом на виплату компенсації разом із відповідними документами до командира ВЧ НОМЕР_3 . Проте, грошова компенсація була виплачена з 20.08.2014 моменту реєстрації за адресою військової частини по 31.12.2014 у розмірі 12 240,90грн., а не з моменту реєстрації рапорту 04.07.2014. На підставі викладеного, вважає неправомірними дії відповідача щодо невиплати грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення за період з 04.07.2014 по 19.08.2014 та просить адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.
Представник третьої особи у судовому засіданні проти позову заперечив у повному обсязі. Пояснив, що у відповідності до чинного законодавства грошова компенсація виплачується починаючи з дня реєстрації поданого в установленому порядку рапорту на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла. При цьому, разом із рапортом позивачем було надано довідку про первинну реєстрацію особи переселенця.
На підставі ст. 160 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.
Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, судом встановлені наступні обставини.
На підставі Указу Президента України від 24.03.2014 №339/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23.03.2014 «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України» військова частина НОМЕР_4 09.04.2014 була передислокована з тимчасово окупованої території м. Сімферополя до м. Запоріжжя та поставлена на фонд військової частини НОМЕР_3 (після 19.11.2014 - військова частина польова пошта НОМЕР_1 ).
З 11.04.2014 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 17.04.2014 №244 Військова частина НОМЕР_4 була зарахована на грошове забезпечення Військової частини НОМЕР_3 .
Позивач подав командиру ВЧ НОМЕР_3 рапорт на виплату йому грошової компенсації за піднайом (найм) житла разом з пакетом документів, визначеним постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 №450, який згідно печатки вхідної кореспонденції військової частини НОМЕР_3 був зареєстрований 04.07.2014 за вх. №393/4.
20.08.2014 позивача разом із сім`єю зареєстровано за адресою військової частини НОМЕР_3 , про що видано довідку з місця проживання про склад сім`ї та прописку від 27.08.2014 №2784/3.
Із матеріалів справи та пояснень осіб, які беруть участь у справі, судом встановлено, грошова компенсація позивачу була нарахована та виплачена з часу постійної реєстрації, а саме 20.08.2014.
З метою виконання вимог спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 14.08.2014 №Д-322/1/29ДСК та наказу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 19.08.2014 №7/ОШР/ДСК з 30.09.2014 умовне найменування - військова частина НОМЕР_4 анульовано та надано нове умовне найменування - військова частина НОМЕР_2 , що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 №1 від 30.09.2014 «Про перехід на нове умовне найменування військової частини».
Згідно довідки від 27.03.2015 №1165 вбачається, що відповідно до наказу командира військової частини від 19.11.2014 №961ДСК з 19.11.2014 військової частини НОМЕР_3 змінила умовне найменування на військова частина пп НОМЕР_1 .
Не погоджуючись із тим, що грошова компенсація нараховувалась та була виплачена не з дати реєстрації рапорту, а з дати реєстрації позивача за адресою військової частини НОМЕР_3 , 13.02.2015 позивач надав до командира військової частини пп НОМЕР_1 звернення з проханням виплатити йому грошову компенсацію починаючи з 04.07.2014.
Вважаючи дії відповідача в невиплаті позивачеві грошової компенсації за піднайом (найом) ним жилого приміщення за період з 04.07.2014 по 19.08.2014 неправомірними, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення грошової компенсації у розмірі 4 293,45 грн.
Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІІ (далі Закон №2011-ХІІІ).
За приписами ст.1 Закону №2011-ХІІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 1-2 Закону №2011-ХІІІ передбачено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до ст. 2 Закону №2011-ХІІІ ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Згідно ч.1 ст. 12 Закону №2011-ХІІІ Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.
У разі відсутності службового жилого приміщення військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови в таких казармах повинні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян. Для інших військовослужбовців військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовця та членів його сім`ї або за бажанням військовослужбовця виплачувати йому грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення.
Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 № 450 затверджено Порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень (далі - Порядок №450), яким визначено розмір та механізм виплати грошової компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень (далі - грошова компенсація) таким категоріям військовослужбовців Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки та Держспецтрансслужби:
особам офіцерського складу, у разі коли вони не забезпечені жилими приміщеннями за місцем проходження військової служби, не отримали за рахунок держави грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення та перебувають на квартирному обліку, а також якщо військова частина не орендує для них та членів їх сімей житло;
курсантам вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які мають сім`ї, у разі ненадання їм жилої площі в сімейних гуртожитках, відсутності таких гуртожитків та жилого приміщення за місцем проходження військової служби (навчання).
Відповідно до п.4 Порядку №450 грошова компенсація виплачується починаючи з дня реєстрації поданого в установленому порядку рапорту військовослужбовця, зокрема, особам офіцерського складу - за місцем проходження військової служби згідно з наказом командира (начальника) військової частини.
За приписами п.5 Порядку №450, для отримання грошової компенсації військовослужбовець разом з рапортом подає такі документи:
- копії паспорта військовослужбовця та повнолітніх членів сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов;
- копії облікової картки фізичної особи - платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному органу державної податкової служби і мають відмітку в паспорті) військовослужбовця та повнолітніх членів сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов;
- інформацію (витяг, інформаційну довідку) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про належне військовослужбовцю та членам його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, нерухоме майно;
- довідку про склад сім`ї та реєстрацію місця проживання (перебування), видану житлово-експлуатаційною організацією, підприємством, установою або органом місцевого самоврядування;
- довідку квартирно-експлуатаційного органу про перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов (для осіб офіцерського складу, зазначених у пункті 1 цього Порядку);
- копію завіреної належним чином довідки про отримання (неотримання, здачу) жилого приміщення з попереднього місця проходження військової служби, видану квартирно-експлуатаційним органом (службою) Міноборони, Національної гвардії, відповідним підрозділом Служби безпеки або Держспецтрансслужбою (для осіб офіцерського складу, зазначених у пункті 1 цього Порядку, крім осіб, які прибули з тимчасово окупованої території України);
- копію свідоцтва про шлюб (за наявності);
- копію свідоцтва про народження дитини (за наявності).
Судом встановлено, що відповідач мотивує відмову у виплаті грошової компенсації позивачу тим, що останнім разом з рапортом не був наданий повний пакет документів необхідний для здійснення виплати грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення, а саме не було надано довідку про склад сім`ї та реєстрацію місця проживання (перебування), видану житлово - експлуатаційною організацією, підприємством, установою або органом місцевого самоврядування.
Наказом Міністерства оборони України від 19.06.2014 року № 401 затверджено Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі Інструкція № 401), розділом 8 якої врегульовано Порядок та розмір виплати грошової компенсації деяким категоріям військовослужбовців ЗС України за піднайом (найом) ними жилих приміщень.
Пунктом 8.1 Інструкції № 401 передбачено, що грошова компенсація за піднайом (найом) жилого приміщення виплачується: особам офіцерського складу у разі, якщо вони не забезпечені жилими приміщеннями за місцем проходження військової служби (навчання), не отримали за рахунок держави грошову компенсацію за належне їм для отримання жиле приміщення та перебувають на квартирному обліку, а також якщо військова частина не орендує для них та членів їх сімей житло.
Згідно п. 8.3 Інструкції № 401 грошова компенсація виплачується починаючи з дня реєстрації поданого в установленому порядку рапорту на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла, незалежно від дати видання наказу командира (начальника) військової частини чи керівника вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу: особам офіцерського складу - за місцем проходження військової служби (навчання) згідно з наказом командира (начальника) військової частини.
Судом встановлено, що при поданні рапорту позивачу не було відмовлено у його реєстрації з причин неповноти обов`язкових документів, перелік яких міститься в п. 5 Порядку №450, а навпаки зазначений рапорт був зареєстрований військовою частиною 04.07.2014, про що свідчить відтиск вхідного штампу відповідача та представником відповідача у судовому засіданні не заперечено.
Твердженням представника відповідача щодо відсутності довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку на момент подання позивачем рапорту на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла суд вважає необґрунтованим, оскільки позивачем до рапорту було надано довідку про первинну реєстрацію особи переселенця від 17.08.2014 №208, видану черговим штабом по роботі з вимушеними переселенцями, які прибувають на територію Запорізької області з Автономної Республіки Крим, м. Севастополь, Донецької та Луганської областей Головного управління ДСНС України у Запорізькій області.
На підставі аналізу вищевикладених норм та матеріалів справи, суд вважає, що позивач здобув право на виплату грошової компенсації з 04.07.2014 (з дня реєстрації поданого рапорту), а не з 20.08.2014 (з моменту постійної реєстрації позивача за адресою військової частини НОМЕР_3 ).
Що стосується розрахованої до стягнення позивачем суми грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 2 Порядку №450 грошова компенсація особам офіцерського складу та курсантам, зазначеним у п. 1 цього порядку (далі - військовослужбовці), виплачується щомісяця (у поточному місяці за попередній) в розмірі, що не перевищує серед інших у містах Сімферополі, Севастополі та обласних центрах - 1,5 мінімальної заробітної плати. При цьому військовослужбовцям за наявності у них трьох і більше членів сім`ї зазначені розміри збільшуються в 1,5 рази.
Під час судового розгляду встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи довідкою від 30.03.2015 №439 та наказами командира військової частини від 08.08.2014 №277, від 01.09.2014 №287, №329 від 29.09.2014, від 31.10.2014 №29 про виплату компенсації за піднайом жилих приміщень військовослужбовцям військової частини, нарахування та виплата грошової компенсації за піднайом (найом) житла позивачу розпочалась не з моменту реєстрації рапорту 04.07.2014, а саме з серпня 2014 року в сумі виплати 1 060,83 грн., в період з вересня по грудень 2014 року у сумі 2 740,50 грн. щомісяця.
Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо неправомірності дій відповідача щодо невиплати позивачу грошової компенсації за піднайом (найом) останнім жилого приміщення в період з 04.07.2014 по 20.08.2014 у сумі 4 293,45 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Як встановлено ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведена правомірність дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати неправомірними дії військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) ним жилого приміщення за період з 04.07.2014 по 19.08.2014.
Стягнути з військової частини - польова пошта НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за піднайом (найом) ним жилого приміщення за період з 04.07.2014 по 19.08.2014 у розмірі 4 293,45 грн. (чотири тисячі двісті дев`яносто три гривні сорок п`ять копійок).
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.
Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Батрак