Справа № 826/20208/14
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів: при секретарі Міщука М.С. Бєлової Л.В., Гром Л.М. Доценку О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Ростекс Плюс» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ростекс Плюс» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Ростекс Плюс» (далі Товариство або позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі ДПІ або відповідач), у якому з урахуванням уточнення до позову просило: визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 19.11.2014 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі про скасування постанови Товариство посилається на те, що укладений між позивачем та ТОВ «Айпі світ» договір про надання послуг був реально виконаний, про що свідчать належним чином оформлені копії первинних документів.

Відповідно до частини 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки, будучи належним чином повідомлені про час та місце судового засідання позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, фіксування звукозаписувального засобу при розгляді справи не здійснювалось.

Перевіривши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 20.10.2014 року по 24.10.2014 року ДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаєморозрахунках з ТОВ «Айпі світ» за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року.

За результатами перевірки складено Акт №1195/26-54-22-01-37195152 від 31.10.2014 року (далі Акт перевірки), яким встановлено порушення:

- пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено суму податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за липень 2014 року, у розмірі 37 602 грн. та завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за липень 2014 року на суму 79 231 грн.

На підставі Акту перевірки ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № від 19.11.2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: ПДВ на загальну суму 56 403 грн., з яких 37 602 грн. за основним платежем та 18 801 грн. - штрафними санкціями.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з не встановлення реальності здійснення спірних господарських операцій між позивачем та його контрагентом, оскільки суду не надано жодних належних первинних та бухгалтерських документів, які б посвідчували фактичне надання ТОВ «Айпі Світ» послуг.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Згідно із пунктами 198.1, 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт і послуг), вартість яких відноситься до складу витрат виробництва (обігу).

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктами 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Згідно із пунктом 200.3 статті 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку.

Як вбачається з матеріалів справи, протягом перевіряємого періоду, Товариство отримувало послуги від ТОВ «Айпі Світ» з передпродажної підготовки товарів (сантехнічного обладнання).

Так, між TOB «Ростекс Плюс» (Замовник) та TOB «Айпі Світ» (Виконавець) укладено Договір про надання послуг з передпродажної підготовки товарів №0107/14 від 01.07.2014 року, відповідно до умов якого Виконавець, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов'язується за завданням Замовника, надавати послуги з передпродажної підготовки товарів:

- перевірка на відсутність сколів/зламів/тріщин/подряпин сантехнічного обладнання;

- очистка від пилу та забруднення сантехнічного обладнання;

- сортування сантехнічного обладнання;

- підготовка сантехнічного обладнання до продажу кінцевому споживачу;

- розміщення на складі за артикулами/номерами/кодами сантехнічного обладнання;

- вибраковка виявленого пошкодженого/невідповідної якості/комплектності тощо сантехнічного обладнання.

Перелік послуг визначається в Завданнях до договору.

Замовник зобов'язаний своєчасно забезпечувати Виконавця всім необхідним для виконання виданих Завдань, передбачених Договором №0107/14, в тому числі товарами/обладнанням.

Згідно вказаного Договору, Виконавець зобов'язується виконати зазначений в договорі об'єм робіт, а Замовник за послуги, надані Виконавцем, перераховує на його рахунок, за реквізитами, вказаними в цьому договорі, плату в розмірі, встановленому у відповідному Додатку, який є невід'ємною частиною Договору.

Місце надання послуг відповідно до Додатку №1 від 01.07.2014 року є склад Виконавця за адресою м. Київ, пров. Приладний, 10.

В апеляційній скарзі Товариством зазначено, що дані послуги позивачем було замовлено саме у TOB «Айпі Світ», оскільки для виконання даних робіт, які зазначені в договорі, потрібні робітники відповідної кваліфікації та з відповідним обладнанням, Це стало підставою для укладення даного Договору між TOB «Ростекс Плюс» та TOB «Айпі-світ».

На підтвердження виконання умов Договору №0107/14 від 01.07.2014 року позивачем надано податкову накладну №262 від 29.07.2014 року, акт здачі прийняття робіт №ОУ-0000001 від 31.07.2014 року, банківські виписки та платіжне доручення ПАТ КБ «Євробанк» №13 від 29.07.2014 року.

Суму податку на додану вартість за зазначеною податковою накладною позивачем включено до податкового кредиту за липень 2014 року.

Дослідивши зазначені письмові докази колегія суддів дійшла висновку, що вони не є достатніми для підтвердження фактичного здійснення господарських операцій з TOB «Айпі Світ», так як наявність первинних документів є обов'язковою, але не достатньою умовою для формування валових витрат, оскільки факт виконання зобов'язання за правочином зумовлює складання й інших документів, а тому, формальне складення лише первинного документа не є беззаперечним доказом реальності конкретної господарської операції.

Отже, надані позивачем докази є обов'язковими, але не вичерпними, оскільки предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції, а відтак і обґрунтованість визначення податкового кредиту та зменшення оподатковуваного доходу на суму витрат позивача.

При цьому, колегія суддів вважає, що при дослідженні господарської операції слід звернути увагу й на те, що документи та інші дані, що спростовують чи підтверджують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.

Відповідно до пункту 186.1 статті 186 ПК України місцем постачання товарів є: фактичне місцезнаходження товарів на момент їх постачання (крім випадків, передбачених у підпунктах «б» і «в» цього пункту); місце, де товари перебувають на час початку їх перевезення або пересилання, у разі якщо товари перевозяться або пересилаються продавцем, покупцем чи третьою особою; місце, де провадиться складання, монтаж чи встановлення, у разі якщо товари складаються, монтуються або встановлюються (з випробуванням чи без нього) продавцем або від його імені.

З видаткових накладних вбачається, що місцем їх складення вказано лише м. Київ, що позбавляє можливості встановити фактичне місце (склад покупця) постачання товарів контрагентами-постачальниками позивача, як наслідок, такі видаткові накладні не посвідчують місце надання контрагентом ТОВ «Айпі Світ» послуг з передпродажної підготовки вказаних у видаткових накладних товарів саме на складі ТОВ «Ростекс Плюс», що знаходиться за адресою: м. Київ, пров. Приладний, 10.

Крім того, позивачем не надано належних доказів перевезення товарів, зазначених у видаткових накладних та які були предметом передпродажної підготовки, як і не надано доказів зберігання, обліку та здійснення ТОВ «Айпі Світ» його розміщення на складі за артикулами (номерами, кодами), руху та подальшого продажу кінцевим споживачам у власній господарській діяльності у взаємозв'язку із фактом придбання такого товару.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що наявність Договору, видаткових та податкових накладних, не є безумовним підтвердженням реальності господарських операцій, оскільки фактично учасниками договірних відносин було здійснено лише обмін документами, матеріали не переміщувались, їх відвантаження, передачу та зберігання не підтверджено.

Відсутність документів щодо перевезення та зберігання сантехнічного обладнання колегії суддів не дають можливість встановити, що спірні послуги виконували на складі виконавця ТОВ «Айпі Світ».

Разом з тим, колегія судів зазначає, що наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору або відсутність доказів визнання такого договору недійсним або нікчемним, сама по собі не свідчить про реальність вчинення відповідної господарської операції, якщо фактичне виконання цієї господарської операції не підтверджена відповідними, належним чином оформленими первинними документами.

З урахуванням викладеного, з огляду на не підтвердження реального здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Айпі Світ», суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставне їх відображення в податковому обліку, і обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, зроблених у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись статтями 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Ростекс Плюс» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

Головуючий суддя Міщук М.С.

Судді: Бєлова Л.В.

Гром Л.М.