Справа № 813/6574/13-а
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року Справа № 13498/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Львівсько-Волинського воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) гарнізону на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 2.10.2013 року в справі за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Червонограді до Львівсько-Волинського воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) гарнізону про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2013 року управління Пенсійного фонду України в м. Червонограді Львівської області звернулося до суду з позовом до Львівсько-Волинського воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) гарнізону про стягнення коштів.

Позивач просив стягнути з відповідача 443222, 71 грн. заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 2.10.2013 року позов задоволено.

Стягнуто з Львівсько-Волинського воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) гарнізону на користь управління Пенсійного фонду України в м. Червонограді Львівської області кошти в сумі 443 222, 71 грн. виплачених сум пенсій, призначених відповідно до пункту «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 1.04.2013 року по 27.06.2013 року.

Постанову суду першої інстанції оскаржив Львівсько-Волинський воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувальний) гарнізон, який в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Апеляційні вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції помилково застосував норми матеріального права та не взяв до уваги, що на момент прийняття Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закон України «Про пенсійне забезпечення» не передбачав обов'язку відшкодування підприємствами виплачених працівникам пільгових пенсій на підставі ст. 13 даного закону. Оскільки Львівсько-Волинський воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувальний) загін за юридичним статусом та характером діяльності відноситься до гірничорятувальних частин, тому витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах повинні здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України.

Позивач подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, а інші особи, які беруть участь в справі, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте в судове засідання не прибули, що є підставою для її розгляду в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

У справі встановлено, що склад витрат та факт їх понесення управлінням Пенсійного фонду України в м. Червонограді Львівської області за квітень-червень 2013 року виплачених колишнім працівникам Львівсько-Волинського воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) гарнізону становить 443 222,71 грн., що підтверджується розрахунками заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зокрема:

- за квітень 2013 року - 151 604,80 грн.;

- за травень 2013 року - 141 516,17 грн.;

- за червень 2013 року - 150 101,74 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», покриваються підприємствами та організаціями, тому 443 222,71 грн. заборгованості підлягають стягненню з Львівсько-Волинського воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з огляду на наступне.

Згідно п. 2 Прикінцевих положень Закону України від 9 липня 2003 року № 1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону № 1058 в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з врахуванням норм статті 28 Закону № 1058. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 зазначеного пункту підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту зазначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в" - "є" та "ж" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах за Списком № 1, покриваються підприємствами та організаціями.

Винятком із цього правила є лише порядок покриття витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Оскільки за змістом абзацу п'ятого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058 виплата пенсій таким особам здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, то і витрати на виплату та доставку пільгових пенсій покриваються за рахунок Пенсійного фонду та Державного бюджету України відповідно.

Однак специфіка такого порядку полягає в особливостях пенсійного забезпечення зазначених осіб.

Так, зі змісту статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» вбачається, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років.

Таким чином, аналіз положень пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІУ у контексті положень статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» дає підстави для висновку про те, що порядок, за якого витрати на доставку пільгових пенсій покриваються до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України, стосується лише витрат на виплату та доставку пенсій, призначених особам за умов, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Як видно з матеріалів справи, заборгованість відповідача з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за період квітень-червень 2013 року становить 443 222,71 грн., що підтверджується відповідними розрахунками заборгованості, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Крім того, встановлено, що в 2013 році відповідач сплачував кошти на покриття витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, однак дані кошти управлінням Пенсійного фонду України в м. Червонограді були зараховані на погашення заборгованості попередніх періодів.

Відповідно до ч.5 ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній до внесення змін згідно ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 р.) за рахунок сум, що надходять від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки, погашаються суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі, коли страхувальник має несплачену недоїмку, пеню та фінансову санкцію і здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Згідно ч.6 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Вищенаведеними нормами передбачено механізм зарахування сум, що надходять від страхувальника, виключно у порядку календарної черговості їх виникнення.

Отже, позивач правомірно зараховував суми платежів, які здійснював відповідач в 2013 році згідно платіжних доручень від 24.04.2013 року №235 на суму 134 741,01 та на суму 5 000,99 грн., від 25.06.2013 року №429 на суму 142000 та від 30.05.2013 року №377 на суму 153 378,97 грн., на погашення заборгованості попередніх періодів, а тому суми, що підлягали відшкодуванню за спірний період залишились не сплаченими.

Оскільки суд першої інстанції встановив, що спір у справі стосується стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених працівникам гірничорятувального гарнізону відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Список № 1), то апеляційний суд приходить до висновку про обов'язок відповідача покрити витрати на виплату та доставку пенсій таким особам.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції розглянув спір з дотриманням норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого обґрунтовано задовольнив позов, у зв'язку з чим підстав для скасування оскаржуваної постанови колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Львівсько-Волинського воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) гарнізону залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 2.10.2013 року в справі № 813/6574/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М. Старунський