Справа № П/811/1013/14
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П/811/1013/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2015 року

справа № П/811/1013/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Юхименка О.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу

Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 липня 2014 року у справі №П/811/1013/14

за позовом

Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області

до

про

Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №19 Міністерства охорони здоров’я України»

зобов’язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі №П/811/1013/14. (а.с.1)

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначив, що за результатами проведеної ревізії, в порядку ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», Відповідачу було направлено лист-вимогу від 27.01.2014 № 11-04-14-14/498 щодо усунення виявлених порушень законодавства. Невиконання Відповідачем п.2.1. у встановлений термін усунення порушень стало підставою для звернення до суду з позовом.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 липня 2014 року у справі №П/811/1013/14 у задоволені адміністративного позову відмовлено. (суддя –Черниш О.А.) (а.с.58-61)

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимога стосується відшкодування збитків, але збитки можуть бути відшкодовані у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом. З цих підстав, суд вказав на те, що про наявність завданих збитків може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги.

Відповідач – Державна фінансова інспекція в Кіровоградській області, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції у даній адміністративній справі, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 липня 2014 року у справі №П/811/1013/14 та прийняти нову постанову про задоволення позову. (а.с. 67-68)

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Відповідач зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано зробив висновок про неможливість відшкодування збитків шляхом пред’явлення позову про зобов’язання виконати вимогу, в якій зазначено про необхідність відшкодування збитків.

Позивач та відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому порядку, своїх представників для участі у її розгляді не направили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників сторін по справі.

У судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що фахівцями Позивача у період з 18.12.13 по 17.01.14 проведено позапланову виїзну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності ДЗ "СМСЧ №19 МОЗ України" за 2012 рік та січень - вересень 2013 року.

Вказуючи на необґрунтованість заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем не правильно обрано спосіб захисту порушеного права, законних інтересів, оскільки у випадку наявності вимог контролюючого органу, щодо відшкодування збитків, такі збитки можуть бути відшкодовані шляхом пред’явлення позову про відшкодування збитків, а не шляхом пред’явлення позову про зобов’язання виконати вимогу.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 № 499/2011, Державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред’являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов’язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об’єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п.п. 7,10 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об’єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначити їх розмір та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Таким чином, приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об’єкту контролю, про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Встановивши обставини справи, які свідчать про те, що п.2.1 вимоги стосується відшкодування завданих збитків, колегія суддів приходить до висновку, що Відповідач повинен звертатися до суду з позовом про відшкодування збитків, а не з позовом про зобов’язання виконати вимогу.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об’єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та дослідженні судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову у задоволенні адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 01 липня 2014 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 160,ст. 195, ст. 196, ст.198, ст. 200, ст.205,ст. 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 липня 2014 року у справі № П/811/1013/14 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу – з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено – 07 квітня 2015 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: Л.М. Нагорна