Справа № 752/11738/14-ц
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя доповідач Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

20 квітня 2015 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного адміністративного суду Саприкіна І.В., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 28.08.2014 року по справі за його скаргою на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян Олени Грайровни, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва зі скаргою на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян Олени Грайровни та просив скасувати постанову від 10 липня 204 року про закінчення виконавчого провадження № 40466801.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.08.2014 року провадження по справі закрито, в зв'язку з неналежністю розгляду даної скарги в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконне, на його думку, судове рішення та постановити нове про задоволення позовних вимог. В своїй апеляційній скарзі апелянти посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є безумовними підставами для його скасування.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.07.2014 року позивач звернувся з даною скаргою до Голосіївського районного суду м. Києва, яка була зареєстрована судом як цивільна справа, про що свідчить резолюція на скарзі (а.с. 1) та номер справи 752/11738/14-ц (літера «ц» вказує на те, що дана справа є цивільною, а не адміністративною (в даному випадку було б зазначено літеру «а»).

24.07.2014 року судом першої інстанції відкрито провадження по справі та призначено судове засідання за нормами ЦПК України (а.с. 20).

Саме по цивільному процесуальному кодексу здійснювався судовий розгляд даного спору, що підтверджується журналом судового засідання та звукозаписом даного засідання суду, які містяться в матеріалах.

28.08.2014 року провадження по справі закрито за правилами ЦПК України (а.с. 46-47).

03.09.2014 року відповідач подав апеляційну скаргу на дане рішення суду з посиланням на норми КАС України та їх порушення судом першої інстанції, а також адресував вказану скаргу Київському апеляційному адміністративному суду.

Разом з тим, проаналізувавши вказані вище обставини, апеляційна інстанція приходить до однозначного висновку, що оскільки дана справа розглядалась в порядку ЦПК України, оскаржуване рішення суду першої інстанції також постановлено на підставі норм ЦПК України, то це виключає можливість апеляційного перегляду оскаржуваного рішення в порядку адміністративного провадження.

Сама лише подача апеляційної скарги з посиланням на норми КАС України жодним чином не свідчить про можливість її вирішення по суті Київським апеляційним адміністративним судом в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, апеляційна інстанція також враховує наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 189 КАС України, отримавши апеляційну скаргу, суддя-доповідач протягом трьох днів перевіряє її відповідність вимогам ст. 187 цього Кодексу і за відсутності перешкод постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження.

Таким чином, апеляційну скаргу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, в зв'язку з чим у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 165, 188, 189 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 28.08.2014 року по справі за його скаргою на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян Олени Грайровни.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Суддя: