Справа № 813/6877/14
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 р. Справа № 876/11795/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Іщук Л.П., Яворського І.О.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

прокурора Попадинця М.І.,

представників позивачів Коропа О.В., Оджиковського В.О.,

представника відповідача Писарева О.Ю.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Міндоходів на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2014 року по справі № 813/6877/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Проктер енд Гембл Трейдінг Україна", Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Проктер енд Гембл Україна" до Львівської митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про визнання протиправними та скасування карток відмови, стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Проктер енд Гембл Трейдінг Україна", Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Проктер енд Гембл Україна" звернулося в суд з позовами, які об'єднано в одне провадження, яким просили визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04.09.2014 р. №209140000/2014/00387, №209140000/2014/00388, №209140000/2014/00390, №209140000/2014/000389, що складені митним постом «Малехів» Львівської митниці Міндоходів; стягнути з Державного бюджету України на користь ТзОВ "Проктер енд Гембл Трейдінг Україна" надмірно сплачені до бюджету кошти у сумі 228 752,58 грн.; стягнути з Державного бюджету України на користь ТзОВ "Проктер енд Гембл Україна" надмірно сплачені до бюджету кошти у сумі 6 880,49 грн..

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2014 адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04.09.2014 р. №209140000/2014/00387, №209140000/2014/00388, №209140000/2014/00390, №209140000/2014/000389, що складені митним постом «Малехів» Львівської митниці Міндоходів. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Проктер енд Гембл Трейдінг Україна" судові витрати у розмірі 4117 грн. 68 коп. до Державного бюджету України. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Проктер енд Гембл Україна" судові витрати у розмірі 1644 грн. 30 коп. до Державного бюджету України.

Львівська митниця Міндоходів постанову суду першої інстанції оскаржила, подала апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить її скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі покликається на те, що посадові особи Львівської митниці Міндоходів при здійсненні контролю правомірності надання податкових пільг імпортованого позивачами товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства. Вказує, що імпортовані позивачами товари за митними деклараціями, на які були видані картки відмови, не відповідають визначенню поняття медичний виріб, який наведено у Технічному регламенті №753, тому до них не може бути застосована пільгова 7-ми відсоткова ставка ПДВ.

В судовому засіданні представники позивачів надали пояснення та заперечили проти доводів апеляційної скарги, а прокурор, представник відповідача підтримали їх.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Суд, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 04.09.2014 року ТзОВ "Проктер енд Гембл Трейдінг Україна" подало до Львівської митниці Міндоходів для здійснення митного оформлення дитячих підгузків Pampers та жіночих гігієнічних прокладок Always митні декларації №№209140000/2014/029801, 209140000/2014/029793, 209140000/2014/029818, в яких зазначено пільгову ставку з ПДВ у розмірі 7%.

Як вбачається з карток відмови від 04.09.2014 року №209140000/2014/00387, №209140000/2014/00388, № 209140000/2014/00390 Львівська митниця Міндоходів відповіла позивачу у здійсненні митного оформлення дитячих підгузків Pampers та жіночих гігієнічних прокладок Always за пільговою ставкою ПДВ.

04.09.2014 року ТзОВ "Проктер енд Гембл Україна" подало до Львівської митниці Міндоходів для здійснення митного оформлення жіночих гігієнічних прокладок Naturella митну декларацію №209140000/2014/029817, в якій зазначена пільгова ставка з податку на додану вартість у розмірі 7 відсотків.

Як вбачається з картки відмови від 04.09.2014 року № 209140000/2014/00389 Львівська митниця Міндоходів відповіла позивачу у здійсненні митного оформлення жіночих гігієнічних прокладок Naturella за пільговою ставкою ПДВ.

Підставою для винесення вказаних карток відмови Львівська митниця зазначила невідповідність задекларованих товарів визначенню поняття «медичний виріб» та неможливість застосування пільгової 7-відсоткової ставки ПДВ.

05.09.2014 року позивачі подали на товари, за якими їм відмовлено у митному оформленні за пільговою 7% ставкою ПДВ, нові митні декларації зі сплатою ПДВ за повною ставкою у розмірі 20%, які оформлені Львівською митницею Міндоходів.

З огляду на наведене, ТзОВ "Проктер енд Гембл Трейдінг Україна" здійснило переплату ПДВ до бюджету у розмірі 228 752,58 гривень, а ТзОВ "Проктер енд Гембл Україна" - розмірі 6 880,49 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 270 МК України правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, іншими (крім мита) митними платежами встановлюються Податковим кодексом України (далі - ПК України) з урахуванням особливостей, що визначаються вказаним Кодексом.

Згідно з абз. 2 пп. в) п.193.1 ст.193 ПК України ставки податку на додану вартість встановлюються від бази оподаткування у розмірі 7 відсотків по операціях з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів, а також медичних виробів за переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

На час виникнення спірних правовідносин такий перелік був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 01.07.2014р. № 216 (далі - Постанова № 216). Згідно з п.3 вказаної Постанови документами, які підтверджують належність продукції до медичних виробів, є свідоцтво про державну реєстрацію медичного виробу або підтвердження про державну реєстрацію медичного виробу - для виробів, які пройшли процедуру державної реєстрації в установленому порядку.

Згідно з Постановою № 216 наявність свідоцтва про державну реєстрацію медичного виробу підтверджує належність товару до медичних виробів.

Суд встановив, що факт належності імпортованих позивачами товарів до медичних виробів підтверджується копіями таких документів: свідоцтв про державну реєстрацію медичних виробів №12159/2012 від 14.12.2012р., №11199/2012 від 10.02.2012р., №8244/2008 від 10.09.2013р., №10854/2011 від 11.10.2012р., №8163/2008 від 19.09.2013р., №12752/2013 від 09.10.2013р., №9262/2009 від 29.12.2009р., а також протоколами клінічних випробувань медичних виробів від 27.05.2013р. від 25.06.2013р., від 16.04.2013р., від 19.05.2014р., протоколами доклінічної експертизи від 27.01.2012р., висновком технічної експертизи №773-11 від 13.01.2012р., протоколами доклінічних випробувань №3/8-А-6046 від 30.08.2013р., №3/8-А-2829/1 від 15.05.2014р.

З матеріалів справи вбачається, що під час подання до митного оформлення митних декларацій від 04.09.2014р., до них додавались копії свідоцтв про державну реєстрацію товарів у якості медичних виробів, що, зокрема, підтверджується даними графи 44 вказаних митних декларацій.

Відповідно до Технічного регламенту 753 медичний виріб - будь-який інструмент, апарат, прилад, пристрій, програмне забезпечення, матеріал або інший виріб, що застосовуються як окремо, так і в поєднанні між собою (включаючи програмне забезпечення, передбачене виробником для застосування спеціально для діагностичних та/або терапевтичних цілей та необхідне для належного функціонування медичного виробу), призначені виробником для застосування з метою забезпечення діагностики, профілактики, моніторингу, лікування або полегшення перебігу хвороби пацієнта в разі захворювання, діагностики, моніторингу, лікування, полегшення стану пацієнта в разі травми чи інвалідності або їх компенсації, дослідження, заміни, видозмінювання або підтримування анатомії чи фізіологічного процесу, контролю процесу запліднення та основна передбачувана дія яких в організмі або на організм людини не досягається за допомогою фармакологічних, імунологічних або метаболічних засобів, але функціонуванню яких такі засоби можуть сприяти.

Таким чином, застосування виробу для профілактики захворювань або лише для підтримування анатомії чи фізіологічного процесу є достатніми умовами для кваліфікації виробів як медичних. Таким умовам відповідають підгузки та гігієнічні прокладки, імпортовані позивачами.

Суд бере до уваги, що позивачі надали копії протоколів клінічних випробувань від 27.05.2013р. від 25.06.2013р., від 16.04.2013р., від 19.05.2014р., які, як вбачається із їх тексту, фіксують результати відповідних випробувань перед їх державною реєстрацію. Вказаними протоколами підтверджується, що основним призначенням як гігієнічних жіночих прокладок Always та Naturella, так і дитячих підгузків Pampers, є поглинання рідин. Мета поглинання рідин - відсутність їх контактування з органами людини: шкірою, статевими органами тощо. Зокрема, такі органи можуть бути подразнені хімічним речовинами (складовими) тих рідин, які поглинають гігієнічні проклади та дитячі підгузки. Подразнення зазначених органів має наслідком, порушення їх анатомії (набряки, сип, запалення тощо), та порушення функцій, для яких такі органи призначені (захисна, терморегулятивна, рецепторна, репродуктивна, сечовивідна тощо).

Крім того, на стор. 1 протоколу клінічних випробувань виробів медичного призначення прокладок гігієнічних щоденних Always Everyday зазначено, що такі прокладки є виробами санітарно-гігієнічного призначення, основна функція, яку виконує медичний виріб - особиста гігієна. Згідно зі стор. 1 протоколу клінічних випробувань виробів медичного призначення прокладок гігієнічних щоденних Always Platinum, такі прокладки призначені для одноразового використання у гігієнічних цілях. Відповідно до стор. 1 протоколу клінічних випробувань виробів медичного призначення дитячих підгузків Pampers Premium Care, такі дитячі підгузки призначені для гігієнічного догляду за дітьми. Згідно з стор. 1 протоколу клінічних випробувань виробів медичного призначення - прокладки гігієнічні щоденні Naturella Ultra, такі прокладки призначені для одноразового використання жінками у гігієнічних цілях.

З огляду на функціональне призначення задекларованих товарів, а саме поглинання рідин, що забезпечує підтримку анатомії тіла людини та її фізіологічних процесів, а також, враховуючи гігієнічне призначення цих товарів, що передбачає їх застосування з метою профілактики захворюванням, суд вважає, що вказані товари відповідають визначенню терміну медичний виріб, що наведене у Технічному регламенті № 753.

Окрім цього, такий висновок підтверджується тим, що згідно з Технічним регламентом №753 він розроблений на основі Директиви Ради ЄС від 14 червня 1993р. N 93/42/ЄЕС щодо медичних виробів. Разом з цим, протоколи клінічних випробувань дитячих жіночих гігієнічних прокладок Always і Naturella та дитячих підгузків Pampers містять посилання про відповідність таких товарів вимогам Директиви ЄС від 14.06.1993 №93/42/ЄЕС.

З огляду на наведене, суд не бере до уваги доводи Львівської митниці Міндоходів щодо невідповідності імпортованих позивачами товарів визначенню поняття медичний виріб, що наведене у Технічному регламенті № 753.

Суд зазначає, що оскільки на спірний товар видані свідоцтва про їх державну реєстрацію як медичних виробів, то така обставина свідчить про право позивачів на застосування 7-відсоткової ставки ПДВ при імпорті таких товарів. Вказана позиція суду узгоджується з позицією Державної фіскальної служби України, висловленою у листі від 19.08.2014р. № 2316/7/99-99-19-03-02-17.

Суд критично оцінює доводи Львівської митниці Міндоходів про відмінність у класифікаційних кодах УКТЗЕД, які зазначені у протоколах клінічних випробувань, і кодах УКТЗЕД, які зазначені у митних деклараціях, оскільки надання податкової пільги на операції з ввезення медичних виробів, що передбачена ст. 197 Податкового кодексу України не залежить від їх класифікації згідно УКТЗЕД.

Суд також враховує те, що згідно з ст. 4 ПК України податкове законодавство базується, зокрема, на принципі презумпції правомірності рішень платника податку, а саме, в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 МК України в разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Суд бере до уваги, що попереднє здійснення митного оформлення задекларованих медичних виробів за 7-ми відсотковою ставкою ПДВ відбулось у період чинності Постанови № 216. Так, згідно митних декларацій від 03.07.2014р. №209140000/2014/021282, №209140000/2014/021283, №209140000/2014/021285, №209140000/2014/021286, №209140000/2014/021287, №209140000/2014/021288, №209140000/2014/021289, №209140000/2014/021290, №209140000/2014/021294, №209140000/2014/021296, №209140000/2014/021298, №209140000/2014/021299, №209140000/2014/021300, №209140000/2014/021304, №209140000/2014/021305, №209140000/2014/021316, №209140000/2014/021335 та від 04.07.2014р. №209140000/2014/021468, №209140000/2014/021575, №209140000/2014/021593, №209140000/2014/021599 Львівською митницею Міндоходів проведено митне оформлення дитячих підгузків Pampers за пільговою ставкою ПДВ, що підтверджується даними графи 47 вказаних митних декларацій.

Судом встановлено, що товари, які є предметом цього позову, на дату подання митних декларацій задекларовані належним чином у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення (медичних виробів) відповідно до Порядку державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.11.2004р. № 1497 (далі - Порядок №1497).

Пунктом 12 вказаного Порядку визначено, що на підставі рішення про державну реєстрацію медичні вироби включаються до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення (далі - Реєстр), що ведеться Держлікслужбою, а заявнику видається свідоцтво про державну реєстрацію медичних виробів за встановленим зразком, яке може мати додатки, де зазначаються модифікації медичних виробів та комплектувальні вироби.

Згідно з п.2 Порядку №1497 медичні вироби - прилади, комплекси, системи, обладнання, апарати, інструменти, пристрої, імплантанти, приладдя, матеріали або інші вироби, в тому числі інвазивні медичні вироби; медичні вироби для діагностики in vitro; медичні вироби, що не досягають основної передбачуваної мети в організмі людини або на ньому за допомогою фармакологічних, імунобіологічних або метаболічних засобів, але функціям яких такі вироби можуть сприяти; медичні вироби, які використовуються як окремо, так і в поєднанні між собою, включаючи програмні засоби, необхідні для їх належного використання, з метою забезпечення: профілактики, діагностики, лікування, спостереження або полегшення стану пацієнта у разі захворювання, травми, каліцтва або їх компенсації.

Вказане визначення поняття «медичний виріб» є тотожним визначенню цього ж поняття у Технічному регламенті №753.

Державна реєстрація задекларованих товарів як медичних виробів, підтвердила їх відповідність терміну «медичний виріб», який міститься у п. 2 Постанови №1497, тим самим така реєстрація підтвердила відповідність такого медичного виробу терміну, що наведений у Технічному регламенті №753.

При цьому, Львівська митниця допускаючи твердження про невідповідність вказаних товарів визначенню поняття «медичний виріб» допустила відсутність у задекларованих товарів характеристик, які передбачені таким визначенням.

Згідно з ч.3 ст.546 МК України митниця є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і підпорядковується йому. Не допускається втручання у діяльність митниць інших територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до ч.1 ст.7 МК України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності органів доходів і зборів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Суд враховує, що до повноважень митниць не належить віднесення товарів до медичних виробів, а також те, що у переліку документів до карток відмови відсутні посилання на експертні висновки чи дослідження державних або недержавних установ/організацій щодо задекларованих медичних виробів на предмет їх відповідності визначенню «медичного виробу».

Відповідач не надав суду доказів того, що товар, який пред'являвся позивачами до митного оформлення, не є медичним виробом.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про втрату чинності Постановою № 216 на час судового розгляду, оскільки на дату подання митних декларацій, за якими винесені картки відмови, вказана Постанова була чинною, а тому позивачі мали право на застосування пільгової ставки ПДВ.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що позивачі правомірно застосували пільгову 7-ми відсоткову ставку ПДВ при імпорті дитячих підгузків Pampers та жіночих гігієнічних прокладок Always і Naturella, оскільки ці підгузки та прокладки є належним чином зареєстрованими як медичні вироби та внесені до відповідного реєстру, а також оскільки такі підгузки та прокладки відповідають визначенню медичного виробу, наведеному у Технічному регламенті №753.

Щодо позовних вимог про стягнення надміру сплачених сум колегія суддів зазначає наступне.

Так, за правилами частин першої, третьої статті 265 МК митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. У разі виникнення у митного органу сумніву щодо правильності визначення декларантом митної вартості, він своїм рішенням має право зобов'язати останнього визначити митну вартість іншим способом, ніж він використав для її визначення.

Аналіз положень статей 265, 266 МК та Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2008 року № 339 (чинного на час виникнення спірних відносин), дає колегії суддів підстави для висновку, що питання контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, як і визначення методу її обчислення у встановленому законом порядку в разі виникнення обґрунтованого сумніву, відносяться до виключної компетенції митних органів. Тому суд, встановивши протиправність рішень митного органу про визначення митної вартості товару за тим чи іншим методом, не вправі підміняти митний орган, стягуючи з державного бюджету надмірно сплачену з такої вартості суму ПДВ, фактично визначаючи при цьому інший метод обчислення митної вартості.

Таким чином, суд, постановляючи у справі, що розглядається, рішення щодо стягнення з державного бюджету на користь позивача суми надмірно сплаченого ПДВ, фактично визначить митну вартість ввезеного ним товару за першим методом, чим підмінили митний орган.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з Державного бюджету України на користь позивачів надмірно сплачених митних платежів в розмірі 228 752,58 грн., та в розмірі 6 880,49 грн., є безпідставними та задоволенню не підлягають.

З урахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в частині визнання протиправними та скасування карток відмови, а в частині стягнення надміру сплачених сум ПДВ задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дір бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов до вірних висновків, приймаючи рішення по суті спірних правовідносин.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Міндоходів - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2014 року по справі № 813/6877/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

І.О. Яворський