Справа № 2а/0270/4614/12
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року м. Київ К/800/580/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Білуги С.В., Пасічник С.С.,

розглянувши в порядку письмового касаційного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній Залізниці про нарахування і виплату заробітної плати,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2012 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив зобов'язати відповідача нарахувати і виплатити йому заробітну плату за понаднормово відпрацьований час.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2012 року, в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення цих судів і прийняти нову постанову про задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач в період з 29.12.2007 року по 17.04.2011 року проходив службу на посаді старшого інспектора-чергового чергової частини у лінійному відділенні на станції Вінниця лінійного відділу на станції Жмеринка Управління МВС України на Південно-Західній залізниці.

Позивача 7 листопада 2011 року було звільнено із займаної посади на підставі п. 64 пп. «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Вислуга позивача на день звільнення в календарному обчисленні становила 18 років 11 місяців 24 дні.

Під час проходження служби позивач здійснював чергування відповідно до складеного графіку чергувань і через нестачу кадрів на той час утворилась ситуація несення служби в надурочний час.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

На підставі ч. 11 ст. 22 Закону України «Про міліцію» для працівників міліції встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках особи рядового і начальницького складу несуть службу понад встановлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні.

Відповідно до ч. 12 ст. 22 цього Закону оплата праці в надурочний і нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до вимог законодавства.

Згідно п. 10 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року №114, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Пунктом 21 цього Положення встановлено, що для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в понадурочний, нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до законодавства. Внутрішній розпорядок, зокрема, в органах внутрішніх справ, встановлюється з урахуванням особливостей діяльності різних служб і підрозділів. При змінній роботі (службі) і безперервному чергуванні встановлюється однакова тривалість денної, вечірньої та нічної зміни.

Відповідно до п. 3 Інструкції про порядок залучення працівників органів внутрішніх справ до несення служби понад установлений законодавством робочий час, в дні щотижневого відпочинку та святкові дні і надання відповідних компенсацій, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.1991 року №530 (далі - Інструкція №530), підставами залучення працівників органів внутрішніх справ до надурочної служби чи служби в дні щотижневого відпочинку та святкові дні є письмові накази (вказівки) керівників органів внутрішніх справ; графіки нарядів, чергувань, затверджені керівниками цих органів.

В наказі зазначаються підстави, що викликали необхідність залучення працівників до надурочної служби або служби і дні щотижневого відпочинку і святкові дні, перелік залучених працівників, тривалість служби.

Пунктом 5 Інструкції №530 встановлено, що в кожному органі внутрішніх справ наказом або вказівкою керівника призначається працівник, який здійснює персональний облік служби особового складу в надурочний час, дні щотижневого відпочинку та святкові дні.

Згідно п. 6 Інструкції №530 облік здійснюється шляхом заповнення щомісячного табеля. Підставами внесення записів в табель є службові документи, зазначені в п. 3 Інструкції. Заповнений табель поточного місяця, підписаний працівником, що веде облік, і затверджений керівником органу, графіки чергувань, накази та подорожні листи з відповідними розпорядженнями є підставою для надання компенсацій і передаються в фінансовий апарат до 5 числа наступного місяця.

У п.12 Інструкції №530 закріплено, що спори з питань компенсації за службу понад встановленого законодавством робочого часу, а також у дні щотижневого відпочинку та святкові дні розглядаються за участю керівництва органів та підрозділів внутрішніх справ та, за наявності, відповідного комітету профспілки атестованих співробітників внутрішніх справ.

Враховуючи викладене, підставою для виплати позивачу компенсації за службу в надурочний час у даному випадку можуть бути лише письмові накази (вказівки) керівників органів внутрішніх справ та відповідні щомісячні табелі, якими мав здійснюватися облік служби особового складу.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок компенсації особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за службу понад установлений законодавством робочий час, а також у дні щотижневого відпочинку та святкові дні» від 14.09.1991 року №197 встановлено, що при залученні осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які утримуються за рахунок коштів республіканського та місцевих бюджетів, а також коштів, що надходять за договорами від міністерств, відомств, підприємств, установ, організацій і громадян, до несення служби понад установлений законодавством робочий час оплата їхньої праці за цей час провадиться у розмірах, передбачених законодавством України про працю, з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням.

Служба осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у дні щотижневого відпочинку та святкові дні може компенсуватися за їхньою згодою наданням іншого дня відпочинку або в грошовій формі у подвійному розмірі.

Фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цієї постанови для осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ республіканського відання, здійснюється у межах асигнувань, що виділяються Міністерству внутрішніх справ України з республіканського бюджету.

Судами встановлено, що в період проходження служби і до звільнення зі служби позивачу виплачувались види грошового забезпечення, виплата яких передбачена законодавством України, а саме Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС від 31.12.2007 року №499.

Враховуючи усі обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відмову в позові з огляду на те, що відповідач діяв в межах наданої компетенції згідно вимог законодавства і не порушував права та законні інтереси позивача.

Доводи касаційної скарги зроблених цими судами висновків не спростовують.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни оскаржених судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

С.В. Білуга

С.С. Пасічник