Справа № 2а/1570/6710/11
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року м. Київ К/800/11989/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Білуги С.В., Пасічник С.С.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Південної митниці, Державної митної служби України (далі - ДМС України) про визнання дій протиправними, скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

У березні 2012 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати противоправними дії ДМС України; скасувати наказ ДМС України від 25.07.2011 року №1589-к «По особовому складу митних органів»; визнати противоправними дії Південної митниці в частині не проведення в повному обсязі розрахунку при його звільненні і зобов'язати Південну митницю здійснити виплату заробітної плати позивачу за період з 22.07.2011 року (поновлення на роботі) до 25.07.2011 року (припинення перебування на державній службі) включно; поновити його на посаді інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Роздільна» Південної митниці; стягнути з відповідачів середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.07.2011 року до моменту фактичного поновлення на посаді, а також моральну шкоду в розмірі 10000 грн. і витрати на правову допомогу в розмірі 2789 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2012 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано наказ ДМС України від 25.07.2011 року №1589-к «По особовому складу митних органів».

Поновлено позивача на посаді інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Роздільна» Південної митниці.

Стягнуто з Південної митниці середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача2 з 25 липня 2011 року по день поновлення на посаді.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі Південна митниця, посилаючись на порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення цих судів і відмовити в задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач знаходився на службі в митних органах з 04.02.1995 року згідно наказу Роздільнянської митниці від 03.02.1995 року № 34-к і 04 листопада 1995 року ним прийнято Присягу державного службовця.

Наказом Південної митниці від 21.10.2010 року №841-к позивача з 22.10.2010 року призначено на посаду інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Роздільна» Південної митниці.

На момент звільнення позивач не мав діючих дисциплінарних стягнень, однак т.в.о. начальника Південної митниці на ім'я Голови ДМС України було направлено подання про припинення перебування його на державній службі і митних органах.

Наказом від 25.07.2011 року №1589-к було припинено перебування позивача на державній службі, а отже фактично звільнено із займаної посади інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Роздільна» Південної митниці.

Відповідно до ст.408 Митного кодексу України правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».

Згідно ст. 30 Закону України «Про державну службу» (далі - Закон) спеціальними підставами припинення державою службових відносин з державній службовцем є юридичні факти, з настанням яких закон пов'язує втрату права на зайнята посад на державній службі.

Відповідно ст. 30 Закону державна служба припиняється у разі відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої ст. 17 цього Закону.

Судами обґрунтовано зазначено, що припинення державної служби за порушення Присяги державного службовця відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону є дисциплінарним стягненням і пов'язано з порушенням службової дисципліни.

Статтями 5, 10, 17 Закону і п.п.1-4 Дисциплінарного статуту митної служби України (далі - Статут) закріплено, що зміст Присяги державного службовця відповідає поняттю та змісту службової дисципліни державного службовця митних органів України. Таким чином, порушення державним службовцем службової дисципліни є порушенням Присяги, і відповідно відсутність порушення службової дисципліни в діях (бездіяльності) особи свідчить про відсутність порушення Присяги державного службовця.

Згідно п. 21 Статуту порушення службової дисципліни - протиправне, винне (умисне чи необережне) діяння (дія чи бездіяльність) посадової особи митної служби, тобто невиконання урочистого зобов'язання посадових осіб митної служби, зокрема невиконання або неналежне виконання нею своїх службових обов'язків, перевищення повноважень, порушення обмежень і заборон, установлених законодавством з питань проходження служби в митних органах, або вчинення інших дій, які дискредитують не тільки посадову особу митної служби, а й митну службу України.

Пунктом 22 Статуту визначено, що до діянь, які є порушеннями службової дисципліни, у тому числі, належать: порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів України з питань митної справи, державної служби, а також наказів та розпоряджень безпосередніх та/або прямих керівників; порушення порядку здійснення митного контролю та митного оформлення предметів, що переміщуються через митний кордон України. Діяння, визначені цим Статутом як порушення службової дисципліни, є дисциплінарними правопорушеннями.

Відповідно до п. 23 Статуту за вчинення дисциплінарних правопорушень до посадових осіб митної служби можуть бути застосовані такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) затримання на період до одного року присвоєння чергового спеціального звання; 4) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 5) попередження про неповну службову відповідність; 6) звільнення з митного органу.

Пунктом 27 Статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення має відповідати тяжкості вчиненого дисциплінарного правопорушення та ступеню вини особи. При визначенні виду стягнення керівник митного органу повинен враховувати характер правопорушення, обставини, за яких воно було вчинене, попередню поведінку посадової особи митної служби, її ставлення до служби і стаж роботи в митних органах. Однак до позивача було застосовано найбільш суворе дисциплінарне стягнення, не зважаючи на стаж роботи позивача, його позитивну характеристику (що вбачається з копії особової справи позивача, наявної у матеріалах справи) та відсутність діючих стягнень на момент припинення перебування позивача на державній службі.

Згідно з п. 31 Статуту метою з'ясування всіх обставин вчинення посадовою особою митної служби дисциплінарного правопорушення керівник митного органу має право призначити службове розслідування. Порядок проведення службового розслідування визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи Застосуванню дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення передує обов'язкове службове розслідування.

Судами встановлено, що за фактами виявлених порушень, за які до позивача застосовано найбільш тяжке дисциплінарне стягнення та припинено його перебування на державній службі, відповідачем не було проведено службове розслідування, не були належним чином встановлені всі обставини, не вияснені причинні зв'язки дій позивача з наслідками, які настали.

Суди попередніх інстанцій правильно зауважили, що відповідачем не надано відомостей з яких вбачалось би, яка саме посадова особа або кілька осіб колегіально виявили та проаналізували дані електронного журналу митниці, в чому вбачається очевидність порушення митних правил позивачем у зв'язку з виявленими розбіжностями у прізвищах посадових осіб митниці, під керуванням яких проходили митний контроль транспортні засоби в інкримінуємий період.

При вирішенні питання про припинення перебування позивача на державній службі в митних органах відповідачами також був порушений встановлений законодавством порядок звільнення - у позивача не було відібрано пояснень щодо виявлених порушень, а про підстави для звільнення він дізнався одночасно із звільненням 25.07.2011 року. В поданні про припинення перебування на державній службі відсутні посилання на одержання особистих пояснень позивача та мотиви їх неврахування, висновки службового розслідування, яке взагалі не проводилось.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки ці вимоги підтверджені встановленими обставинами справи і наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи касаційної скарги зроблених цими судами висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни оскаржених судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Південної митниці залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і: В.І. Бутенко

С.В. Білуга

С.С. Пасічник