Справа № 2а-1373/11/2670
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

13 березня 2015 року м. Київ В/800/1077/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддя СуддіОлендер І. Я. Бухтіярова І.О. Голубєва Г.К. Зайцев М.П. Рибченко А.О.
розглянувши заяву про перегляд Верховним Судом УкраїниДержавної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві
постанови відВищого адміністративного суду України 27 листопада 2014 року
у справі№ 2а-1373/11/2670 (К/9991/43497/12)
за позовомКолективного підприємства «Марті»
доДержавної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві
провизнання недійсними рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій,-

В с т а н о в и в:

Державна податкова інспекція у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві подала заяву про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого адміністративного суду України від 27 листопада 2014 року у справі № 2а-1373/11/2670 (К/9991/43497/12), якою касаційну скаргу Комунального підприємства «Марті» задоволено частково. Скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 липня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2012 року в частині відмови у задоволенні позову про визнання недійсним та скасування рішення від 6 жовтня 2010 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 340160,00 грн. Прийнято в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги Комунального підприємства «Марті» задоволено. В решті постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 липня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2012 року залишено без змін.

Заява подана з посиланням на частину першу статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме: Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 1 грудня 2000 № 614 та Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 6 липня 1995 № 265/95- ВР.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Подана заява не відповідає зазначеним вимогам з наступних підстав.

Подібність правовідносин, про яке зазначається в пункті 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України, означає, зокрема, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

У справі № 2а-1373/11/2670 (К/9991/43497/12), про перегляд якої подана заява, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що недолік реквізиту розрахункового документа не прирівняно в Положенні про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 1 грудня 2000 № 614 до відсутності розрахункового документа.

Таким чином, спірні фіскальні (звітні) чеки відповідають визначенню розрахункового документа, зокрема, містять назву господарської одиниці «Автостоянка», яка міститься в нижній частині самого чеку, а також підтверджують виконання розрахункових операцій. У податкового органу в даному випадку правових підстав для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в сумі 340160,00 грн. не було.

Зі змісту постанови Вищого адміністративного суду України від 19 листопада 2013 року у справі № 2а-4688/09/0270 (К-36155/10) вбачається, що суд касаційної інстанції спростував висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо відмови у позові, оскільки операцію з продажу товару позивачем було проведено через реєстратор розрахункових операцій вже після зняття ревізорами інформації щодо денного обігу готівки згідно денного Х-звіту.

Отже, застосування норм матеріального права в зазначених судових рішеннях відбувалося за різних фактичних обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає перегляд судового рішення касаційної інстанції в порядку, передбаченому Главою 3 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому в допуску справи до перегляду Верховним Судом України слід відмовити.

За таких обставин підстав в допуску справи до перегляду Верховним Судом України немає.

Керуючись ст. ст. 236-240 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України, -

У Х В А л и в:

Відмовити Державній податковій інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві в допуску до провадження по перегляду Верховним Судом України справи № 2а-1373/11/2670 (К/9991/43497/12) Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення.

Головуючий суддя І. Я. Олендер

Судді

І.О. Бухтіярова

Г.К. Голубєва

М.П. Зайцев

А.О. Рибченко