Справа № 2-а-2856/08
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2011-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2011 року Справа № 2-а-2856/08

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Андрусенко О. О., суддів - Лозовського О. А., Мачульського В. В.,

при секретарі судового засідання Брудовській Н. В.,

за участю представників позивача Німого Т. Є., Порплиці В. З., представника відповідача Новосада Ю. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Волиньвугілля» до Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Волиньвугілля» у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції від 13.11.2008 року № /2 про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податку на прибуток підприємств у розмірі 89020,47 грн., № /2 про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податку на прибуток підприємств у розмірі 25247,98 грн., № /2 про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податку на прибуток підприємств у розмірі 4763 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на відсутність правових підстав для застосування до товариства штрафних санкцій, оскільки товариство своєчасно сплатило податок на прибуток підприємств. Однак, відповідачем здійснено самостійне зарахування платежів, спрямованих платником податку в рахунок погашення поточних податкових зобов'язань, у рахунок сплати податкового боргу за інший період. Вважає, що податковий орган не наділений правом чи обов'язком змінювати призначення платежу визначене платником податків. Самостійне зарахування податковим органом сплачених платником податку сум у рахунок податкового боргу або тих податкових зобов'язань, які не вказані в призначенні платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету, є неправомірним.

У судовому засіданні представники позивача підтримали адміністративний позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач Нововолинська ОДПІ у запереченнях на позовну заяву позовні вимоги не визнає, зазначаючи, що позивач - ДП «Волиньвугілля» несвоєчасно сплатило заборгованість по податку на прибуток підприємств, а тому штрафні санкції застосовані правомірно.

У судовому засіданні представник Нововолинської ОДПІ проти позову заперечив, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши подані суду письмові докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що за результатами невиїзної документальної перевірки позивача з питань своєчасності сплати податку на прибуток до бюджету відповідачем складено акт перевірки № 154 від 31.07.2008 року.

На підставі зазначеного акту перевірки та за наслідками адміністративного оскарження податковим органом до підприємства застосовано штрафні санкції за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань по податку на прибуток підприємств на підставі податкових повідомлень-рішень від 13.11.2008 року № /2 про застосування штрафних санкцій у розмірі 89020,47 грн., № /2 про застосування штрафних санкцій у розмірі 25247,98 грн., № /2 про застосування штрафних санкцій у розмірі 4763 грн.

Правовою підставою прийняття спірних податкових повідомлень-рішень визначені норми п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 року №2181-ІІІ, згідно якої у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач сплачував податок на прибуток підприємств у 2007 - 2008 роках шляхом безготівкового перерахування коштів, при цьому позивачем у платіжних дорученнях було визначено призначення платежу. Так у платіжному дорученні № 1365 від 20.08.2007 р. на суму 802 грн. зазначено «податок на прибуток за ІІІ квартал 2007 року», № 191 від 18.02.2008 р. на суму 225000 грн. - «податок на прибуток за 2007 рік(ДП «Волиньвугілля» зг. Листа від 18.02.2008 р. № 5.6/241)», № 194 від 19.02.2008 р. на суму 15000 грн. - «податок на прибуток за 2007 рік зг. Декларації з податку на прибуток ДП «Волиньвугілля» за 2007 р. від 11.02.2008 р. № 26779», № 736 від 29.04.2008 р. на суму 23815 грн. - «податок на прибуток за 2007 р. згідно уточнюючого розрахунку».

Згідно п. п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону № 2181-ІІІ джерелами самостійної сплати податкових зобов'язань або податкового боргу платника податку є будь-які власні кошти такого платника податку. Отже, грошовий платіж є єдиною формою сплати податкових зобов'язань і погашення податкового боргу.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.04 № 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції 25.03.04 за № 377/89/76, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції. При цьому згідно з пунктом 3.5 зазначеної Інструкції Реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

Отже, право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом № 2181-ІІІ, який є спеціальним законом з питань оподаткування і який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначено вичерпний перелік заходів, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу. Серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

Таким чином, у разі недотримання платником податків порядку погашення податкового боргу та виконання податкових зобов'язань, передбаченого пунктом 7.7. статті 7 Закону, податковий орган не наділений правом чи обов'язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

За таких обставин самостійне зарахування податковим органом сплачених платником податку сум у рахунок податкового боргу або тих податкових зобов'язань, які не вказані в призначенні платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету, є неправомірним.

Враховуючи наведене, суд вважає, що суми податкового зобов'язання по податку на прибуток підприємств є сплаченими ДП «Волиньвугілля» у день реєстрації банківською установою платіжного документу із зазначеним у ньому призначенням платежу на сплату відповідних податкових зобов'язань. А тому податкові повідомлення-рішення від 13.11.2008 року № /2, № /2, № /2 підлягають скасуванню, оскільки підстави для застосування штрафних санкцій відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.163 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції від 13.11.2008 року № /2, № /2, № /2.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої виготовлено 11 жовтня 2011 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий - суддя О. О. Андрусенко

Судді О. А. Лозовський

В. В. Мачульський