Справа № 826/2788/15
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 квітня 2015 року (в порядку письмового провадження) № 826/2788/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Кротюка О.В. , суддів Літвінової А.В. Мазур А.С. розглянувши адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Державної виконавчої служби України

провизнання незаконним дій та постанови, зобов'язати вчинити дії
Обставини справи:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної виконавчої служби України (далі - відповідач) та просить суд:

- визнати незаконними та необґрунтованими дії ДВС України, що проявилася у винесенні постанови ДВС України від 05.02.2015 про відмову у відкриті виконавчого провадження ВП №46402640;

- визнати незаконною та скасувати постанову ДВС України від 05.02.2015 про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №46402640;

- зобов'язати ДВС України розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.02.2015 у відповідності до вимог ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач обґрунтовуючи повні вимоги зазначив, що відповідач при прийняті оскаржуваного рішення вийшов за межі повноважень наданих останньому та діяв всупереч Конституції України та Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідач про позову заперечив, подав належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження ВП №46402640.

Позивач в судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України судом ухвалено про перехід до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника сторони, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

встановив:

03.02.2015 ОСОБА_1 звернувся до Начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Черноволова В.А. із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2014 №826/13531/13-а.

За результатами розгляду вказаної заяви, відповідач постановою від 05.02.2015 ВП №46402640, з посиланням на ст. 18, п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» відмовив позивачу в прийнятті виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження.

Зазначена постанова мотивна тим, що у виконавчому документі зазначено код ЄДРПОУ « 374714975», який відповідно до бази Єдиного державного реєстру присвоєний іншій юридичній особі, а не боржнику, що зазначений у виконавчому документі. Окрім того відповідач посилався на те, що у виконавчому документі не вказано будь-яких заходів примусового виконання рішення, встановлених Законом України «Про виконавче провадження».

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Частина 1 ст. 17 вказаного закону передбачає, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті є виконавчими документами (п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону № 606-XIV).

Приписи статті ч. 1 ст. 25 Закону № 606-XIV зобов'язують державного виконавця прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Водночас, статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Зазначеною нормою передбачено певний перелік заходів примусового виконання рішень, який не є вичерпним, здійснення яких є окремою стадією виконавчого провадження для впливу на боржника з метою примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб).

При цьому, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону № 606-XIV державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Не зважаючи на те, що у вказаному виконавчому листі, на думку відповідача, відсутні заходи примусового виконання рішення, встановлених Законом України «Про виконавче провадження», хоча перелік таких заходів не є вичерпним, дані обставини, в контексті вимог п. 8 ч. 1 ст. 26 зазначеного закону не є передбаченою законом обставиною, що виключає здійснення виконавчого провадження, натомість такі заходи є стадією виконавчого провадження.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що в силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначається резолютивна частина рішення, а не заходи примусового виконання рішення, встановлені останнім.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість відмови позивачу у прийняті виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження з підстав відсутності заходів примусового характеру.

Оцінюючи підставу для відмову у відкритті провадження - зазначення відмінного коду ЄДРПОУ від коду боржника, суд відмітить наступне.

Приписами статті 18 Закону № 606-XIV визначено вимоги до виконавчого документу. Ними, зокрема є обов'язкове зазначення повного найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Аналіз вказаного свідчить, що у виконавчому документі можуть зазначатися інші відомості, що сприятимуть примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб).

Так з матеріалів справи вбачається, що боржником за виконавчим документом є Начальник відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Черноволов В'ячеслав Андрійович та його адреса:АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ.

Судом з вказаного вбачається, що боржник є посадовою особою Державної виконавчої служби України, а відтак, враховуючи приписи ст. 18 Закону № 606-XIV у виконавчому документів можливе зазначення інших відомостей, що сприятимуть при сумовому виконанню рішення, у тому числі і службової адреси боржника. В той же час, слід відмітити, що згідно ЄДРПОУ « 37471975» останній належить юридичній особі Державній виконавчій службі України, тобто органу посадовою особою якого є боржник за виконавчим документом.

Поряд з цим вважає за необхідне додаткового вказати, що відповідно п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Таким чином, відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження. Вказана правова позиція відповідає правовій позиції висвітленій в постанові Верховного суду України від 25.06.2014 у справі №6-62цс14.

Аналіз вказаного в сукупності свідчить, що виконавчий лист виданий Окружним адміністративним судом міста Києва від 30.05.2014 №826/13531/13-а відповідає вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставини, враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про протиправність дій відповідача щодо винесення постанови від 05.02.2015 №ВП 46402640 про відмову у відкритті виконавчого провадження, а відтак, така постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

З огляду на скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 05.02.2015 №ВП 46402640 з метою захисту порушених прав та інтересів, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог щодо зобов'язання Державної виконавчої служби України розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.02.2015 відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, приймаючи до уваги всі обставини в сукупності, позовні вимоги підлягають задоволенню в цілому.

Інші доводи і заперечення сторін не спростовують встановленого вище судом.

Відповідач в силу положень частини 2 статті 71 КАС України не спростували покликання позивача.

Позивач в силу положень ч.1 ст.71 КАС України повинен довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір слід присудити на користь позивача.

Керуючись ст. 9, 71, 159, 163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним дії Державної виконавчої служби України щодо винесення постанови від 05.02.2015 про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №46402640.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державної виконавчої служби України від 05.02.2015 про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №46402640.

Зобов'язати Державну виконавчу службу України розглянути заяву ОСОБА_1 №1 від 03.02.2015 вх. №П-1336 відповідно вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Судові витрати в сумі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп. присудити на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1).

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст..186 КАС України.

Головуючий Суддя О.В. Кротюк

Судді А.В. Літвінова

А.С. Мазур