Справа № 2а-0870/6265/11
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2015 року м. Київ К/800/49162/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною Запорізької митниці на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26.10.2011р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2012р. у справі № 2а-0870/6265/11 за позовом Відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" до Запорізької митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

ВАТ "Запоріжсталь" звернулось з позовом в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці з митної оцінки товару № 112000006/2011/000408/1 від 10.03.2011р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на протиправність дій митниці щодо самостійного визначення митної вартості та необґрунтованим витребуванням у позивача додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26.10.2011р. залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2012р., позовні вимоги задоволені. Визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці з митної оцінки товару № 112000006/2011/000408/1 від 10.03.2011р.

На постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26.10.2011р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2012р. надійшла касаційна скарга Запорізької митниці, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 01 січня 2011 року між ВАТ «Запоріжсталь» (Покупець) та компанією «Veraco Intertrading Ltd." (Великобританія) було укладено контракт № ВП.1323.37515.11.06И, відповідно до якого компанія «Veraco Intertrading Ltd." взяла на себе зобов'язання продати та поставити на умовах DAF- кордон Польщі/України прикордонні станції Ізов/Хрубешов (згідно «Інкотермс - 2000»), а Покупець - прийняти та оплатити кокс доменний, кількість, скорочений технічний опис та позначення якого перелічені в специфікаціях до Контракту, які є його невід'ємними частинами.

На виконання умов Контракту, у березні 2011 року компанія «Veraco Intertrading Ltd." поставила кокс грубий кам'яновугільний доменний кількістю 1043,352 тн. у сухій вазі за ціною 325 дол. США за тонну.

При митному оформленні товару, який був поставлений компанією ««Veraco Intertrading Ltd» на Запорізьку митницю на умовах DAF - кордон Польщі - України, прикордонні станції Ізов/Хрубешов (згідно Інкотермс-2000) комбінатом була подана ВМД №112030000/2011/006956 від 10.03.2011 р. для митного оформлення вантажу у режимі „Імпорт".

Митна вартість Товару була визначена декларантом відповідно до ст.ст. 266, 267 Митного кодексу України (в розмірі відповідно до ціни угоди (метод № 1). Для підтвердження заявленої митної вартості товару ВАТ "Запоріжсталь" було надано документи: 1) контракт № ВП.1323.37515.11.06И від 01.01.2011 р. зі специфікацією № 1; 2) ВМД, заявлена за контрактною вартістю №112030000/2011/006956 від 10.03.2011 р.; 3) рахунки № 27 від 26.02.2011р. та № 29 від 28.02.2011р.; 4) висновки по контролю якості № PGL/TC/DEW/62A/11, № PGL/TC/DEW/67A/11 на кокс грубий кам'яновугільний доменний для ВАТ «Запоріжсталь»; 5) сертифікати походження № PL/MF/AE 0032570 від 28.02.2011; № PL/MF/AE 0032572 від 02.03.2011р.; 6) ДМВ-1 (декларація митної вартості) №112030000/2011/006956 від 10.03.2011р.; 7) комерційні акти № 1659/2011; № 1700/2011; 8) лист технічного відділу ВАТ «Запоріжсталь» №9-41/1094950 від 15.10.2010р. з роз'ясненнями, що кокс не є ливарним, а також з описом технічного принципу використання коксу; 9) фактура Р-043/21/2011 від 28.02.2011р. та фактура Р-043/22/2011 от 02.03.2011р.; 10) копії вантажних митних декларацій країни-відправлення № MRN 11PL303030E0003441 від 28.02.2011 та № MRN 11PL303030E0003575 від 02.03.2011р.; 11) технічна специфікація виробника № 95/199; 12) лист «Veraco Intertrading» № 37 від 23.02.2011р.;

Однак, Запорізькою митницею витребувано від декларанта ряд додаткових документів для визначення митної вартості, а саме: - інформацію зовнішньоторговельних організацій про вартість товару та / або сировини; - відповідна бухгалтерська документація (бух. документи, згідно яких товар було знято з обліку зі складу відправника товару); - договір з третіми особами, пов'язаний з договором (контрактом) на поставку товарів, митна вартість яких визначається; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; - інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів. Також зазначено про можливість декларанта за власним бажанням подати інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів.

10.03.2011 року представником позивача було зроблено на зворотному боці ф. ДМВ-1 наступний запис "На даний час іншого подати неможливо".

10.03.2011року Запорізькою митницею було прийнято рішення № 112000006/2011/000408/1 про визначення митної вартості товару за третім методом. У якості обставин прийняття рішення зазначено відмова від подання декларантом додаткових документів. Метод 1 неможливо застосувати у зв'язку з відмовою декларанта надати додаткові документи. Застосувати методу 2 неможливо у зв'язку з відмінністю певних фізичних характеристик. При визначенні митної вартості застосована наявна у митного органу інформація про вартість операції з подібними товарами, які продаються на експорт в Україну і час експорту є максимально наближеним до нього (цінова база ЄАІС ДМСУ). ВМД №112030000/1/966 від 12.01.2011, ВМД №112030000/1/4429 від 14.02.2011г. ».

Не погоджуючись з такими діями позивач і звернувся з даним позовом.

Отже, предметом даного спору є правомірність визначення митної вартості товару.

Відповідно до ст. 1 Митного кодексу України від 17.11.2002р. (далі - МК України) митна декларація - письмова заява встановленої форми, яка подається митному органу і містить відомості щодо товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, необхідні для їх митного оформлення або переоформлення.

Згідно зі ст. 86 МК України митна декларація приймається та реєструється митним органом у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом. Подання митної декларації повинно супроводжуватися наданням митному органу комерційних супровідних та інших необхідних документів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом. Митна декларація приймається митним органом, якщо встановлено, що в ній містяться всі необхідні відомості і до неї додано всі необхідні документи.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу України митна вартість товарів - це заявлена декларантом або визначена митним органом вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, яка обчислюється на момент перетинання товарами митного кордону відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 265 МК митний орган, що здійснює контроль за правильністю митної оцінки товарів з урахуванням положень цього Кодексу, має право приймати рішення про правильність заявленої декларантом митної вартості товарів.

Згідно зі статтею 266 МК визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, може здійснюватися за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митну вартість не може бути визначено за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною в кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари було продано в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митну вартість товарів не може бути визначено шляхом застосування попереднього методу.

Аналіз наведених норм, а також положень Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2008 року № 339, та Порядку декларування митної вартості товарів дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості.

Колегія суддів дійшла висновку, що зі змісту норм пункту 14 Порядку декларування митної вартості товарів та частини четвертої статті 266 МК України убачається, що позивач не зобов'язаний надавати повний перелік документів, визначених пунктом 11 зазначеного Порядку. При цьому витребування таких документів може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Разом з тим, витребувавши перелік додаткових документів, передбачених пунктом 11 Порядку декларування митної вартості товарів, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити.

Також, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Запорізької митниці відхилити, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26.10.2011р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2012р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: