Справа № 821/1066/15-а
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/1066/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Войтович І.І.,

при секретарі - Сердюк О.О.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Єрашова І.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області

про скасування рішення № 8 від 03.03.2015 р.,

встановив:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася до суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області в якому просить скасувати рішення державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області від 03.03.2015 р. №8 про не погодження застосування податкового компромісу по податку на додану вартість, донарахованому за результатами документальної перевірки ФОП ОСОБА_3 Також, позивач просить зобов'язати відповідача погодити застосування податкового компромісу до податкових зобов'язань ФОП ОСОБА_3 з податку на додану вартість, визначених податковими повідомленнями - рішеннями від 04.04.2013 р. за № та від 20.08.2013 р. за № в загальній сумі 157 044,97 грн., в порядку визначеному п.7 підрозділу 9-2 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві. Зазначив, що з рішенням відповідача від 03.03.2015 р. за №8 про непогодження застосування податкового компромісу по податку на додану вартість, донарахованому за результатами документальної перевірки ФОП ОСОБА_3 не згоден, оскільки воно прийнято всупереч пункту 7 підрозділу 9-2 розділу ХХ Податкового кодексу України та підлягає скасуванню. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив з підстав викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов, посилаючись на наступне. Відповідно до частини 7 підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях - рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення -рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Зазначив, що податковий компроміс розповсюджується виключно на факти заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість (у зв'язку із завищенням податкового кредиту) та податку на прибуток (у зв'язку із завищенням витрат, що враховується при визначенні об'єкта оподаткування). Під заниженням податкових зобов'язань для цілей застосування Податкового кодексу України слід розуміти неправомірне формування платником податків даних податкового обліку (формування податкового кредиту з податку на додану вартість або витрат з податку на прибуток) у податкових періодах до 1 квітня 2014 р., що призвело до заниження належних до сплати сум податкових зобов'язань. Зважаючи на те, що ФОП ОСОБА_3 надала заяву про досягнення податкового компромісу щодо заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість не у зв'язку із завищенням податкового кредиту. Тому, заява не відповідає вимогам Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу. Просив відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14.03.2013 року відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 за період з 01.01.2010 року по 31.12.2012 року. За результатами даної перевірки складено акт №1656/17-2/ від 14.03.2013 року

За результатами перевірки були встановлені порушення позивачем вимог п.п.49.18.1 п.49.18 ст.49, п.203.1 статті 203 Податкового кодексу України, а саме, позивачем не подавалися декларації з ПДВ до ДПІ у м. Херсоні за травень-грудень 2011 року, січень-грудень 2012 року, чим порушив граничні строки подання податкових декларацій з ПДВ; п.181.1 ст.181, п.185.1 ст.185, п.187 ст.187 Податкового кодексу України, а саме, занижено податкові зобов'язання за період з квітня 2011 року - грудень 2012 року на загальну суму ПДВ 104345, 00 грн.

На підставі вище зазначеного акту відповідачем було прийнято податкове повідомлення - рішення форми "Р" № від 04.04.2013 року, яким збільшено позивачу грошове зобов'язання по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 131098, 75 грн. в тому числі за основним платежем в сумі 104345, 00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 26753, 75 грн.

Не погоджуючись з вищенаведеним податковим повідомленням-рішенням позивачем були подані скарги до Головного управління Міндоходів у Херсонській області та в Міністерство доходів і зборів України.

Рішенням про результати розгляду повторної скарги №2784/л/99-99-10-01-03-14 від 10.07.2013 року залишено без змін податкове повідомлення-рішення № від 04.04.2013 року (з урахуванням рішення Головного управління Міндоходів у Херсонській області №485/10/21-22-10-02-06 від 11.06.2013 року.

20.08.2013 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № (на підставі рішенням про результати розгляду №485/10/21-22-10-02-06 від 11.06.2013 року) яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 25946, 22 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 20868, 95 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 5077, 27 грн. Не погоджуючись з вищенаведеними податковими повідомленнями - рішеннями позивач звернувся до суду.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 29.08.2013 р. по справі №821/3021/13-а в задоволенні позову відмовлено.

Відповідно до постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2013 р. апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 - задоволено. Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2013 року - скасовано. Прийнято нову постанову. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - задоволено у повному обсязі. Податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Херсоні Херсонської області державної податкової служби від 4 квітня 2013 року № та від 20 серпня 2013 року № - скасовано.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.01.2014 р. у справі №К/800/3024/14 було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду.

Також, судом встановлено, що 16.02.2015 р. ФОП ОСОБА_3 звернулася до ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області із заявою про податковий компроміс з доданими до неї переліком операцій щодо уточнення показників податкової декларації для застосування процедури досягнення податкового компромісу та іншими необхідними документами з метою досягнення податкового компромісу за неузгодженими податковими повідомленнями - рішеннями від 04.04.2013 р. за № та від 20.08.2013 р. за № про донарахування ОСОБА_3 суми податку на додану вартість в загальному розмірі 157 044,97 грн.

31.03.2015 р. представником позивача отримано копію рішення відповідача від 03.03.2015 р. за №8 про не погодження застосування податкового компромісу по податку на додану вартість, донарахованому за результатами документальної перевірки ФОП ОСОБА_3 в зв'язку з тим, що суми податкових зобов'язань по податку на додану вартість не відповідають умовам застосування податкового компромісу.

Позивач, не погоджуючись з даним рішенням контролюючого органу звернувся з вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

В зв'язку з прийняттям Верховною Радою України 25.12.2014 р. Закону України №63-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу», який вступив в дію з 17.01.2015 р., розділ ХХ Податкового кодексу України було доповнено підрозділом 9-2.

Відповідно до пункту 7 підрозділу 9-2 розділу ХХ Податкового кодексу України, процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені сумі податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та / або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях - рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення - рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу.

Так, п. 56.10 ст. 56 Кодексу визначено, що рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.

Грошове зобов'язання платника податків відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Кодексу - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності;

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Кодексу, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Водночас відповідно до п. 56.18 ст. 56 Кодексу з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

У разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити у суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження, відповідно до п. 56.17 цієї статті (п. 56.19 ст. 56 Кодексу).

Рішення суду (постанови) першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Порядок і строки апеляційного оскарження встановлені ст. 186 КАС України.

Рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанови Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, що вважається датою узгодження грошового зобов'язання.

Відповідно до пп.60.1.4 п.60.1 ст. 60 Податкового кодексу України, податкове повідомлення - рішення вважається відкликаним у день набрання законної сили рішення суду, якою скасовано податкові повідомлення - рішення. Як уже зазначалося вище, податкові повідомлення - рішення від 04.04.2013 р. за № та від 20.08.2013 р. за № скасовані 05.12.2013 р. відповідно до постанови Одеського апеляційного адміністративного суду по справі №821/3021/13-а.

За таких обставин, суд зазначає, що у позивача відсутнє грошове зобов'язання, а тому відсутні підстави для застосування податкового компромісу, так як він може бути застосований тільки до грошового зобов'язання яке є неузгодженим.

Крім цього, як уже зазначалося вище, відповідно до акту позапланової перевірки від 14.03.2013 р. №1656/17-2/ ФОП ОСОБА_3 здійснювала діяльність на загальній системі оподаткування. Обсяг отриманих доходів за 2011 р. складає 325343, 00 грн. обсяг отриманих доходів ФОП ОСОБА_3 за перевіряє мий період (протягом останніх 12 календарних місяців) сукупно перевищує 300000,00 грн. Дата обов'язкової реєстрації платником ПДВ припадає на 10 квітня 2011 р.

ФОП ОСОБА_3 в порушення вимог пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України не зареєструвалась платником податку на додану вартість. Перевіркою встановлено порушення пункту 181.1 статті 181, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_3, а саме занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість та в порушення підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України не надавались до ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області декларації з ПДВ з травня по грудень 2011 р. та за 2012 р. (20 звітних періодів).

Суд зазначає, що відповідно до абз. 1 ч. 3 Підрозділу 9-2 Розділу ХХ Податкового кодексу України, подання платником податків уточнюючого розрахунку за періоди, щодо яких не була проведена документальна перевірка, може бути підставою для проведення документальної позапланової перевірки згідно з процедурою податкового компромісу.

В даному випадку за період, за який позивач подав заяву про досягнення податкового компромісу, вже була проведена перевірка відповідно до акту ДПІ у м. Херсоні від 14.03.2013 р. №1656/17-2/.

Статтями 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що доводи наведені у позовній заяві є необґрунтованим, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 23 квітня 2015 р.

Суддя Войтович І.І.

кат. 8.3.3