Справа № 357/1713/15-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/1713/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Ярмола О.Я.
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л. М.,

Міщука М. С.

при секретарі: Корінець Ю. О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_3 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2014 року позивач - ОСОБА_3 - звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення нарахування та виплати доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії за шкоду, заподіну здоров'ю, у розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - з 01 січня 2014року;

- визнати протиправною відмову відповідача здійснити відповідні перерахунки з 01 січня 2014 року;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату доплату до пенсії за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю, встановивши її у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, визначеної законодавством України на відповідний період, відповідно до ч.2 ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - з 01 січня 2014 року;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, встановивши її у розмірі 15 % від мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Визначеного законодавством України на відповідний період, відповідно до ст. 51, ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - з 01 січня 2014 року;

- зобов'язати відповідача виконати рішення суду негайно та подати до суду звіт про виконання судового рішення у встановлений судом строк.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2015 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Позивач мотивує свої вимоги тим, що постанова суду першої інстанції була прийнята із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що розмір пенсії та доплат до пенсії позивача відповідає виплачується у розмірах, встановлених законодавством України. Крім того, позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду.

Колегія суддів, не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нову постанову, якщо судом не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального чи процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є потерпілою від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії, перебуває на обліку у відповідача, отримує пенсію за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, доплату за проживання в зону посиленого радіоекологічного контролю.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - з 01 січня 2014 року.

10 грудня 2014 року відповідачем було направлено лист №502/5-01, яким відмовлено у здійсненні перерахунку (а.с.8).

Не погоджуючись із такою відповіддю позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів зазначає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищується у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Згідно зі ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю потерпілим 4 категорії має становити 15% від мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до абзацу 8 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України.

Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Однак, починаючи з 01 січня 2014 року, Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» в редакції від 16 січня 2014 року не містить жодної норми, яка б обмежувала у 2014 року пряме застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема ст.39, 51.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року, Прикінцеві положення цього Закону доповнено п. 6-7, яким передбачено, що норми і положення ст. ст. 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що згідно з пунктом 2 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а тому вказана норма діє з 03 серпня 2014 року, що підтверджується Листом Міністерства юстиції України №8546-0-4-14/10.2 від 30 вересня 2014 року.

Частина 4 ст. 9 КАС України передбачає, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відтак, ураховуючи пріоритет законів над підзаконними актами, у спірних правовідносинах застосуванню підлягають норми ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Належним способом захисту порушених прав позивача є зобов'язання відповідача нарахувати і виплатити доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї заробітної плати та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням виплачених сум.

Проте, згідно з частиною 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.9 ст. 103 КАС України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

Судом першої інстанції помилково встановлено, що позивач звернулась до суду 09 лютого 2014 року - про що свідчить дата на штампі суду.

Колегія суддів звертає увагу, що у матеріалах справи міститься конверт з відміткою про відправлення 12 грудня 2014 року - про що свідчить поштовий штамп (а.с. 16).

У матеріалах справи відсутнє клопотання позивача про поновлення строку для звернення до адміністративного суду. Позивачем не надано доказів поважності причин пропуску встановленого законодавством строку.

Колегія суддів звертає увагу, що Закон України «Про Державний бюджет на 2014 рік» № 719-VII від 16 січня 2014 року офіційно опубліковано у офіційному виданні Офіційний вісник України 31 січня 2014 року - № 8, стор. 11, стаття 230.

Таким чином, позивач мала змогу дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів з дня офіційного опублікування Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік».

Згідно зі статтею100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2015 року - в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 99, статті 100 КАС України та те, що позивач звернулась до суду 12 грудня 2014 року, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, тому позовні вимоги за період з 01 січня 2014 року по 11 червня 2014 року - підлягають залишенню без розгляду.

Крім того, не підлягає задоволенню вимога позивача щодо зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області виконати рішення негайно та подати до суду звіт про виконання судового рішення в установлений судом строк.

Статтею 1832 КАС України закріплено, що постанови в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг - не підлягають негайному виконанню.

За вказаних обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 - підлягають задоволенню частково.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи призвели до неправильного вирішення справи, тому постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2015 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови по справі, якою позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Статтею 202 КАС України передбачено, що підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2015 року - задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2015 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Позовні вимоги за період з 01 січня 2014 року по 11 червня 2014 року - залишити без розгляду.

Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області щодо здійснення нарахування та виплати доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю - у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, та додаткової пенсії за шкоду, заподіну здоров'ю - у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області провести перерахунок та виплату доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю - у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, та додаткової пенсії за шкоду, заподіну здоров'ю - у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - за період з 12 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя: Л.В.Бєлова

Судді: Л. М. Гром,

М. С. Міщук

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.