Справа № 819/1667/13-а
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року Справа № 876/10510/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Довгополова О.М., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі Тернопільської області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 липня 2013 року в адміністративній справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі Тернопільської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Гусятинському районі Тернопільської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У червні 2013 року позивач УПФ України в Гусятинському районі Тернопільської області звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача відділення ВД ФСНВ України в Гусятинському районі Тернопільської області, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача та зобов'язати відповідача прийняти до відшкодування витрати за період з 01.10.2012 р. по 01.06.2013 р. та надалі вносити в акт щомісячної звірки.

Відповідач позовних вимог не визнав, подав письмові заперечення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.07.2013 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

З цією постановою суду не погодився позивач УПФУ в Гусятинському районі Тернопільської області та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії, у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, котрі виплачуються ПФ України є страховими виплатами і відшкодовуються ПФ України з коштів ФССНВ України. За таких обставин апелянт вважає, що дії відповідача щодо відмови у прийнятті до відшкодування витрат позивача на виплату державної адресної допомоги та суми витрат на виплату пенсій громадянам держав-учасників СНД та членам їх сімей, які отримали каліцтво в державах СНД і переїхали на постійне місце проживання в Україну, суперечать вимогам чинного законодавства.

За наслідками апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.07.2013 року та винести нову постанову про задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що така апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що в УПФУ в Гусятинському районі Тернопільської області склало акти щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за жовтень-грудень 2012 року та січень-травень 2013 року, до яких було включено суми виплачених пенсій (основний розмір), суми виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття, суми витрат з виплати і доставки пенсій (а.с. 8-15).

Також встановлено, що відповідач відмовився у встановлені строки прийняти до відшкодування понесені позивачем вказані вище витрати за період жовтня 2012 р. - травня 2013 р. на загальну суму 77227,24 грн. (а.с. 16-23, 24-39).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності заявлених позовних вимог.

Так, перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом, передбачений статтею 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідно до даної статті Фонд зобов'язаний у встановленому законом порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоров'я, в тому числі пенсії по інвалідності від трудового каліцтва або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, у разі настання страхового випадку.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності», Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого спільною постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 року № 5-4/4, не передбачено такого способу захисту прав позивача, як зобов'язання підписати акт щомісячної звірки витрат, прийняти до заліку та включити в акти звірки взаєморозрахунків суму витрат за особовими справами потерпілих.

Зокрема, згідно п.5 вказаного Порядку, органи Пенсійного фонду щомісяця проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків звірку витрат по особових справах потерпілих, складають акт щомісячної звірки, в якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду і управлінням виконавчої дирекції Фонду на місцях.

Відповідно до п.6 Порядку, головні управління Пенсійного фонду та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на підставі поданих актів узагальнюють і узгоджують Довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою відповідних пенсій, та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

На підставі вищевказаної Довідки Фонд соціального страхування від нещасних випадків на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду (п.7 Порядку).

За таких обставин, у випадку відсутності з боку відповідача згоди на прийняття до заліку виплачених сум пенсії і понесених витрат та включення осіб в списки на відшкодування до щомісячних актів звірок виплачених сум, у судовому порядку можуть вирішуватися вимоги про стягнення відповідних сум.

У зв'язку із цим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необгрунтованість позовних вимог щодо зобов'язання відповідача прийняти до відшкодування понесені позивачем витрати на виплату і доставку пенсій.

Крім цього, з урахуванням ч.1 ст.2 КАС України не підлягає задоволенню позовна вимога щодо зобов'язання відповідача в майбутньому приймати зазначені виплати, оскільки така вимога носить перспективний (ймовірний) протиправний характер поведінки відповідача у відносинах із позивачем, у яких право останнього ще не є порушеним.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції об'єктивно і повно встановлено обставини справи, висновки суду відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому немає підстав для скасування оскарженої постанови суду.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі Тернопільської області - залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 липня 2013 року в адміністративній справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі Тернопільської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Гусятинському районі Тернопільської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: О.М. Довгополов

Н.М. Судова-Хомюк