Справа № 810/5397/14
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

16 квітня 2015 року м. Київ К/800/17466/15

Суддя Вищого адміністративного суду України Смокович М.І., розглянувши касаційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби на постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові засоби індивідуального захисту" до Київської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості товару,

в с т а н о в и в :

У вересні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислові засоби індивідуального захисту" звернулося до суду з адміністративним позовом до Київської митниці Міндоходів, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 125130013/2014/00039 від 22 серпня 2014 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Міндоходів про коригування митної вартості № 125000003/2014/00370/1 від 22 серпня 2014 року.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року, позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці Міндоходів № 125000003/2014/00370/1 від 22 серпня 2014 року про коригування митної вартості.

Визнано протиправною та скасовано картку відмову у прийнятті митної декларації № 125130013/2014/00039 від 22 серпня 2014 року.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга, в якій скаржник просить скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

З оскаржуваних судових рішень вбачається, що за результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, Київською митницею Міндоходів відмовлено позивачу у прийнятті митної декларації та оформлено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 125130013/2014/00039 від 22 серпня 2014 року.

Застосувавши інший метод визначення митної вартості товарів ніж заявлений ТОВ "Промислові засоби індивідуального захисту", відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 125000003/2014/00370/1 від 22 серпня 2014 року, підставою для прийняття якого послугувала надання декларантом або уповноваженою ним особою документів, які містять неповні відомості, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості товару, а саме незазначено інформацію щодо числових значень складових митної вартості та інших умов, що могли вплинути на ціну товарів.

Згідно із описом графи 33 розділу 2 "Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів" затверджених Наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24 травня 2012 року, у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Митного кодексу України) зазначаються докладна інформація і джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Під час перевірки поданих позивачем документів встановлено розбіжності в умовах оплати товару, а саме - відповідно до пункту 4.1 контракту оплата за товар проводиться у розмірі 30 % передплати після дати підписання специфікації до контракту і отримання рахунку, 70 % оплата протягом 10 днів до відправки після підтвердження готовності товару до відвантаження.

У той же час додатком до контракту передбачено іншу відсоткову форму розрахунку (передплата 40 %, 60 % оплата протягом 10 днів до відправки після підтвердження готовності товару до відвантаження).

Позивачем до митного оформлення не було надано договір та рахунок на транспортування зазначеного товару, при цьому, надана довідка про транспортні витрати № 1 від 14 серпня 2014 року містить розбіжності щодо пункту відправлення вантажу і умов поставки (умови поставки за митною декларацією № 125130013/2014/412553 Qingdao, а згідно із довідкою про транспортні витрати, містом відправленням вантажу є Шанхай).

Крім того, у поданих додатково документах, митним органом встановлено, що у експортній митній декларації країни відправлення № 00016621 від 28 червня 2014 року виявлено невідповідність, а саме: не співпадає номер інвойсу з номером інвойсу, що заявлений до митного оформлення.

Окрім цього, в експертному висновку № 722 від 14 серпня 2014 року не проведено аналіз ринку, що не дає змоги впевнитися в достовірності наданих відомостей відповідно до ціноутворення товару.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що додатковою угодою від № 1 від 02 квітня 2014 року п. 4.1. контракту з компанією SHANDONG XINGYU GLOVES CO, LTD, № 090113 від 09 січня 2013 року викладено в новій редакції, відповідно до якого оплата відбувається шляхом прямого банківського переводу грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця наступним чином: 40 % попередня оплата після підписання специфікації та отримання рахунку від продавця; 60 % оплачуються за 10 днів до прибуття товару в порт покупця.

Таким чином, умови оплати коштів за поставлений товар відповідають умовам контракту.

Разом з цим, у специфікації від 02 квітня 2014 року зазначена загальна сума, що підлягала сплаті за товар - 31960,00 доларів США, яка співпадає із сумою, що вказана в інвойсі № XYQ14810 від 27 червня 2014 року і яку двома платежами по 12784,00 доларів США і 19176,00 доларів США сплачено ТОВ "Промислові засоби індивідуального захисту" відповідно до платіжних доручень.

Зазначені документи у сукупності підтверджують числове значення складової митної вартості товарів, а саме ціну придбання товарів.

Крім цього, на вимогу митного органу підприємством додатково було надано копію договору на транспортно-експедиційне обслуговування № 07-02-13 і рахунок № 1291 від 13 серпня 2014 року, відповідно до якого послуга з організації міжнародного перевезення склала 20944,00 гривень.

Позивач також надав копію пояснення постачальника товару - SHANDONG XINGYU GLOVES CO, LTD про допущення описки у експортній декларації № 00016621 від 28 червня 2014 року, в якій замість інвойсу XYQ 14814 вірним необхідно вважати інвойс XYQ 14810.

Таким чином, постачальник надав письмові пояснення про допущення помилки при за сповненні митної декларації.

Враховуючи зазначені обставини, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку про необґрунтованість застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості товару, ніж заявлений декларантом у вантажній митній декларації.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, які відповідають усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ, такий висновок судів попередніх інстанцій відповідає обставинам справи та положенням статті 57 Митного кодексу України, в якій передбачено, що визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що митним органом проаналізовано лише одну митну декларацію, в якій ціна заявленого до митного оформлення подібного товару була інша. Суди попередніх інстанцій прийшли до правильного висновку, що навіть за наявності даних щодо розмитнення товару за іншою ціною відповідач мав застосувавти другий метод, тобто, за ціною договору щодо ідентичних товарів або метод третій - за ціною договору щодо подібних аналогічних товарів. Проте, відповідач не надав суду доказів щодо неможливості застосування саме цих методів.

За наведених вище обставин, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що митний орган безпідставно застосував резервний метод визначення митної вартості товару, оскільки Київською митницею Міндоходів не доведено наявність підстав для його застосування.

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв'язку із ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

За таких обставин у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись частинами 5, 6 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Київської митниці Державної фіскальної служби на постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові засоби індивідуального захисту" до Київської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості товару.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого

адміністративного суду України М.І. Смокович

Суддя М.І. Смокович