Справа № 826/4417/14
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2015р. м. Київ К/800/43606/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Цуркана М.І.,

секретар судового засідання: Бугаєнко Н.В.

за участю:

представника позивача Гриня О.С.,

представника відповідача Запорожець Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Славянка» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 травня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Славянка» до Державної служби інтелектуальної власності України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4, про визнання протиправним рішення, визнання свідоцтва частково недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Славянка» (надалі - позивач, Товариство) звернулось до суду із позовом до Державної служби інтелектуальної власності України (надалі - відповідач, Служба), третя особа - ОСОБА_4 (надалі також - третя особа), в якому просило визнати рішення Державного департаменту інтелектуальної власності про реєстрацію знака «ІНФОРМАЦІЯ_1» на ім'я ОСОБА_4, прийняте за результатами розгляду заявки № від 21 квітня 2000 року, протиправним в частині визнання відповідності знака «ІНФОРМАЦІЯ_1» умовам правової охорони відносно товарів 31 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків та визнання недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 15 січня 2003 року в частині товарів і послуг 31 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 7 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2014 року, в задоволені адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись із судовими рішеннями попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просив скасувати судові рішення попередніх інстанції та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У скарзі вказав, що оскаржуване рішення є протиправним, оскільки право інтелектуальної власності позивача на комерційне (фірмове) найменування «ІНФОРМАЦІЯ_1» українською мовою є чинним та охороняється з 13 червня 1997 року - з моменту державної реєстрації Товариства. Отже, на думку позивача, його фірмове найменування було відомим в Україні до дати подання заявки ОСОБА_4

Заслухавши доповідь судді, представників сторін, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 21 квітня 2000 року відповідачем прийнято рішення про реєстрацію словесного знака «ІНФОРМАЦІЯ_1» для товарів та послуг 35 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг та видано свідоцтво України НОМЕР_1 на знак «ІНФОРМАЦІЯ_1» на ім`я ОСОБА_4

10 липня 2012 року позивачем було подано заявку №m201211641 щодо реєстрації словесного знака для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» відносно товарів 29, 31 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків (Ніццька класифікація), десята редакція.

Однак, відповідачем прийнято висновок про невідповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи від 4 грудня 2013 року №53266, оскільки встановлено, що заявлене позначення не відповідає умовам надання правової охорони, а саме: для всіх товарів 29 класу, що зазначені у наведеному в матеріалах заявки переліку, схоже настільки, що його можна сплутати з комбінованими знаками «ІНФОРМАЦІЯ_2» та "ІНФОРМАЦІЯ_2", раніше зареєстрованими в Україні на ім'я Публічного акціонерного товариства "ВІММ-БІЛЛЬ-ДАНН УКРАЇНА" (свідоцтво НОМЕР_2 від 15 грудня 2003 року, заявка № від 25 квітня 2001 року та свідоцтво НОМЕР_3 від 15 грудня 2003 року, заявка № від 25 квітня 2001 року), щодо споріднених товарів; для всіх товарів 31 класу, що зазначені у наведеному в матеріалах заявки переліку, схоже настільки, що його можна сплутати з словесним знаком "ІНФОРМАЦІЯ_1", раніше зареєстрованим в Україні на ім'я ОСОБА_4 (свідоцтво НОМЕР_1 від 15 січня 2003 року, заявка № від 21 квітня 2000 року), щодо споріднених товарів.

Не погоджуючись із даними діями відповідача, Товариство оскаржило рішення про реєстрацію знака «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 21 квітня 2000 року на ім`я ОСОБА_4 та свідоцтво НОМЕР_1 на знак «ІНФОРМАЦІЯ_1» в судовому порядку.

Суди першої та апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, прийшли до висновку про відсутність в діях відповідача будь-яких порушень діючих норм законодавства України у сфері інтелектуальної власності при прийнятті оскаржуваних рішень.

Колегія суддів погоджується із даним висновком з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України від 15 грудня 1993 року № 3689-XII «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин; надалі - Закон N 3689-XII) правова охорона надається знаку, який не суперечить суспільним інтересам, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом.

Статтею 6 Закону № 3689-XII встановлені підстави для відмови в наданні правової охорони знаку. Даною статтею передбачено, що не можуть одержати правову охорону позначення, які зображують:

державні герби, прапори та емблеми;

офіційні назви держав;

емблеми, скорочені або повні найменування міжнародних міжурядових організацій;

офіційні контрольні, гарантійні та пробірні клейма, печатки;

нагороди та інші відзнаки.

Такі позначення можуть бути включені до знака як елементи, що не охороняються, якщо на це є згода відповідного компетентного органу або їх власників.

Не можуть одержати правову охорону також позначення, які:

не мають розрізняльної здатності;

є загальновживаними як позначення товарів і послуг певного виду;

вказують на вид, якість, кількість, властивості, призначення, цінність товарів і послуг, а також на місце і час виготовлення чи збуту товарів або надання послуг;

є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу;

є загальновживаними символами і термінами.

Позначення, вказані в абзацах 2, 3, 4, 6 цього пункту, можуть бути внесені до знака як елементи, що не охороняються, якщо вони не займають домінуючого положення в зображенні знака.

Не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати з: знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім'я іншої особи для однорідних товарів і послуг; знаками інших осіб, якщо ці знаки охороняються без реєстрації на підставі міжнародних договорів, учасником яких є Україна; фірмовими найменуваннями, що відомі в Україні і належать іншим особам, які одержали право на них до дати подання до Установи заявки щодо однорідних товарів і послуг; кваліфікованими зазначеннями походження товарів, крім випадків, коли вони включені до знака як елементи, що не охороняються, і зареєстровані на ім'я осіб, які мають право користуватися такими зазначеннями; сертифікаційними знаками, зареєстрованими у встановленому порядку. Згідно з цим Законом не може бути зареєстровано як знак таке позначення, яке добросовісно використовувалося до 1 січня 1992 року двома і більше юридичними особами для позначення однорідних товарів.

Не реєструються як знаки позначення, які відтворюють:

промислові зразки, права на які належать в Україні іншим особам;

назви відомих в Україні творів науки, літератури і мистецтва або цитати і персонажі з них, твори мистецтва та їх фрагменти без згоди власників авторського права або їх правонаступників;

прізвища, імена, псевдоніми та похідні від них, портрети і факсиміле відомих в Україні осіб без їх згоди.

Відповідно до статті 7 Закону № 3689-XII, особа, яка бажає одержати свідоцтво, подає до Установи заявку.

За дорученням заявника заявку може бути подано через представника у справах інтелектуальної власності або іншу довірену особу.

Заявка повинна стосуватися одного знака.

Заявка складається українською мовою і повинна містити: заяву про реєстрацію знака; зображення позначення, що заявляється; перелік товарів і послуг, для яких заявник просить зареєструвати знак, згрупованих за Міжнародною класифікацією товарів і послуг для реєстрації знаків.

У заяві про реєстрацію знака необхідно вказати заявника (заявників) та його адресу.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається із матеріалів справи, 21 квітня 2000 року третьою особою подано заявку № на реєстрацію словесного знака «ІНФОРМАЦІЯ_1» для товарів та послуг 35 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг. Позивачем заявку подано лише 10 липня 2012 року.

Згідно зі статтею 10 Закону № 3689-XII, експертиза заявки проводиться закладом експертизи відповідно до цього Закону і встановлених на його основі правил. Під час проведення експертизи заклад експертизи надсилає заявнику повідомлення, запити та висновки. При цьому висновки закладу експертизи набувають статусу рішення Установи після їх затвердження Установою. Заявник має право з власної ініціативи чи на запрошення закладу експертизи особисто або через свого представника брати участь у встановленому порядку в розгляді питань, що виникли під час проведення експертизи. Заявник має право з власної ініціативи вносити до заявки виправлення і уточнення. Виправлення та уточнення не враховуються, якщо вони надійшли до закладу експертизи після дати одержання заявником рішення про реєстрацію знака або про відхилення заявки. За подання клопотання про внесення з ініціативи заявника виправлень і уточнень до заявки після одержання ним рішення про встановлення дати подання заявки сплачується збір. Після встановлення дати подання заявки та за наявності документа про сплату збору за подання заявки проводиться формальна експертиза заявки, під час якої: заявка перевіряється на відповідність вимогам статті 7 цього Закону; документ про сплату збору за подання заявки перевіряється на відповідність встановленим вимогам. Якщо заявка не відповідає вимогам статті 7 цього Закону або документ про сплату збору за подання заявки - встановленим вимогам, про це повідомляється заявнику.

Якщо заявка відповідає вимогам статті 7 цього Закону і документ про сплату збору за подання заявки оформлено правильно, заклад експертизи проводить кваліфікаційну експертизу заявки, під час якої перевіряється відповідність заявленого позначення умовам надання правової охорони. Якщо за результатами кваліфікаційної експертизи заявки буде визначено, що позначення відповідає умовам надання правової охорони, заявнику надсилається рішення про реєстрацію знака. У противному разі заявнику надсилається рішення про відхилення заявки.

Таким чином, законодавець встановив перелік ознак, яким повинен відповідати знак, що підлягає реєстрації. Якщо внаслідок проведення експертизи заявки буде встановлено невідповідність знака даним ознакам, відповідач приймає рішення про невідповідність позначення умовам надання правової охорони.

Як вбачається із матеріалів справи, за результатами кваліфікаційної експертизи було встановлено, що заявлений третьою особою знак відповідає умовам надання правової охорони відповідно до вимог Закону № 3689-XII, а тому колегія суддів приходить до висновку, що відповідач, приймаючи оскаржувані рішення, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб , що визначені Конституцією та законами України.

Що стосується твердження Товариства про те, що його право інтелектуальної власності на комерційне (фірмове) найменування «ІНФОРМАЦІЯ_1» є чинним та охороняється з моменту державної реєстрації позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 5 Закону № 3689-XII право власності на знак засвідчується свідоцтвом. Строк дії свідоцтва становить 10 років від дати подання заявки до Установи і продовжується Установою за клопотанням власника свідоцтва, поданим протягом останнього року дії свідоцтва, щоразу на 10 років. Порядок продовження строку дії свідоцтва встановлюється Установою.

Дія свідоцтва припиняється достроково за умов, викладених у статті 18 цього Закону.

Статтею 18 Закону № 3689-XII передбачено, що власник свідоцтва в будь-який час може відмовитися від нього повністю або частково на підставі заяви, поданої до Установи. Зазначена відмова набирає чинності від дати публікації відомостей про це в офіційному бюлетені Установи.

Дія свідоцтва припиняється у разі несплати збору за продовження строку його дії. Документ про сплату збору за кожне продовження строку дії свідоцтва має надійти до Установи до кінця поточного періоду строку дії свідоцтва за умови сплати збору протягом двох останніх його місяців.

Дія свідоцтва припиняється за рішенням суду (арбітражного суду) у зв'язку з перетворенням знака в позначення, що стало загальновживаним як позначення товарів і послуг певного виду після дати подання заявки.

Згідно зі статтею 19 Закону № 3689-XII свідоцтво може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі:

а) невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони;

б) наявності у свідоцтві елементів зображення знака та переліку товарів і послуг, яких не було у поданій заявці;

в) реєстрації кваліфікованого зазначення походження товару, якщо раніше зареєстрований знак для товарів і послуг складається тільки з цього зазначення походження товару або містить його як елемент, крім випадків, коли власник такого знака для товарів і послуг є особою, яка має право на використання цього кваліфікованого зазначення походження товару, та коли знак для товарів і послуг містить це кваліфіковане зазначення походження товару як елемент, що не охороняється.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_4 отримав свідоцтво 21 квітня 2000 року, на момент розгляду справи його дія не припинена, в судовому порядку визнано недійсним не було.

Таким чином, третьою особою право інтелектуальної власності на комерційне (фірмове) найменування «ІНФОРМАЦІЯ_1» засвідчене 21 квітня 2000 року, а Товариство з 13 червня 1997 року (дати державної реєстрації) до 10 липня 2012 року до відповідача взагалі не зверталось для засвідчення свого права інтелектуальної власності на комерційне (фірмове) найменування «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Отже, враховуючи встановлені у справі обставини, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про доведеність відповідачем правомірності прийнятого ним рішення.

Доводи касаційної скарги та аналіз оскаржуваних рішень та матеріалів справи не дають підстав вважати, що судами першої та апеляційної інстанції при прийнятті рішень були порушені норми матеріального чи процесуального права.

Згідно зі статтею 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 221, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Славянка» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 травня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки, що встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Кравцов О.В.

Судді Єрьомін А.В.

Цуркан М.І.