Справа № 2а-1492/10/0270
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" лютого 2015 р. м. Київ К/9991/85153/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі: Карася О.В. (головуючого), Олендера І.Я., Рибченка А.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Вінниці на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2010 у справі № 2а-1492/10/0270

за позовом Державної податкової інспекції у м. Вінниці

до Відкритого акціонерного товариства "Вінницький завод "Будмаш"

про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2010 року Державна податкова адміністрації звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з Товариства заборгованість перед бюджетом за платежем "податок з доходів фізичних осіб" у розмірі 453 296,39 грн.

Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 25.05.2010 позов задовольнив.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду України від 28.10.2010 рішення суду першої інстанції скасовано в частині стягнення з Товариства кредиторської заборгованості у сумі 391 248,64 грн. та в цій частині у позові відмовлено. В решті судове рішення першої інстанції залишено без змін.

Не погодившись із судовим рішенням апеляційної інстанції, Державна податкова інспекція подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначене судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що передумовою звернення податкового органу до суду про стягнення заборгованості з податку з доходів фізичних осіб були висновки, викладені у довідці № 138/17-410 планової виїзної податкової перевірки Товариства за період з 01.01.2008 по 01.07.2009, про неповне перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб, відображеного у податкових розрахунках за формою № 1 ДФ, у сумі 440 461,39 грн., а також нарахування пені у розмірі 12 835,00 грн. за несвоєчасне перерахування податку з доходів фізичних осіб у сумі 38 283,00 грн.

Розв'язуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій, аналізуючи поняття "кредиторська заборгованість" та "податковий борг", дійшли спільного висновку, що заборгованість Товариства зі сплати податку з доходів фізичних осіб є кредиторською заборгованістю, а відтак звернення до суду із вказаним позовом має відбутися у межах строків, визначених ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, а законодавчо встановленні обмеження у 1 095 днів стосуються лише податкового боргу, яким, на думку судів, не є заборгованість платника податків зі сплати платежу "податок з доходів фізичних осіб".

З такими висновками погодитися не можливо, оскільки вони ґрунтуються на помилковому застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Так, дійсно, згідно з ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Проте ст. 15 Закону України від 21.12.2000 № 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", який згідно преамбули є спеціальним законом з питань оподаткування і установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначено вичерпний перелік заходів, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу, встановлює 1 095 - денний строк стягнення податкового боргу.

Статтею 14 Закону України "Про систему оподаткування" визначено, що до загальнодержавних податків і зборів належить податок з доходів фізичних осіб.

Отже, Закон № 2181-III застосовується до стягнення коштів, встановлених Законом про систему оподаткування податків і зборів (обов'язкових платежів) і санкцій за порушення, пов'язані зі сплатою виключно цих платежів.

Згідно п. 1.2. ст. 1 Закону № 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Зобов'язання зі сплати податку з доходів фізичних осіб виникло у відповідача на підставі Закону України від 22.05.2003 № 889-IV "Про податок з доходів фізичних осіб".

Оскільки нормами цього Закону не визначено окремого порядку при стягненні коштів з підприємств та фізичних осіб, його застосування провадиться у порядку, встановленому Законом № 2181-III.

Положеннями Закону № 2181-III визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені цим Законом строки, то ця сума визнається сумою податкового боргу, внаслідок чого до платника податків застосовуються заходи щодо стягнення боргу.

Податковий борг - це податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене в установлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого зобов'язання (п. 1.3 ст. 1 Закону № 2181-III).

Тобто виникнення податкового боргу є юридичним фактом, який пов'язаний із несплатою узгодженої суми податкового зобов'язання протягом установленого строку.

Порядок погашення податкового боргу регулюється нормами статей 6-15 Закону № 2181-III. При цьому ці норми не передбачають зупинення процедур погашення, у тому числі примусового стягнення податкового боргу в разі оскарження платником податків до суду раніше узгодженої суми податкового зобов'язання.

Відповідно до пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 зазначеного Закону стягнення коштів та продаж інших активів платника податків провадяться не раніше тридцятого календарного дня з моменту надіслання йому другої податкової вимоги.

Саме після настання зазначених у п. 6.2.4 п. 6.2 ст. 6 Закону № 2181-III обставин та з урахуванням строку, передбаченого пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 Закону, виникає право на звернення контролюючого органу із позовом про стягнення податкового боргу.

Порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, а також норм матеріального права згідно з ч. 2 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судового рішення і направлення справи на новий розгляд.

З огляду на зазначене касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судові рішення першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті і, в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. ст. 157, 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Вінниці задовольнити частково.

Постанову Вінницький окружний адміністративний суд від 25.05.2010 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2010 у справі № 2а-1492/10/0270 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала (постанова) набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді І.Я. Олендер

А.О. Рибченко