Справа № 811/2850/13-а
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

811/2850/13-а

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року

справа № 811/2850/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 липня 2014 року у справі №811/2850/13-а за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградській області про скасування постанови та припису, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Згода» 03 вересня 2013 року звернулось до суду з позовом до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградській області в якому просить суд скасувати: постанову відповідача №69/2013ю-Кд від 19.08.2013 року про накладення на позивача штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності в сумі 41 292 грн. та припис № 115/2013ю-Кд від 08.08.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вказаний припис та постанова, складені відповідачем відносно позивача, є необґрунтованими, оскільки позивач не здійснював будівництво об’єктів, які належать до І-ІІІ категорії складності та не порушував норми ч.2 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 липня 2014 року адміністративній позов задоволено.

Постанова суду мотивована, що відповідачем не доведено вчинення позивачем правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а саме порушень п.2 ч.1 ст.34, ст.36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", та як наслідок правомірність спірної постанови, винесеної на підставі абз.3 п.4 ч.2 ст.2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" та припису № 115/2013ю-Кд від 08.08.2013 року.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову суду та прийняти нову постанову про задоволення позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що об’єкти нерухомості зведені позивачем не є тимчасовими спорудами, тому право на їх будівництво виникає тільки після реєстрації відповідної декларації.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що посадовою особою інспекції ДАБК в області у серпні 2013 року на підставі направлення №871 від 07.08.2013 року (а.с.24) проведено позапланову перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства під час виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва "Будівництво об'єктів нерухомості на земельній ділянці площею 90,25 га Дружелюбівської сільської ради Добровелічківського району Кіровоградської області (біля водойми), наданій в оренду ТОВ "Згода".

За результатами перевірки складено акт №889/2013ю-Дбр від 07.08.2013 року перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, яким встановлено, що на території земельної ділянки побудовано комплекс будинків (чотири одноповерхові будівлі з надбудованим мансардним поверхом), без розробленої проектної документації, чим порушено ст.9 Закону України "Про архітектурну діяльність", та без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, чим порушено п.2 ч.1 ст.34, ч.1 ст.36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Категорія складності об'єкта містобудування - ІІ. (а.с.26)

Водночас, 08.08.2013 року посадовою особою інспекції ДАБК в області складено протокол №72/2013ю-Кд про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, яким встановлено порушення позивачем п.2 ч.1 ст.34, ч.1 ст.36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (а.с.5) та припис №115/2013ю-КД від 08.08.2013 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, у якому директору ТОВ "Згода" викладено вимогу у шеститижневий термін привести земельну ділянку, на якій розміщені самовільно побудовані будинки, у попередній стан, шляхом демонтажу вказаних об'єктів нерухомості (а.с.7).

Вказані документи направлені позивачу поштою рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштового відправлення, зокрема акт перевірки - 08.08.2013 року, а протокол та припис - 12.08.2013 року, та отримані позивачем 12.08.2013 року та 13.08.2013 року відповідно (а.с.27, 31).

Постановою т.в.о. начальника інспекції ДАБК в області №69/2013ю-Кд від 19.08.2013 року за результатами розгляду матеріалів справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності ТОВ "Згода" визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз.3 п.4 ч.2 ст.2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", та накладено штраф у розмірі 41 292 грн. (а.с.6, 28).

Правомірність та обґрунтованість постанови та припису відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність оскарженої постанови та припису відповідача та скасував їх, виходячи з того, що влаштовані на орендованій земельній ділянці об’єкти будівництва відносяться до тимчасових споруд, а тому не потребують оформлення (реєстрації) дозвільних документів на будівництво.

Суд апеляційної інстанції проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник має право виконувати будівельні роботи щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності, після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт.

Відповідно до частини 1 статті 36 цього Закону право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Пунктом 4 частини 2 статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" передбачено, що виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації є правопорушенням у сфері містобудівної діяльності, за яке суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів І-ІІІ категорій складності (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу, розмір якого залежить від категорії складності об'єкту, зокрема ІІ категорії складності - у розмірі тридцяти шести мінімальних заробітних плат.

Таким чином суд обґрунтовано визначив те що склад правопорушення, передбаченого абз.2 п.4 ч.2 ст.2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", має місце зокрема у разі виконання замовником будівельних робіт на об'єкті будівництва ІІ категорії складності без реєстрації інспекцією ДАБК декларації про початок виконання таких робіт.

Між тим, частиною 2 статтею 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", якою визначено правовий режим тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, передбачено, що тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Згідно з частиною 4 статті 28 цього Закону розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до пункту 1.3 Порядку №244 тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Згідно з пунктом 2.1 Порядку №244 підставою для розміщення ТС є паспорт прив'язки ТС.

За визначенням, наведеним у пункті 1.4 Порядку №244, паспорт прив'язки ТС - комплект документів, у яких визначено місце встановлення ТС на топографо-геодезичній основі М 1:500, схему благоустрою прилеглої території; замовник - суб'єкт господарювання, який має намір розмістити ТС на підставі паспорта прив'язки ТС.

Пунктом 2.2 Порядку №244 передбачено, що замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС.

Як вірно встановлено судом першої інстанції ТОВ "Згода" на підставі договору оренди від 19.10.11, укладеного з Добровеличківською районною державною адміністрацією, використовує земельну ділянку водного фонду загальною площею 90,25 га, у тому числі пасовище - 8,75 га, ставок - 81,24 га, гідротехнічні споруди (гребля) - 0,26 га, яка знаходиться на території Дружелюбівської сільської ради. Земельна ділянка передана в оренду для рибогосподарських потреб (а.с.40-48). Відповідно до вказаного договору та додаткової угоди до нього від 19.11.12, строк дії договору становить 25 років. (а.с.45).

За заявою позивача від 08.01.13 (а.с.115) йому відділом містобудування та архітектури Добровеличківської районної державної адміністрації 21.01.2013р. видано паспорти прив'язки тимчасових споруд - будинків рибалки №1, №2, №3, №4, №5 строком до 19.10.2036 року. Паспорти прив'язки включали ескізи фасадів, схему розміщення тимчасових споруд та генеральний план, на яких тимчасові споруди позначені номерами 1, 2, 3, 4, 5. (а.с.116 - 140).

Крім того, відділом містобудування та архітектури Добровеличківської районної державної адміністрації позивачу 21.01.2013 року видано дозвіл №7 на розміщення групи тимчасових споруд (5 шт.) загальною площею 150 кв.м. у с. Скопіївка Добровеличівського району Кіровоградської області (а.с.49).

На підставі цих документів позивачем встановлено п'ять тимчасових споруд - будинків рибалки, які використовуються ТОВ "Згода" для здійснення підприємницької діяльності - рибальства та риборозведення, зокрема для тимчасового розміщення рибаків під час сезонного вилову риби, для розміщення охорони водойми а також для розміщення знарядь щодо розведення та вилову риби.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи Кіровоградського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз №1477 від 18.04.14, досліджені об'єкти, (вказані - тимчасові споруди) розташовані у с. Скопіївка Дружелюбівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області (позначені №№1, 2, 3, 4, 5 у паспортах прив'язки від 21.01.2013 року), побудовані без фундаментів, у відповідності з Державними будівельними нормами є одноповерховими, побудовані з полегшених конструкцій, відносяться до 6-го класу будинків, термін служби яких складає 30 - 50 років (а.с.80 - 91).

Відтак, з огляду на ці конструктивні характеристики, розміщені позивачем об'єкти, зокрема 4 споруди, позначені на генеральному плані номерами 1, 3, 4, 5 та влаштовані позивачем на підставі паспортів прив'язки №1, №3, №4, №5 від 21.01.2013р., дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності під час будівництва яких перевірялося відповідачем у серпні 2013 року, підпадають під законодавче визначення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, наведене у частині 2 статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Для їх розміщення оформлення/реєстрація документів, обумовлених ст.34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", зокрема реєстрація органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт Законом не передбачена.

Таким чином суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що відповідачем не доведено вчинення позивачем правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а саме порушень п.2 ч.1 ст.34, ст.36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та правомірність спірної постанови, винесеної на підставі абз.3 п.4 ч.2 ст.2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності".

При цьому, враховуючи те, що припис є обов'язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою посадової особи органу державного архітектурно-будівельного контролю суб'єкту містобудування та виноситься за результатами перевірки, у разі виявлення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що оскільки у ході судового розгляду справи спростовано висновки акта перевірки №889/2013ю-Дбр від 07.08.2013 року та протоколу №72/2013ю-Кд від 08.08.2013 року про порушення п.2 ч.1 ст.34, ч.1 ст.36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", допущене позивачем при розміщенні тимчасових споруд без оформлення (реєстрації) дозвільних документів на будівництво, та не доведено наявність підстав для демонтажу цих тимчасових споруд, оскаржений припис є безпідставно винесеним.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими наведені в апеляційній скарзі доводи відповідача про помилковість висновків суду та судової будівельно-технічної експертизи про те, що будинки рибалки №1, №2, №3, №4, №5 відносяться до тимчасових споруд, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів, оцінка яким була надана судом першої інстанції і не свідчать про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції визначених КАС України.

Відповідач не заявляв суду клопотання, щодо проведення додаткової чи повторної судової будівельно-технічної експертизи з врахуванням обставин на які він посилається в апеляційній скарзі щодо розміру будинків, їх стаціонарності.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач зазначеного обов’язку не виконав.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградській області - залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 липня 2014 року у справі №811/2850/13-а - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений 17 квітня 2015 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко