Справа № 826/4855/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 квітня 2015 року 15:00 № 826/4855/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області
треті особи без самостійних вимог на предмет спору 1) Публічне акціонерне товариство «ЕнергоБанк» 2) ОСОБА_1
про ,зобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору публічне акціонерне товариство «ЕнергоБанк» та ОСОБА_1, у якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд:

- зобов'язати відповідача винести постанови про звільнення з під арешту та розшуку заставного авто ПАТ «Укрсоцбанк» в межах виконавчого провадження № 38683415, що належить боржнику ОСОБА_1 (ІПННОМЕР_3) а саме: транспортний засіб марки SUBARU, модель OUTBACK, тип універсал-В, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_4, колір-білий, рік випуску 2013, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований ВВНТПРЕД ЦБДР АС при MBC України 09 липня 2013 року, що належить Відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_5 виданого ВВНТПРЕД ЦБДР та АС при МВС України 09 липня 2013 року.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.04.2015 відкрито провадження, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні на 15.04.2015.

Протокольною ухвалою суд замінив неналежного відповідача - відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, на належного - Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області.

Під час розгляду справи представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з огляду на доводи, викладені в позовній заяві. Додатково зазначив, що відповідач протиправно прийняв постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження та про розшук майна боржника без наявності підстав для їх прийняття, визначених законодавством, оскільки рухоме майно: транспортний засіб марки SUBARU, модель OUTBACK, тип універсалу-В, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_4, колір білий, рік випуску 2013, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5, є предметом застави, відповідно до договору № 395АІ-ЗАСТ від 10.07.2013, а тому публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна.

Представники відповідача та третьої особи-1 в судове засідання не прибули, про дату час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.

ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Справа розглянута в порядку письмового провадження, у відповідності до положень ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Між публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 395АІ від 10.07.2013, відповідно до якого кредитор надав позичальнику грошові кошти в розмірі 327456,38 грн.

Крім того, 10.07.2013 між публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (заставодержатель) та ОСОБА_1 (заставодавець) було укладено договір застави транспортного засобу № 395АІ від 10.07.2013, відповідно до якого заставодавець передає в заставу заставодержателю у якості забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів

№ 395АІ від 10.07.2013 транспортний засіб - марки SUBARU, модель OUTBACK, тип універсалу-В, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_4, колір білий3, рік випуску 2013, реєстраційний номер НОМЕР_1 (т. 1, арк. 44-47).

Як вбачається з позовної заяви, публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 дійшли згоди щодо добровільної реалізації заставного авто та погашення кредиту, проте, при перевірці заставного майна на наявність арештів, накладених третіми особами, з'ясувалося, що на все майно ОСОБА_1, зокрема і на вказане авто, що знаходиться в заставі позивача, постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 19.06.2013 № 38683415 накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, а постановою від 23.02.2015 № 38683415 оголошено в розшук майно - автомобіль марки SUBARU, модель OUTBACK, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_4, номерний знак НОМЕР_2.

Не погоджуючись з постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 19.06.2013 № 38683415 та про розшук майна боржника від 23.02.2015 № 38683415, в частині, що стосується автомобіля, позивач і звернувся до суду з проханням зобов'язати відповідача винести постанови про звільнення з-під арешту та розшуку заставного авто публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в межах виконавчого провадження № 38683415.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

При цьому, відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Закону № 606, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

З матеріалів справи вбачається, що 17.06.2013 до відповідача надійшла заява ПАТ «Енергобанк» про відкриття виконавчого провадження, разом із виконавчим листом Бородянського районного суду Київської області № 2/360/265/13 від 31.05.2013 про:

- стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Енергобанк», 04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, 56, p№ 37397911 в ПАТ «Енергобанк» три мільйони сто сімдесят сім тисяч дев'ятсот дев'ятнадцяті гривень 78 копійок;

- стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» коштів на відшкодування витрат по сплаті судового збору в сумі 3441 (три тисячі чотириста сорок одна) грн.

Суд звертає увагу на те, що зазначений виконавчий лист, який було пред'явлено на виконання до відділу, не передбачає звернення стягнення на певне майно, а саме, на зазначений у позовній заяві транспортний засіб SUBARU OUTBACK, а передбачає стягнення певної суми заборгованості з боржника за рахунок майна, виявленого державним виконавцем в процесі здійснення виконавчих дій.

19.06.2013 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 38683415.

Того ж дня, державним виконавцем, на підставі ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», за письмовою заявою стягувача, накладено арешт на все майно боржника, а 23.02.2015, накладено арешт на все рухоме майно боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою стягувана державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно листа УДАІ ГУ МВС України в місті Києві № 10/218/2 від 02.02.2015, боржник є власником транспортного засобу SUBARU OUTBACK (н/з НОМЕР_1).

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що на підставі ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», 23.02.2015 державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: транспортного засобу SUBARU OUTBACK (н/з НОМЕР_1).

Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку про те, що дії відповідача з приводу арешту автомобіля та оголошення його в розшук, відповідають вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України

Посилання позивача на норми Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», судом відхиляються, адже, по-перше, арешт на все майно боржника, був накладений раніше, ніж таке майно (автомобіль) було передано в заставу, а по-друге, ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями (в даному випадку - Публічне акціонерне товариство «ЕнергоБанк»), стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів.

Оскільки, в даному випадку, виконавчий лист Бородянського районного суду Київської області № 2/360/265/13 датований 31.05.2013, то право застави у позивача виникло після винесення даного судового рішення, внаслідок чого підстави для знаття арешту з майна відсутні.

До того ж, суд відзначає, що доводи позивача про неможливість перебування під арештом майна, яке було придбано пізніше дати винесення постанови про арешт майна та заборону на його відчуження, є необґрунтованими, адже таких правових норм чинне законодавство в собі не містить.

Враховуючи те, що підстави для зняття арешту у суду відсутні, то позовні вимоги в частині скасування розшуку заставного майна, задоволенню також не підлягають.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та відповідно такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94, 160-163, 181, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного позову публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський