Справа № П/811/3229/14
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2015 рокусправа № П/811/3229/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.,

представників сторін:

позивача : - Пашко С.Г. (дов.від 26.01.2015 року)

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Знам'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2014 р. у справі № П/811/3229/14

за позовом Державного підприємства "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України"

до Знам'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

про скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

"19" вересня 2014 р. Державне підприємство "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України" звернулось до суду з адміністративним позовом до Знам'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області в якому просило скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю- від 09.09.2014 року та рішення про застосування штрафних санкцій № від 09.09.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що нарахування та стягнення єдиного внеску на вартість безоплатно наданих працівникам квитків на проїзд залізничним транспортом не відноситься до фонду заробітної плати, як бази нарахування єдиного внеску, а отже є протиправним.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2014 р. у справі № П/811/3229/14 адміністративний позов Державного підприємства "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України" до Знам'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено частково.

Скасовано вимогу Знам'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про сплату боргу (недоїмки) №Ю- від 09.09.2014 року. В решті позовних вимог відмовлено.

Судом встановлено, що за результатами проведення податкової перевірки відповідачем встановлено заниження єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що слугувало підставою для винесення вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску та прийняття рішення про застосування штрафних санкцій за несвоєчасне нарахування та сплату єдиного внеску. Недоїмка виникла внаслідок того, що позивачем не включено до фонду заробітної плати для нарахування єдиного внеску вартість квитків на безкоштовний проїзд залізничним транспортом працівників підприємства та їх утриманцям. На підставі аналізу норм Податкового кодексу та положень Закону України «Про оплату праці» суд дійшов висновку, що надання безкоштовного (безоплатного) проїзду працівникам залізничного транспорту згідно з Законом України "Про залізничний транспорт" є соціальною пільгою, яка надається таким працівникам та членам їх сімей (утриманцям) і не пов'язана з виплатою їм винагороди за виконану роботу та не регулюється Законом України "Про оплату праці". Відтак, вартість безкоштовного проїзду працівника залізничного транспорту є додатковим благом, яке не включається до складу фонду заробітної плати, а тому не входить до бази для нарахування та утримання єдиного внеску. таким чином, вимога про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску, визнана судом протиправною та скасована.

Постанова суду в частині відмови в задоволенні решти позовних вимог мотивована посиланням на результати адміністративного оскарження позивачем рішення про застосування штрафних санкцій, відповідно до яких Рішенням ГУ ДФС у Кіровоградській області спірне рішення про застосування штрафних санкцій скасовано та повідомлено про його відкликання. внаслідок чого суд дійшов висновку, що акт індивідуальної дії, який припинив свою дію та не створює для особи появи будь яких прав чи обов'язків не може бути оскаржений в судовому порядку.

Не погодившись з постановою суду, Знам'янською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2014 р. у справі № П/811/3229/14, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що згідно до наказу ДАэПА України від 24.12.2010 року яким затверджено довідник ознак доходу, вартість квитків на безкоштовний проїзд не входить до переліку доходів, що включаються до категорії додаткове благо. Крім того, положення Закону України «Про оплату праці», Інструкції зі статистики заробітної плати відносять спірні витрати до фонду додаткової заробітної плати, який також є базою оподаткування для обчислення єдиного внеску.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились представники відповідача. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників відповідача суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез'явлення в судове засідання представників відповідача не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, Знам'янської ОДПІ проведено планову виїзну перевірку Знам'янського кар'єроуправління ДП "УПП ДАЗТ України" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.11 по 31.12.13, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.11 по 31.12.13.

За результатами перевірки відповідачем складено акт №232/22/34879434 від 09.09.2014 року, в якому зазначено про виявлені перевіркою порушення, а саме порушення підприємством вимог п. 1 ч. 1, ч. 7 ст. 7, п.5,п.7 ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», яке полягає у наданні протягом перевіряємого періоду працівникам підприємства та їх утриманцям безкоштовно квитків на проїзд залізничним транспортом та не віднесення вартості наданих квитків до бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що призвело до заниження єдиного соціального внеску протягом перевіряємого періоду на загальну суму 6 823,53 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем 09.09.2014р. податковим органом сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю- щодо сплати недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 6 823,53грн. та прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 3411, 75 грн.

Не погодившись з вказаними рішеннями позивач звернувся до суду.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Зі змісту статті 2 вказаного Закону вбачається, що структура заробітної плати складається із основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про залізничний транспорт» працівники залізничного транспорту загального користування та члени їх сімей (утриманці) користуються правом на безплатний проїзд залізничним транспортом. Порядок та умови надання цих та інших пільг встановлюються Кабінетом Міністрів України, колективними договорами та угодами.

Матеріалами справи підтверджено, що в колективному договорі позивача передбачено надання працівникам квитків на безкоштовний проїзд.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 160 Про реалізацію частини другої та третьої статті 16 Закону України «Про залізничний транспорт» встановлено, що порядок та умови надання працівникам залізничного транспорту загального користування та членам їх сімей (утриманцям) права на безоплатний проїзд залізничним транспортом затверджуються Міністерством транспорту за погодженням з Міністерством фінансів.

Витрати підприємств залізничного транспорту, пов'язані з безоплатним проїздом зазначених осіб, не включаються до складу валових витрат підприємств.

Згідно з пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до пп. 164.2.1, 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту); дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку.

Згідно з п. 138.8 ст. 138 Податкового кодексу України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, зокрема прямих витрат на оплату праці.

Відповідно до пп. 138.8.2 п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України до складу прямих витрат на оплату праці включаються заробітна плата та інші виплати робітникам, зайнятим у виробництві товарів (виконанні робіт, наданні послуг), які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат.

Пунктом 142.1 статті142 Податкового кодексу України встановлено, що до складу витрат платника податку включаються витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають нараховані витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів, робіт, послуг, витрати на оплату авторської винагороди та за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін, (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами розділу IV цього Кодексу).

З огляду на викладені норми чинного законодавства вбачається, що базою для нарахування єдиного внеску є заробітна плата платника податку, до складу якої не входять пільги працівникам, гарантовані спеціальним законом.

Не можуть бути прийняті доводи апеляційної скарги відповідача щодо застосування в спірних правовідносинах Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004, оскільки пунктом 1.1 Інструкції закріплено, що вказана Інструкція не застосовується для визначення складових фонду оплати праці, як бази (об'єкта) для нарахування внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Знам'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2014 р. у справі № П/811/3229/14 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2014 р. у справі № П/811/3229/14 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко