Справа № 804/3855/13-а
Суддя: Потолова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2013-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2013 р. Справа № 804/3855/13-а

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Потолової Г.В.

при секретарі - Покусай С.О.,

за участю: представника позивача - Озерова Р.Л.,

представники відповідача - Лебідя О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй-Лідер» до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування п.6 вимог, зобов'язання утриматись від дій,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Строй-Лідер» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про: визнання протиправним та скасування п.6 вимоги Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області №860-15/671 від 27.02.2013р. про усунення виявлених ревізією фінансових порушень; зобов'язання Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області утриматися від дій, направлених на реалізацію результатів ревізії фінансово-господарської діяльності Управління житлово-комунального господарства Нікопольської міської ради за ІV квартал 2011р. та завершений звітний період 2012р. у частині будь-якого втручання у проведення розрахунків між позивачем та Управлінням житлово-комунального господарства Нікопольської міської ради за договорами №262/12 від 29.05.2012р. та №263/12 від 29.05.2012р.

В ході судового розгляду адміністративної справи у судовому засіданні 10.04.2013р. представником відповідача заявлено клопотання про закриття провадження у справі, ухвалою суду від 10.04.2013р.у задоволенні якого відмовлено.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував в повному обсязі, письмові заперечення долучені до матеріалів справи.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, при розгляді справи виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Строй-Лідер» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі 25.07.2011р., та перебуває на податковому обліку як платник податків в Нікопольській ОДПІ з 26.07.2011р.

На підставі п.7.4.4.1 Плану роботи Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на IV квартал 2012 року, звернення Нікопольського МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 30.08.2012р. №23749 та на підставі направлення на проведення ревізії від 12.11.2012р. №182, виданого в.о. начальника Нікопольської об'єднаної державної фінансової інспекції Засядьвовк Т.Т., головним державним фінансовим інспектором Нікопольської ОДФІ Палкіна Л.В. проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Управління житлово-комунального господарства Нікопольської міської ради за IV квартал 2011 року та завершений звітний період 2012 року.

За результатами проведеної ревізії складено акт №860-22/01 від 07.02.2013р.(а.с.14), де зазначено, що в ході ревізії фінансово-господарської діяльності Управління житлово-комунального господарства Нікопольської міської ради (далі - УЖКГ НМР) за IV квартал 2011 року та завершений звітний період 2012 року виявлено ряд фінансових порушень, допущених УЖКГ НМР.

Так, ревізію дотримання законодавства при проведенні видатків по КФК100106 «Капітальний ремонт об'єднань співвласників багатоквартирних будинків» було проведено вибірковим порядком, зокрема по підряднику - ТОВ «Строй-Лідер» встановлено зайво перерахованих коштів місцевого бюджету на оплату вартості виконаних робіт на суму 44882грн.85коп. та завищено суму кредиторської заборгованості на суму 7122 грн.00коп.(а.с.45)

З метою повного усунення виявлених порушень, попередження їх виникнення в подальшому, Нікопольською об'єднаною державною фінансовою інспекцією Управлінню житлового-комунального господарства Нікопольської міської ради пред'явлені вимоги «Про усунення виявлених ревізією фінансових порушень» №860-15/671 від 27.02.2013р.(а.с.105).

Зокрема пунктом 6 вимог зазначено, що в ході ревізії встановлено, що в порушення п. 3.1.10.8, 3.1.10.9, 3.1.10.5, 3.2.7.5, 3.2.7.3, 3.3.3.3, 3.3.10.1 ДБН Д1.1.1-2000, п.3 ст. 843 Цивільного кодексу, п.2 ст.32 Господарського кодексу, п.1 ст.9 Закону України №996, п.п.2.1 п.2 Положення №88 зайво перераховано коштів місцевого бюджету на оплату вартості виконаних ТОВ «Строй-Лідер» робіт та завищено суму кредиторської заборгованості (зареєстрованих фінансовий зобов'язань) станом на 01.01.2013р., в зв'язку з чим в термін до 27.03.2013 відобразити в обліку дебіторську заборгованість по ТОВ «Строй-Лідер» (різницю у вартості виконаних робіт з капітального ремонту покрівель) на суму 44882грн. 85коп. та зменшити в обліку кредиторську заборгованість (зареєстровані фінансові зобов'язання) по ТОВ «Строй-Лідер» на суму 7122грн.00коп. Провести претензійно-позовну роботу з підрядником щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів на реєстраційні рахунки УЖКГ та перерахуванням їх в доход бюджету.

Не погоджуючись з вимогами відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що здійснює господарську діяльність у відповідності до вимог чинного законодавства. На підтвердження зазначеного позивач вказує, що 29.05.2012р. між ним, УЖКГ НМР та Комунальним підприємством «Служба єдиного замовника» були укладені договори №262/12 та №263/121 щодо виконання робіт з капітального ремонту житлових будинків по вул.Шевченко,190 та по вул. Електрометалургів, 26 у м. Нікополі, на виконання яких ТОВ «Строй-Лідер» залучено ТОВ «Комунальник-Нікополь» (субпідрядник), з яким 04.06.2012р. укладені відповідні договори №37-12 та №38-12.

Позивач наполягає на тому, що роботи за даними договорами виконані у повному обсязі, що підтверджується актами виконаних робіт форми КБ-2в, будь-яких зауважень з боку перевіряючих в ході ревізії щодо умов їх виконання відсутні. Тому, зайво отриманих від УЖКГ НМР коштів на виконання вказаних договорів не було.

При цьому, позивач посилається на ст.627 Цивільного кодексу України, ст.180,190 Господарського кодексу України, ст.11 Закону України «Про ціни і ціноутворення» та вказує, що договори №37-12 та №38-12 від 04.06.2012р., укладені між позивачем та субпідрядником, спрямовані на реальне настання правових наслідків та не містять положень, які б суперечили вимогам чинного законодавства або інтересам сторін, а волевиявлення сторін правочину є вільне і відповідає їхній внутрішній волі, що відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 Цивільного кодексу України, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Також, позивач зазначає, що повністю розрахувався з субпідрядником за договорами №37-12 та №38-12 від 04.06.2012р., а тому виконання вимоги відповідача призведе до негативних наслідків саме для нього, а не для підприємства, яке на думку Нікопольської об'єднаної ДФІ, здійснило порушення.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, посилаючись на законодавчі підстави своїх дій та діяльність в межах наданих повноважень. В обґрунтування заперечень зазначає про те, що, фахівцями відповідача проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Управління житлово-комунального господарства Нікопольської міської ради за IV квартал 2011 року та завершений звітний період 2012 року.

За висновками акту ревізії №860-22/01 від 07.02.2013р. щодо дотримання законодавства при проведенні видатків по КФК 100106 «Капітальний ремонт об'єднань співвласників багатоквартирних будинків» по підряднику ТОВ «Строй-Лідер», з урахуванням того, що розрахунки між УЖКГ та ТОВ «Строй-Лідер» проведено не в повному обсязі, ревізією встановлено зайве перерахування УЖКГ коштів місцевого бюджету на оплату вартості виконаних ТОВ «Строй-Лідер» робіт з капітального ремонту покрівель у сумі 44882,85грн(з ПДВ) та завищення суми кредиторської заборгованості (зареєстрованих фінансових зобов'язань) станом на 01.01.2013р. у сумі 7122,0грн.(з ПДВ), що є порушенням вимог п. 3.1.10.8, 3.1.10.9, 3.1.10.5, 3.2.7.5, 3.2.7.3, 3.3.3.3, 3.3.10.1 ДБН Д1.1.1-2000 Правил визначення вартості будівництва, затверджених наказом Держбуду України від 27.08.2000р. №174, п.3 ст.843 Цивільного кодексу України, п.2 ст.321 Господарського кодексу України, п.1 ст.9 Закону України №996, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерством Фінансів України від 124.05.1995 №88.

З метою усунення виявлених порушень Нікопольською об'єднаною державною фінансовою інспекцією Управлінню житлового-комунального господарства Нікопольської міської ради до Управління житлово-комунального господарства Нікопольської міської ради виставлені вимоги «Про усунення виявлених ревізією фінансових порушень» №860-15/671 від 27.02.2013р.

Відповідач звертає увагу на те, що ревізія була проведена відносно Управління житлово-комунального господарства Нікопольської міської ради, а не щодо ТОВ «Строй-Лідер», і обов'язкові вимоги, заявлені саме до Управління житлово-комунального господарства Нікопольської міської ради. У зв'язку з чим, підстави для задоволення позовних вимог, заявлені у даній справі ТОВ «Строй-Лідер», відсутні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Позивачем по справі є юридична особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Строй-Лідер», яка у спірних правовідносинах виступає контрагентом Управління житлово-комунального господарства Нікопольської міської ради, щодо якого відповідачем винесено вимогу про усунення виявлених ревізією фінансових порушень. Пункт 6 зазначеної вимоги є предметом оскарження у цій справі.

Закон України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" визначає правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні.

Відповідно до статті 1 цього Закону здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю). Орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 затверджено Положення про Державну фінансову інспекцію України.

Згідно з пунктом 1 цього Положення державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Основними завданнями Держфінінспекції України є реалізація державної політики у сфері державного фінансового контролю, а також внесення пропозицій щодо її формування (пункт 3 Положення).

Відповідно до ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Таким чином, спір за участю суб'єкта владних повноважень з приводу реалізації його компетенції в сфері державного фінансового контролю належить до юрисдикції адміністративних судів та повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Частиною 1 статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Під рішенням суб'єкта владних повноважень у контексті положення пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України необхідно розуміти нормативно-правові акти та правові акти індивідуальної дії.

Нормативно-правові акти - це правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин у сфері виконавчої влади, розраховані на тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застосування.

Другу групу актів за критерієм юридичної природи складають індивідуальні акти. Останні стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

З'ясування цієї обставини має істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки нормативно-правові акти можуть бути оскаржені широким колом осіб (фізичних та юридичних), яких вони стосуються. Індивідуальні ж акти можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушені.

Правовим актом індивідуальної дії є виданий суб'єктом владних повноважень офіційний письмовий документ, прийнятий на виконання нормативно-правового акта, дію якого поширено на конкретних осіб та/або які стосуються конкретної ситуації і є актами одноразового застосування норм права.

Так, предметом оскарження в даній справі є акт індивідуальної дії, а саме пункт 6 листа-вимоги від 27.02.2013 року № 860-15/671, дія якого поширюється лише на особу, щодо якої його видано, тобто Управління житлово-комунального господарства Нікопольської міської ради.

Конституційний суд України у рішенні від 23.06.1997 по справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення підпункту 2 пункту 3 розділу IV Закону України "Про Конституційний Суд України" стосовно правових актів органів Верховної Ради України установив, що за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Отже, лист-вимога від 27.02.2013 року № 860-15/671 є правовим актом індивідуальної дії відносно Управління житлово-комунального господарства Нікопольської міської ради, так як зазначений акт індивідуальної дії встановлює обов'язок саме Управління житлово-комунального господарства Нікопольської міської ради відобразити в обліку дебіторську заборгованість по ТОВ «Строй-Лідер», щодо якого здійснено безпідставні витрати у сумі 44882 грн.00коп., зменшити в обліку кредиторську заборгованість по ТОВ «Строй-Лідер» на суму 7122 грн.00коп. та провести з ним претензійно-позовну роботу щодо відшкодування цих коштів. Тобто, пункт 6 листа-вимоги від 27.02.2013 року № 860-15/671 створює певні юридичні наслідки для Управління житлово-комунального господарства Нікопольської міської ради, а не для позивача, оскільки не створює для нього обов'язкових правових наслідків.

Звернення до суду з позовом особи, якій не належить право вимоги (неналежний позивач), є підставою для відмови у задоволенні такого позову оскільки права, свободи чи інтереси цієї особи у сфері публічно-правових відносин не порушено.

При цьому, суд, в межах даного адміністративного спору, не досліджує по суті господарські договори ТОВ «Строй-Лідер» та Управління житлово-комунального господарства Нікопольської міської ради, а також не надає оцінку висновку відповідача щодо цих господарських договорів.

Судом не приймаються до уваги доводи позивача наведені у позовній заяві та в засіданні суду, щодо негативних наслідків на взаєморозрахунки між суб'єктами господарювання в результаті виконання вимоги, що оскаржується, оскільки такі доводи можуть бути предметом розгляду судом в порядку господарського судочинства при розгляді справи про стягнення заборгованості, і не можуть досліджуватись в межах даної адміністративної справи, враховуючи те, що позивач не є особою, якій адресовано вимоги, викладені в оскаржуваному рішенні суб'єкта владних повноважень.

Щодо позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача утриматися від дій, направлених на реалізацію результатів ревізії фінансово-господарської діяльності Управління житлово-комунального господарства Нікопольської міської ради за ІV квартал 2011 року та завершений звітний період 2012 року у частині будь-якого втручання у проведення розрахунків між позивачем та Управлінням житлово-комунального господарства Нікопольської міської ради за договорами №262/12 від 29.05.2012р. та №263/12 від 29.05.2012р., суд зазначає наступне.

В силу ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно, для органів державної влади та їх службових осіб діє спеціально-дозвільний принцип конституційного права, який, поширюючи свій нормативний вплив на органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, суттєво обмежує цих суб'єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки. Адже вони зобов'язані діяти лише таким чином та у такий спосіб, як це прямо передбачено конституційно-правовими нормами, законами України і лише в межах закріпленої за ними компетенції.

Враховуючи викладене та те, що із зазначеним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги (неналежний позивач), суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд дійшов висновку, що ТОВ «Строй-Лідер» не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, тому і підстави для задоволення позову відсутні.

З огляду на вищевикладене, вимоги позивача не знайшли підтвердження та спростовані матеріалами справи, а тому, не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй-Лідер» до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування п.6 вимог, зобов'язання утриматись від дій - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови, виготовленої у повному обсязі.

Текст постанови у повному обсязі виготовлений 23.04.2013р.

Суддя Г.В. Потолова

...........