Справа № 815/1012/15
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1012/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Білостоцького О.В.

При секретарі: Торубка М.А.

За участю сторін:

Представника позивача: Кордюк О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СОКОЛОВСЬКИЙ» до державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «СОКОЛОВСЬКИЙ» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області (далі ДПІ у Приморському районі м.Одеси) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 27.01.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідачем було винесено на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки №9018/15-53-22-06/38722180 від 30.12.2014 року «Про результати позапланової невиїзної перевірки ТОВ «СОКОЛОВСЬКИЙ» з питань підтвердження господарських взаємовідносин з ТОВ «Рекламікс» за період липень 2014 року та визначення впливу на податковий облік за відповідний податковий період», а тому є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки з боку позивача при формуванні податкового кредиту по господарським взаємовідносинам із зазначеним контрагентом за відповідний період відсутні порушення вимог Податкового кодексу України.

Крім того, позивач в обґрунтування протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення вважає, що ДПІ у Приморському районі м. Одеси перевірку ТОВ «СОКОЛОВСЬКИЙ» було проведено за відсутності підстав та порушенням порядку, визначених Податковим кодексом України.

Представник позивача у судовому засіданні, посилаючись на обґрунтування, викладені у адміністративному позові, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник відповідача до суду не з'явилась, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином та своєчасно, а тому на підставі положень ч.4 ст. 128 КАС України справу було розглянуто без участі ДПІ у Приморському районі м.Одеси. У судовому засіданні 04.03.2015 року представник відповідача участь приймала, позовні вимоги ТОВ «СОКОЛОВСЬКИЙ» не визнала з підстав, викладених у запереченнях на адміністративний позов (а.с. 79-82). Наполягала, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 27.01.2015 року є законним та обґрунтованим, винесеними у відповідності до вимог чинного законодавства.

Судом під час офіційного з'ясування обставин у справі встановлено наступне:

ТОВ «СОКОЛОВСЬКИЙ» зареєстровано 24.05.2013 року виконавчим комітетом Одеської міської ради, (т.1 а.с. 68-69). Підприємство знаходиться на обліку платників податків у ДПІ у Приморському районі м.Одеси.

17.11.2014 року державною податковою інспекцією у Приморському районі м.Одеси на адресу ТОВ «СОКОЛОВСЬКИЙ» було направлено запит №38671/8/15-53/15-02 в посиланнями на вимоги пп.20.1.2 п. 20.1 ст.20 та ст.73 Податкового кодексу України про надання позивачем інформації та її документального підтвердження стосовно фактичності господарських операції з контрагентом - ТОВ «Рекламікс» у липні 2014 року (т. 2 а.с. 126).

Листом від 02.12.2014 року №36 товариством з обмеженою відповідальністю «СОКОЛОВСЬКИЙ» відповідачу було надано відповідь, в якій підприємство зажадало від контролюючого органу повідомити позивача про причини та підстави для надіслання зазначеного запиту. Одночасно товариством з обмеженою відповідальністю «СОКОЛОВСЬКИЙ» до ДПІ у Приморському районі м.Одеси було надано письмові пояснення щодо господарсько-фінансових взаємовідносин із контрагентом ТОВ «Рекламікс» у липні 2015 року та копії первинних документів: договір надання послуг, податкові накладні, акти надання послуг, платіжні доручення та виписки по рахунку, договори оренди приміщення (т.2 а.с.127).

В період з 17.12.2014 року по 23.12.2014 року на підставі вимог пп.пп. 78.1.1, 78.1.4 п.78.1 ст.78, п.79.1, п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України, наказу ДПІ у Приморському районі м.Одеси №2756 від 16.12.2014 року та повідомлення №736/10/22-6 від 16.12.2014 року, головним державним ревізором-інспектором відділу спеціальних перевірок управління податкового аудиту ДПІ у Приморському районі м.Одеси Авіловою Л.О. було проведено позапланову невиїзну документальну перевірку ТОВ «СОКОЛОВСЬКИЙ» з питань підтвердження господарських взаємовідносин позивача з ТОВ «Рекламікс» за період липень 2014 року та визначення їх впливу на податковий облік підприємства за відповідний податковий період.

За результатами перевірки складено акт №9018/15-53-22-06/38722180 від 30.12.2014 року, у висновках якого зазначено про порушення позивачем вимог п.198.1, п.198.3, п. 198.4, п.198.6 ст.198, п. 201.1, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість в липні 2014 року на суму 42033,00 грн. (т.1 а.с. 14-20).

Не погодившись із висновками зазначеного акту перевірки ТОВ «СОКОЛОВСЬКИЙ» було подано до ДПІ у Приморському районі м.Одеси заперечення на акт перевірки (а.с. 63-65), за результатами розгляду яких відповідачем надано відповідь № 1776/10/15-53-22-06/27 від 22.01.2015 року, відповідно до якої висновки акту перевірки №9018/15-53-22-06/38722180 від 30.12.2014 року залишено без змін (а.с. 66-67).

На підставі висновків зазначеного акту перевірки ДПІ у Приморському районі м.Одеси винесено податкове повідомлення-рішення № від 27.01.2015 року про збільшення ТОВ «СОКОЛОВСЬКИЙ» суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі: 42033,00 грн. - основний платіж та 10508,00 грн. - штрафні санкції (т.1 а.с. 21).

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «СОКОЛОВСЬКИЙ» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі ПК України) він регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України визначено право органів доходів і зборів проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України).

Статтею 72 ПУ України регламентовано поняття податкової інформації та джерел її отримання, якими можуть бути податкові декларації платників податків, розрахунки, інші звітні документи, копії документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинні документи, які ведуться в електронній формі, регістри бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків і зборів (пп.пп.72.1.1.1- 72.1.1.4).

Порядок отримання податкової інформації врегульований ст. 73 Податкового кодексу України, у якій зазначено, що інформація, визначена у статті 72 цього Кодексу, безоплатно надається контролюючим органам періодично або на окремий письмовий запит контролюючого органу у терміни, визначені пунктом 73.2 цього Кодексу (п.73.1).

Порядок подання інформації контролюючим органам визначається Кабінетом Міністрів України.

Контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим Кодексом (п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України).

В силу п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою згідно із пп. 75.1.2 п. 75.1 ст.75 ПК України вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до п. 79.1 ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Однією із підстав для здійснення органом доходів і зборів документальної позапланової перевірки, відповідно до пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Цього Кодексу є те, що за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Таку перевірку також може бути проведено у разі, коли виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту (пп.78.1.4).

Згідно п. 79.2 ст. 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Підпунктом 14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі у разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст.198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Пунктами 201.1, 201.4 ст. 201 ПК України визначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товару (послуг).

Згідно п. 201.10 ст. 201 Кодексу податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.6 ст. 201 Кодексу встановлено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Виходячи із вищезазначеної норми, податкова накладна є документом, що підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у ціні товару.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тому податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість повинен бути підтверджений первинними документами, що відображають реальність господарської операції, та є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Судом встановлено, що між ТОВ «СОКОЛОВСЬКИЙ» (замовник) та ТОВ «Рекламікс» (виконавець) був укладений договір №ПРК-02/14 від 03.03.2014 року, за яким виконавець згідно з Адресною програмою (Додатку) приймає на себе зобов'язання з проведення рекламних кампаній в інтересах замовника та виготовлення рекламних матеріалів, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити послуги виконавця (т.1 а.с. 22-34).

Факт надання підприємством-контрагентом ТОВ «Рекламікс» на адресу ТОВ «СОКОЛОВСЬКИЙ» у липні 2014 року рекламних послуг за зазначеним договором, сплати відповідних грошових коштів за отримані послуги, у тому числі і ПДВ, підтверджуються належними чином оформленими та підписаними сторонами: податковими накладними, відображеними в реєстрах отриманих податкових накладних за відповідний період, актами надання послуг, звітами про розміщення рекламних матеріалів, рахунками, платіжними дорученнями, фотоматеріалами (т. 1 а.с. 35-62, т. 2 а.с. 33-81).

Представником позивача були надані до суду також первинні документи на обґрунтування використання наданих ТОВ «Рекламікс» послуг з проведення рекламних компаній в оподатковуваних операціях позивача в межах власної господарської діяльності, а саме при виконанні господарських зобов'язань за договорами надання послуг із замовниками робіт - ТОВ «Регіон», ТОВ «А2», ТОВ «Дерева Раю», ТОВ «Ексім Медіа Груп», ТОВ «Копійка-Центр», ТОВ ТРК «Авантайм», ТОВ «СКВО», ТОВ рекламное агентство «Вместе», ТОВ «ОРК Юг», ТОВ «Компанія Лакшері Стайл», ТОВ «МЕГА-ПОЛІС-плюс», ТОВ «Мегаполіс Інвест Плюс», ПП «Патрон Креатив Груп Юкрейн», ТОВ «Громолзавод», ТОВ «Ультра», ТОВ «ВАН МЕДІА ГРУП», ТОВ «Мастер Ед», ТОВ «А.М.Централ Сервіс Україна», ТОВ «Преміум Медіа Груп», ТОВ «РТМ-Україна» (т. 1 а.с. 141-253, т. 2 а.с. 1-31, 82-125).

Як вбачається з акту перевірки №9018/15-53-22-06/38722180 від 30.12.2014 року порушення податкового законодавства у вигляді заниження податку на додану вартість за липень 2014 року у сумі 42033,00 грн. визначено позивачу внаслідок безпідставного віднесення до складу податкового кредиту з податку на додану вартість сум ПДВ по господарським операціям з придбання рекламних послуг у контрагента ТОВ «Рекламікс», та неможливість фактичного виконання зазначеним підприємством обсягу замовлених позивачем робіт у зв'язку з перебуванням у штаті цього підприємства лише однієї особи - директора. З цього приводу контролюючий орган робить також висновок про відсутність у ТОВ «Рекламікс» потужностей для здійснення господарської діяльності, у вигляді технічного персоналу та основних фондів (виробничих активів, складських приміщень та транспортних засобів).

Представником відповідача в судовому засіданні було також зазначено, що первинні документи, надані позивачем, унеможливлюють підтвердження зв'язку придбаних послуг з господарською діяльністю ТОВ «СОКОЛОВСЬКИЙ», оскільки не в повному обсязі розкривають зміст зазначених у них господарських операцій.

Зазначене, на думку ДПІ у Приморському районі м.Одеси та представника відповідача свідчить про те, що договір з надання рекламних послуг, укладений між ТОВ «СОКОЛОВСЬКИЙ» та підприємством-контрагентом ТОВ «Рекламікс» не мають реального характеру та спрямований на здійснення операцій з метою штучного формування податкового кредиту; а наданими ТОВ «СОКОЛОВСЬКИЙ» первинними документами не підтверджується фактичність здійснення фінансово-господарських операцій між позивачем та ТОВ «Рекламікс».

Представник позивача проти зазначених висновків відповідача заперечувала та зазначила, що при укладанні договору із вказаним контрагентом, позивач діяв з належною обачністю та обережністю щодо обрання контрагента та здійснення господарської діяльності. Ним було перевірено відомості щодо реєстрації ТОВ «Рекламікс» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, знаходження на податковому обліку в податкових органах, наявності свідоцтва про реєстрацію платником податку на додану вартість. Наполягала, що зазначений договір контрагентом позивача та позивачем фактично виконувався, про що складались відповідні первинні документи, у тому числі податкові накладні та акти надання послуг, результати цих послуг відображались у бухгалтерському та податковому обліку підприємства. Податкові накладні, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит по взаємовідносинам із ТОВ «Рекламікс», були відповідно до вимог податкового законодавства складені підприємством - платником податків, яке були зареєстровано платником ПДВ із зазначенням індивідуального податкового номеру, за яким його можливо ідентифікувати. При цьому, в зазначених податкових накладних наявні всі обов'язкові реквізити, перераховані у п. 201.1 статті 201 Податкового кодексу України. Акти надання послуг складені у відповідності до вимог чинного законодавства України та містять всі обов'язкові реквізити, передбачені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та у сукупності з іншими первинними документами, зокрема звітами про розміщення рекламних матеріалів та фотоматеріалами, які підтверджують їх фактичне розміщення в м.Одесі, повністю розкривають зміст господарських операцій та підтверджують суми витрат у тому числі і ПДВ, понесених ТОВ «СОКОЛОВСЬКИЙ» у зв'язку з придбанням зазначених послуг. При цьому позивач та його контрагент здійснюють посередницькі послуги у сфері розміщенні реклами, замовлення послуг з боку ТОВ «СОКОЛОВСЬКИЙ» у ТОВ «Рекламікс» відбувалось через наданням останнім позивачу певних стаціонарних площин для проведення рекламних компаній, що є сталою практикою при здійсненні операцій такого роду.

Судом, на підставі податкової інформації ДПІ Малиновському районі м.Одеси (де перебуває на обліку ТОВ «Рекламікс») було встановлено, що на момент здійснення господарських правовідносин з ТОВ «СОКОЛОВСЬКИЙ» зазначений контрагент був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців як юридична особа; підприємство перебуває на обліку в податковому органі в стані 0 (платник податків за основним місцем обліку); є платником ПДВ; судові або кримінальні провадження по підприємству відсутні, податкового боргу у ТОВ «Рекламікс» нема (т. 1 а.с. 107-121). Інформація, що міститься у податкових накладних, виданих зазначеним контрагентом, на підставі яких позивач сформував податковий кредит, дає повну можливість ідентифікувати підприємство за індивідуальним податковим номером платника податку на додану вартість, а отже податкові накладні на виконання господарських договорів були видані належною особою та відповідали вимогам податкового законодавства України. ТОВ «Рекламікс» вартість рекламних послуг, а також податкового кредиту, сплаченого ТОВ «СОКОЛОВСЬКИЙ» в ціні їх придбання, відображено в якості своїх податкових зобов'язань з ПДВ в податковій декларації за липень 2014 року (а.с. 109-116).

Надання посередницьких послуг в розміщенні реклами передбачено в якості виду господарської діяльності ТОВ «Рекламікс» за КВЕД.

Акти надання послуг у сукупності зі звітами про розміщення реклами (які є невід'ємною частиною цих актів), матеріали фотозображення рекламних продуктів, розміщених у м. Одесі, на думку суду, містять всі необхідні реквізити, передбачені ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а відтак, є належними первинними документами, що підтверджують отримання позивачем зазначених у них послуг та відображають зміст господарських операції.

В наданих до суду документах вказано місця (адреси) рекламних площин та час проведення рекламної компанії, рекламний продукт; спосіб надання та одержання відповідних послуг, тобто наявна інформація, яка дає можливість встановити зміст та обсяг господарських операцій.

Зазначені первинні документи були також предметом дослідження посадовою особою ДПІ у Приморському районі м. Одеси при проведенні перевірки (п. 3.1 акту перевірки).

Представником відповідача під час судового розгляду справи зазначених обставин спростовано не було. Ним також не було наведено та судом не встановлено жодних фактичних обставин, що свідчили б про факт невиконання ТОВ «Рекламікс» своїх зобов'язань за вищезазначеним договором, факту відсутності надання рекламних послуг за дослідженим договором №ПРК-02/14 від 03.03.2014 року на адресу ТОВ «СОКОЛОВСЬКИЙ».

Судом під час судового розгляду справи було встановлено, що податковим органом в ході проведення позапланової невиїзної перевірки позивача фактичність отримання позивачем від ТОВ «Рекламікс» рекламних послуг не перевірялась, реальність змін майнового стану ТОВ «СОКОЛОВСЬКИЙ» за наслідками взаємовідносин із зазначеним контрагентом не встановлювалась та будь-яких заходів для цього не вживалось.

Відповідачем в порядку виконання обов'язку, визначеного ч. 2 ст. 71 КАС України, не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували зв'язок придбаних позивачем рекламних послуг у ТОВ «Рекламікс» з господарською діяльністю цих підприємств, а відтак і не доведено відсутності у позивача підстав для формування спірної податкового кредиту з ПДВ.

Таким чином, висновки ДПІ у Приморському районі м.Одеси в акті перевірки №9018/15-53-22-06/38722180 від 30.12.2014 року про заниження позивачем податку на додану вартість за липень 2014 року на суму 42033,00 грн. по господарським взаємовідносинам з ТОВ «Рекламікс», не ґрунтуються на законі та фактичних обставинах, що мають суттєве значення, та жодним чином не доводять факту порушення позивачем вимог податкового законодавства України.

З цих підстав суд вважає протиправним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси № від 27.01.2015 року, що винесене на підставі висновків цього акту перевірки відповідача.

Крім того, при прийнятті рішення у справі суд також враховує те, що представником ДПІ у Приморському районі м.Одеси не було спростовано твердження позивача про відсутність у відповідача підстав для проведення невиїзної документальної позапланової перевірки ТОВ «СОКОЛОВСЬКИЙ», а тому проведення її з порушенням встановленого порядку. Жодних доказів наявності у контролюючого органу підстав, передбачених ст.ст. 73, та 78 ПК України, для надіслання ТОВ «СОКОЛОВСЬКИЙ» запиту з питань підтвердження господарських взаємовідносин з ТОВ «Рекламікс» за липень 2014 року, призначення та проведення позапланової невиїзної перевірки (як то отримання податкової інформації, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, не надання пояснень та їх документального підтвердження на запит контролюючого органу, наявність розбіжностей або недостовірних відомостей у податкових деклараціях платника податків) представником відповідача до суду надано не було

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

З огляду на викладене суд вважає, що відповідач у судовому засіданні не довів правомірності та обґрунтованості спірного податкового повідомлення-рішення № від 27.01.2015 року, у зв'язку з чим позовні вимоги ТОВ «СОКОЛОВСЬКИЙ» про визнання протиправним та скасування зазначеного рішення суб'єкта владних повноважень підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати суд вважає розподілити відповідно до вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 69-71, 86, 122, 158-163, 167, 186, 254 КАС України , суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «СОКОЛОВСЬКИЙ» до державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області № від 27.01.2015 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України - з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на постанову, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний суддею 14 квітня 2015 року.

Суддя Білостоцький О.В.

.