Справа № 805/464/15-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2015 р. Справа № 805/464/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Донецький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів під головуванням судді Бабаш Г.П., суддів Дмитрієва В.С., Лазарєва В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання незаконними та скасування наказів №879 від 11.08.2014 року та №1667 від 26.08.2014 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ, поновлення на посаді начальника відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Красний Лиман УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, визнання незаконним та скасування наказу №398о/с від 11.11.2014 року року в частині встановлення вислуги років ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (відповідач 1), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (відповідач 2), Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (відповідач 3) про визнання незаконними та скасування наказів №879 від 11.08.2014 року та №1667 від 26.08.2014 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ, поновлення на посаді начальника відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Красний Лиман УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, визнання незаконним та скасування наказу №398о/с від 11.11.2014 року в частині встановлення вислуги років ОСОБА_1

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказами МВС України від 11.08.2014 року №879 та від 26.08.2014 року №1667о/с у відповідності до п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ його звільнено з органів внутрішніх справ у запас за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу. Наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 05.09.2014 року №398о/с ОСОБА_1 розраховано вислугу на день звільнення у календарному обчисленні - 20 років 00 місяців 25 днів. Проте, в зазначених наказах МВС України не зазначено, які саме дії, що були кваліфіковані як такі, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, стали підставою прийняття зазначених наказів. Крім того, зазначив, що до 29.01.2015 року він знаходився на службі у відділенні ДАІ з обслуговування м. Красний Лиман УДАІ ГУ МВС України в Донецькій області, що підтверджується графіками роботи за період серпень - грудень 2014 року та січень 2015 року, заявами громадян на ім'я ОСОБА_2, постановами про адміністративні правопорушення, супровідними листами, заміткою у газеті за вказаний період. З спірним наказом про звільнення від 26.08.2014 року №1667 ознайомлений 29.01.2015 року. Вважає, що був звільнений з органів внутрішніх справ з порушенням порядку застосування такого дисциплінарного стягнення, як звільнення, оскільки ані з наказом про призначення службового розслідування, ані з результатами його проведення не був ознайомлений. З урахуванням зазначеного, просить визнати незаконними та скасувати накази №879 від 11.08.2014 року та №1667 від 26.08.2014 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ, поновити на посаді начальника відділення ДАІ з обслуговування м. Красний Лиман УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу та визнати незаконним та скасувати наказ ГУ МВС України в Донецькій області №398о/с від 11.11.2014 року в частині встановлення вислуги років ОСОБА_3

Відповідач 1 не погоджується з позовними вимогами позивача, в матеріалах справи наявні заперечення проти адміністративного позову, в яких відповідач 1 зазначає, що згідно матеріалів службового розслідування позивача звільнено з органів внутрішніх справ за вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, які полягають у вчиненні таких дій (бездіяльності), що підривають довіру населення до співробітників органів внутрішніх справ та до органів внутрішніх справ в цілому, оскільки ч. 1 ст. 2 Закону України «Про міліцію» передбачено, що одним із основних завдань міліції є забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав, свобод та законних інтересів. Так, службовим розслідуванням встановлено, що окремі працівники Краснолиманського МВ, у тому числі начальник відділення ДАІ по обслуговуванню м. Красний Лиман ОСОБА_1 активно співпрацювали з ополченцями «ДНР» надавали їм допомогу, в тому числі і службову інформацію, відомості щодо анкетних даних як працівників міліції, так і громадян, які мешкають в м. Красний Лиман та Краснолиманському районі. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив діяння, що не відповідає Присязі співробітника органів внутрішніх справ України, а також Закону України «Про міліцію» та ставить під загрозу життя, здоров'я, права й свободи громадян. Крім того, зазначає, що звільнення позивача з органів внутрішніх справ за вчинення вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, є окремою підставою звільнення і не є видом дисциплінарного стягнення, передбаченого ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-ІV. З урахуванням зазначеного, вважає, що спірні в даній справі накази прийняті на законних підставах, а вимоги позивача є необґрунтованими. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідачем 3 до суду надано письмові пояснення, в яких зазначено, що Управлінням Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області службового розслідування у відношенні ОСОБА_1 за фактом дискредитації звання робітника міліції не проводилось. До 29.01.2015 року позивач знаходився на службі у відділі ДАІ м. Красний Лиман. Приказ про звільнення ОСОБА_1 до Управління ДАІ до 29.01.2015 року не надходив. Заробітна плата виплачувалась по серпень 2014 року.

Позивачем та представником відповідача 3 до суду надано письмові заяви про здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідачі 1, 2, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились. Відповідачами 1, 2 до суду надавались клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції, які вмотивовані неможливістю прибуття представників внаслідок обмеження фінансування та складності пересування в регіоні з приводу проведення антитерористичної операції. Проте ухвалами Донецького окружного адміністративного суду в задоволенні зазначених клопотань відмовлено, у зв'язку з технічною неможливістю (відсутністю необхідного обладнання тощо) проведення таких судових засідань.

Таким чином, керуючись ч.6 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановлено наступне.

Наказом №51 о/с від 24 жовтня 1994 року позивача прийнято на службу до органів внутрішніх справ. ОСОБА_1 проходив службу у відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Красний Лиман УДАІ ГУ МВС України в Донецькій області. Останнє за період проходження служби присвоєне ОСОБА_1 спеціальне звання - майор міліції.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2014 року №879 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Краснолиманського МВ, Дзержинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області» за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України майора міліції ОСОБА_1, начальника відділення ДАІ з обслуговування м. Красний Лиман УДАІ ГУ МВС України в Донецькій області звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.08.2014 року №1667о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ майора міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із поставленням на військовий облік) за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу).

Наказом Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 11.11.2014 року №398о/с на підставі постанови Кабінету міністрів України від 17.07.1992 року №393, вислугу років на 26.08.2014 року майору міліції ОСОБА_1 обчислено - 20 років 00 місяців 25 днів.

Згідно статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Керуючись статтею 21 Закону України «Про міліцію» працівник міліції має право оскаржити до суду прийняті щодо нього рішення службових осіб органів внутрішніх справ, якщо вважає, що вони ущемляють його гідність і особисті права.

Позивач не погоджується із вказаними наказами відповідачів та вважає, що відповідачами порушуються його права, свободи та інтереси, у зв'язку з чим звернувся до суду із даним позовом.

Предметом доказування в цій справі є правомірність застосування до позивача п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ щодо звільнення його з органів внутрішніх справ за вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

Правовідносини, пов'язані з проходженням та звільненням з посад публічної служби ОВС, регулюються законодавством у сфері проходження служби, а саме Законом України «Про міліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (зі змінами та доповненнями), Дисциплінарним Статутом органів внутрішніх справ, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про міліцію» міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Відповідно до статті 18 названого Закону порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію наведеної бланкетної норми постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114, особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (стаття 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України).

Відповідно до статті 5 вказаного Статуту за вчинення дисциплінарного проступку особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим статутом, статтею 7 якого передбачені обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України щодо дотримання службової дисципліни.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено види дисциплінарних стягнень, які накладаються на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни. Серед них є і звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 цього ж Статуту визначений порядок накладення таких дисциплінарних стягнень, а статтями 16 та 18 - строк їх накладення та виконання відповідно.

За змістом пункту 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення, тобто у запас Збройних Сил України або у відставку.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що працівники міліції мають спеціальний правовий статус, відповідно до якого вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов'язків працівників ОВС; приймаючи присягу працівника ОВС України позивач склав клятву «всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ», тому, з огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з доводами відповідачів, що звільнення за пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ не є дисциплінарним стягненням.

У той же час, у матеріалах справи міститься наказ МВС України від 11 серпня 2014 року №879 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Краснолиманського МВ, Дзержинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області», в якому зазначено про звільнення позивача, а також наказ МВС України від 26 серпня 2014 року №1667 о/с «По особовому складу», в якому зазначено про звільнення позивача за пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Аналізуючи доводи відповідача 1 щодо правомірності наказу МВС України від 26 серпня 2014 року №1667 о/с, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Підставою для прийняття названого наказу стало встановлення під час проведення службової перевірки обставин скоєння позивачем вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

На підтвердження викладеного, суб'єктом владних повноважень надано висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУ МВС України в Донецькій області від 11.08.2014 року, складений за результатами розгляду матеріалів службового розслідування, проведеного на підставі наказу МВС України від 11.08.2014 року №807 відповідно до вимог пункту 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12 березня 2013 року №230, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за №541/23073.

Зі змісту зазначеного висновку вбачається встановлення під час перевірки причетності позивача до протиправних дій та зв'язків з «ДНР».

Проте, жодних доказів, на підтвердження причетності позивача до протиправних дій та зв'язків з «ДНР» під час розгляду справи відповідачем 1 не надано, так само як не зазначено про існування таких у висновку службової перевірки.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність відповідачами скоєння позивачем вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, що є підставою для визнання оскаржуваних наказів МВС України №79 від 11 серпня 2014 року та №1667 о/с від 26 серпня 2014 року протиправними та їх скасування в частині звільнення позивача.

У той же час, вимога позивача про визнання протиправним та скасування наказу ГУ МВС України в Донецькій області №398 о/с від 11 листопада 2014 року в частині встановлення вислуги років ОСОБА_1, на переконання суду задоволенню не підлягає, оскільки під час розгляду справи позивачем не наведено будь-яких доводів щодо порушення його прав зазначеним наказом.

Щодо вимог позивача про стягнення грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача звільнено з органів внутрішніх справ 26 серпня 2014 року.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначені в Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 205/14896.

Пунктом 1.3. названої Інструкції встановлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначається залежно від посади, спеціального звання, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов служби.

Підставою для виплати грошового забезпечення є наказ начальника органу внутрішніх справ про призначення на штатну посаду, яка входить у його номенклатуру, наказ ректора вищого навчального закладу про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат тощо (пункт 1.5. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ).

Відповідно до пункту 1.18. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ при прийнятті на службу до органів внутрішніх справ грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення особі рядового чи начальницького складу виплачується до дня виключення зі списків особового складу включно.

Відповідно до пункту 2.2.5. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі звільнення зі служби виплата посадового окладу за займаною посадою припиняється з дня, наступного за днем виключення особи рядового чи начальницького складу зі списків особового складу органу, підрозділу, закладу чи установи органів внутрішніх справ.

Відповідно до довідки про доходи позивача від 25 лютого 2015 року, виданої відповідачем 3, позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата (грошове забезпечення) за липень - серпень 2014 року.

Разом з тим, після звільнення (26 серпня 2014 року) позивач продовжував працювати в Державній автомобільній інспекції з обслуговування м. Красний Лиман УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, що підтверджується наявними в матеріалах справи графіками роботи за період серпень - грудень 2014 року та січень 2015 року, заявами громадян на ім'я ОСОБА_2, постановами про адміністративні правопорушення, супровідними листами, заміткою у газеті за вказаний період. Крім того, зазначений факт підтверджено відповідачем 3 в наданих до суду письмових поясненнях.

Таким чином, враховуючи встановлену в даному провадженні протиправність звільнення позивача із займаної посади, вимога про стягнення на його користь грошового забезпечення за час вимушеного прогулу по день поновлення на посаді підлягає задоволенню.

Щодо розміру грошового забезпечення, що підлягає стягненню на користь позивача, суд керується приписами постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» (в редакції чинній на момент розгляду справи), відповідно до якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

В матеріалах справи міститься довідка про доходи позивача, видана УДАІ ГУМВС в Донецькій області 25 лютого 2015 року, відповідно до якої грошове забезпечення за липень - серпень 2014 року складає 10 175,65 грн. (липень 2014 року - 5 045,63 грн., серпень 2014 року - 5 130,02 грн.). Іншої довідки відповідачами на вимогу суду не надано.

При цьому, оскільки позивач був звільнений з посади в серпні місяці, розрахунок середньомісячної плати має бути проведений, виходячи з грошового забезпечення за червень та липень 2014 року.

За таких обставин суд позбавлений можливості здійснити розрахунок конкретної суми, яка підлягає стягненню на користь позивача за час вимушеного прогулу.

Згідно з частиною 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць (пункт 2); поновлення на посаді у відносинах публічної служби (пункт 3).

Таким чином, постанова суду в частині поновлення позивача на посаді та виплати позивачу грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць підлягають негайному виконанню.

Згідно з частин 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем 1 по справі не доведено правомірність оскаржуваних наказів.

Згідно із частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Перевіривши оскаржувані позивачем накази про звільнення на дотримання вимог вищезазначених нормативних актів, суд вважає їх неправомірними, а адміністративний позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАСУ судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись, ст.ст. 2, 8-11, 17, 69-71, 86, 94, 158-163, 185-186, 254, КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання незаконними та скасування наказів №879 від 11.08.2014 року та №1667 від 26.08.2014 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ, поновлення на посаді начальника відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Красний Лиман УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, визнання незаконним та скасування наказу №398о/с від 11.11.2014 року в частині встановлення вислуги років ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України від 11 серпня 2014 року №879 в частині звільнення ОСОБА_1, майора міліції, начальника відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Красний Лиман Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, з органів внутрішніх справ на підставі пункту 66 Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України від 26 серпня 2014 року №1667о/с в частині звільнення ОСОБА_1, майора міліції, начальника відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Красний Лиман Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, з органів внутрішніх справ на підставі пункту 66 Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Красний Лиман Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з 27 серпня 2014 року.

Стягнути з Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 27 серпня 2014 року по 24 березня 2015 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Красний Лиман Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У випадку подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя Бабаш Г.П.

Судді Лазарєв В.В.

Дмитрієв В.С.