Справа № 826/2024/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

20 квітня 2015 року 10:25 справа №826/2024/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доРеєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві
треті особи1. Київська міська рада 2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс-Буд"
прозаборону вчинення дій
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просить заборонити відповідачу проводити реєстрацію речових прав на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 АДРЕСА_1.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2015 року відкрито провадження у справі №826/2024/15, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 12 березня 2015 року позивач позовні вимоги підтримав; представники відповідача та третьої особи 2 в судове засідання не з'явились.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представників відповідача та третьої особи 2, положення частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, в судовому засіданні 12 березня 2015 року суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Матеріали справи підтверджують, що рішенням Київської міської ради від 23 грудня 2003 року №316/1191 "Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею", зокрема пунктом 8, затверджено проект відведення земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування житлових будинків на Вребелівському узвозі у Шевченківському районі міста Києва та передано Товариству з обмеженою відповідальністю "Альянс-Буд" в довгострокову оренду на 25 років.

Згідно договору оренди земельної ділянки від 04 березня 2004 року, укладеного між Київською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс-Буд" (орендар), орендодавець на підставі пункту 8 рішення Київської міської ради від 23 грудня 2003 року №316/1191 передає, а орендар приймає в оренду на 25 років земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 АДРЕСА_1.

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2007 року у справі №2-А-196/07 визнано протиправним та скасовано пункт 8 рішення шостої сесії 24 скликання Київської міської ради від 23 грудня 2003 року №316/1191 "Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею".

Позивач вважає, що існує теоретична можливість поновлення відповідачем реєстрації договору оренди, укладеного між третіми особами, що призведе до ускладнень під час оформлення ним права на земельну ділянку.

Відповідач проти позову заперечив мотивуючи відсутністю порушених прав та інтересів позивача.

Письмові заперечення проти позову від третіх осіб до суду не надходили.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За визначенням пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пункт 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, до адміністративного суду можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте, ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Разом з тим, дії суб'єкта владних повноважень, які можуть бути вчинені у майбутньому не можна вважати такими, що породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки позивача у сфері публічно-правових відносин та не можуть порушувати права, свободи чи інтереси позивача.

Судом не встановлено, а позивачем не доведено, що станом на день розгляду справи, рішеннями, дією або бездіяльністю Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві порушено права, свободи чи інтереси позивача, а тому суд приходить до висновку, що порушене право позивача у межах даного спору відсутнє.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо заборони відповідачу проводити державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 АДРЕСА_1 є необґрунтованими.

Таким чином, враховуючи, відсутність порушеного права позивача в межах спірних правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, на думку Окружного адміністративного суду міста Києва, судом не встановлено протиправних дій чи бездіяльності відповідача, які б суперечили частині другій статті 19 Конституції України та частині третій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко