Справа № 808/213/15
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року ( 12 год. 25 хв.)Справа № 808/213/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Максименко Л.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Приймака Є.О.,

та представників

від позивача: Сердюк К.В., довіреність від 15.01.2015

від відповідача: Лактіонова О.М., довіреність від 25.01.2015 № 2/92/08-70-10

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІОН», м. Запоріжжя

до відповідача: Запорізької митниці Міндоходів, м. Запоріжжя

про: визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів і картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛІОН» (далі - позивач) звернулось із адміністративним позовом до Запорізької митниці Міндоходів (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000280/1 від 18.07.2014 Запорізької митниці Міністерства доходів і зборів України;

- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2014/00469 від 18.07.2014 Запорізької митниці Міністерства доходів і зборів України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю «КЛІОН» було надано достатньо документів для підтвердження митного оформлення товару за основним (першим) методом. Таким чином, на думку товариства, відповідач неправомірно відмовив позивачу в митному оформленні товару за основним (першим) методом, а відтак Рішення про коригування митної вартості товарів та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення стосовно митної декларації по формі МД-2 №112050000/2014 (додатковий реєстраційний номер митниці 016504) є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

У судовому засіданні 31 березня 2015 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІОН» підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити повністю.

Відповідач позов не визнав, у письмових запереченнях від 29.01.2015 вих. №41/92/08-70-10 посилається на те, що при перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно вимог ст.53 Митного кодексу України орган доходів і зборів дійшов висновку, що документи надані до митного контролю та митного оформлення, не містять всіх відомостей відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності. Тому, відповідно до ст.53 МКУ, 16.07.2014 декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. Дана вимога передбачала подання декларантом наступних додаткових документів: виписку з бухгалтерської документації; каталоги виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни відправлення. Під час аналізу додатково наданих документів, контролюючим органом встановлено, що декларантом не було подано в повному обсязі документи, які підтверджують митну вартість, а також декларант відмовився від надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість, в повному обсязі. У зв'язку із цим, відповідач вважає що Рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000280/1 від 18.07.2014 та Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2014/00469 від 18.07.2014 винесені митним органом відповідно та у межах чинного законодавства.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заперечення з підстав, викладених вище просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

У судовому засіданні 31 березня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців №19825875 від 24.12.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛІОН» зареєстровано, як юридичну особу 27 серпня 2004 року за адресою: 69106, Запорізька область, місто Запоріжжя, Заводський район, вул. Скворцова, буд. 236, ідентифікаційний код 33134908.

10 липня 2013 року між Інтернейшнл Сіфудз оф Аляска, Інк., що є юридичною особою за законодавством США - «Продавець», з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю «КЛІОН» м. Запоріжжя, Україна, що є юридичною особою за законодавством України - «Покупець», з іншої сторони, уклали контракт №8S/2013I міжнародної купівлі-продажу товарів.

Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 Контракту №8S/2013I в порядку та на умовах, визначених цим Контрактом, продавець зобов'язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти у власність від продавця свіжозаморожену чи охолоджену рибу різних видів та морепродукти - «товари».

Для здійснення митного оформлення товару 16 липня 2014 року позивачем по електронній системі «MD Office™. MDDeclaration» до м/п «Запоріжжя - центральний» Запорізької митниці Міндоходів було подано митну декларацію по формі МД-2 №112050000/2014 довідковий №2937 (згідно графи 7 ВМД), відповідно до якої була заявлена митна вартість товару у розмірі 56099,95 грн. (тобто 29,27 грн. або 2,50 USD за 1 кг). Визначення митної вартості товару було здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Заявлена позивачем митна вартість згідно ч. 10 ст. 58 MК України включає вартість товару згідно рахунків - 656771,88 грн. (56099,95 USD х 11,707174 курс). Інших витрат, які підлягають включенню в митну вартість товару, у позивача не було.

Відповідно до графи 47 вказаної декларації, суми митних платежів, а саме ПДВ склала 131354,38 грн.

Разом з ВМД позивачем були надані наступні документи: контракт № №8S/2013I від 10.07.2013; інвойс №WDEL 000998 від 10.05.2014; калькуляція постачальника від 10.05.2014; прайс-лист від 08.05.2014; експертний висновок Запорізької ТПП №ОИ-295 від 02.07.2014; міжнародна товарно-транспортна накладна №3840; коносамент №APLU 098726563; сертифікат страхування від 06.05.2014; платіжне доручення №32 від 07.07.2014; висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи №05.03.02-03/116052 від 19.12.2013; дублікат ветеринарного свідоцтва від 15.07.2014 серії ГРД-00 №138609; сертифікат відповідності №UA1.041.Х005243-14 від 15.07.2014; сертифікат безпеки для здоров'я №UA.3024.231183.14-НU від 25.06.2014; сертифікат походження від 11.05.2014; сертифікат якості №7 від 08.05.2014; екологічна декларація №42997 від 02.07.2014;

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізька митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару та містять розбіжності:

- п.1.5. контракту №8S/2013I від 10.07.2013 обумовлено вичерпний перелік товаросупровідних документів, але до митного оформлення експортна декларація не надавалася;

- у інвойсі №WDEL 000998 від 10.05.2014 найменування товару зазначено Frozen Pacifc Cod Roe (Морожена ікра тріски в ястиках ) у платіжному дорученні №32 від 07.07.14 у гр. 70 «призначення платежу» зазначено For Frozen Fish №WDEL 000998 DD 10.05.2014 тобто призначення платежу за заморожену рибу;

- висновок ТПП від 02.07.2014 № ОИ-295 не містить інформації щодо основних товарних характеристик оцінюваного товару, а саме: вміст або відсутність харчових приправ та добавок також є розбіжності щодо пакування у висновку зазначено пакування 22,45 кг у інвойсі від 10.05.2014 № WDEL 000998 по 23,134 кг, що свідчить про не об'єктивний аналіз цін на товар.

Тому, 16 липня 2014 року відповідно до ст. 53 Митного кодексу України, декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. Дана вимога передбачала подання декларантом наступних додаткових документів: виписки з бухгалтерської документації; каталогів виробника товару; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини; копії митної декларації країни відправлення.

Крім того зазначено про можливість декларанта за власним бажанням подати додаткові наявні в нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно ч.6 ст. 53 Митного кодексу України.

18 липня 2014 року позивач на виконання вимоги митного органу надав відповідачу витребувані додаткові документи, а саме: каталог Інтернейшнл Сіфудз оф Аляска, Інк; листи Інтернейшнл Сіфудз оф Аляска, Інк від 10.06.2014 з поясненнями про причини неможливості надання експортної декларації, з поясненнями про склад бухгалтерської документації постачальника, з доданням контейнерного маніфесту; лист від 17.07.2014 №06-1376 з поясненнями щодо призначення платежу; експертний висновок Запорізької ТПП №ОИ-329 від 14.07.2014.

18 липня 2014 року митним органом прийнято Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів №112050000/2014/000280/1, відповідно до графи 31 якого відповідач визначив митну вартість товару, заявленого позивачем до митного оформлення, за резервним шостим методом.

Також, 18 липня 2014 року в оформлені МД № №112050000/2014/ (довідковий №2937) від 16 липня 2014 року було відмовлено, про що оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112050000/2014/00469.

У вищевказаній картці відмови як причину у відмові у митному оформленні (випуску) товарів вказано те, що митним органом проведене коригування митної вартості та винесене відповідне рішення, що вимагає внесення змін до ВМД.

В картці відмови також зазначено про вимогу, виконання якої забезпечить митне оформлення та пропуск товарів через митний кордон України, а саме подання нової ВМД згідно з рішенням про коригування заявленої митної вартості.

18 липня 2014 року на підставі рішення митниці декларант оформив нову ВМД по формі МД-2 №112050000/2014/016731, сплативши митні платежі згідно із заявленою митною вартістю товарів та надавши гарантію в розмірі різниці між заявленою митною вартістю та митною вартістю визначеною відповідачем (шляхом грошової застави у розмірі 29 959,65 грн.), про що зазначено в графі 47 ВМД. Відповідно до графи 47 декларації №112050000/2014/016731, сума митних платежів, а саме ПДВ, з урахуванням Рішення митного органу про коригування митної вартості товару, склала 152534,22 грн., тобто різниця складає 21039,20 грн.

Не погодившись із рішенням Запорізької митниці та карткою відмови у митному оформлені товару за ціною угоди, ТОВ «КЛІОН» оскаржило їх до суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів статті 318 Митного кодексу України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (стаття 257 МК України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з ч.2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 МК України).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Судом встановлено та не заперечується представником Запорізької митниці, що декларантом (позивачем у справі) для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару №112050000/2014/016504 від 16.07.2014 були подані всі документи, передбачені ч 2 ст. 53 МК України.

Проте, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізькою митницею встановлено, що документи, які надані до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.

Зокрема, відповідачем зазначено, що відповідно до п.1.5. контракту №8S/2013I від 10.07.2013 обумовлено вичерпний перелік товаросупровідних документів, але до митного оформлення експортна декларація не надавалася. Крім того висновок ТПП від 02.07.2014 №ОИ-295 не містить інформації щодо основних товарних характеристик оцінюваного товару, а саме: вміст або відсутність харчових приправ та добавок також є розбіжності щодо пакування у висновку зазначено пакування 22,45 кг у інвойсі від 10.05.2014 №WDEL 000998 по 23,134 кг.

Однак, суд вважає, що частина 2 ст. 53 Митного Кодексу України містить вичерпний перелік документів, що підтверджують митну вартість. Серед зазначеного переліку документів відсутні такі документи, як експортна декларація та висновок ТПП. До того ж, вказані документи не впливають на числові значення складових митної вартості товарів та не підтверджують обраний метод її визначення у розумінні статті 53 Митного кодексу України.

Тому, виявлені у вказаних документах неточності чи неповнота інформації не надають митниці права на витребування додаткових документів.

Щодо твердження відповідача про те, що у інвойсі №WDEL 000998 від 10.05.2014 найменування товару зазначено Frozen Pacifc Cod Roe (Морожена ікра тріски в ястиках) у платіжному дорученні №32 від 07.07.14 у гр. 70 «призначення платежу» зазначено For Frozen Fish №WDEL 000998 DD 10.05.2014 тобто призначення платежу за заморожену рибу - суд зазначає наступне.

Загальні вимоги Національного банку України (далі - Національний банк) до оформлення та подання клієнтами платіжних доручень в іноземній валюті або банківських металах для здійснення транскордонних переказів (крім банківських металів) і переказів у межах України, заяв про купівлю або продаж іноземної валюти або банківських металів до уповноважених банків і інших фінансових установ (далі - уповноважені банки) та порядку їх виконання, а також порядку зарахування коштів в іноземній валюті або банківських металів на рахунки бенефіціарів та банків встановлює Положення про оформлення та виконання документів на перерахування, зарахування, купівлю та продаж іноземної валюти або банківських металів затвердженого постановою Правління Національного банку України від 5 березня 2003 року № 82 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 березня 2003 року за № 224/7545).

Відповідно до пункту 2.6 Положення № 82 платник заповнює реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж в іноземній валюті або перерахування банківських металів та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів або банківських металів бенефіціару.

У реквізиті платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах «Призначення платежу» зазначаються назва, номер і дата документа, на підставі якого здійснюється переказ коштів в іноземній валюті або банківських металів.

Матеріалами адміністративної справи встановлено, що відповідно до платіжного доручення №32 від 07 липня 2014 року сума передоплати за товар становить 56099,95 USD. Згідно з графою №70 призначення платежу є PREPAYMENT ACCORDING TO CONTRACT 8S/2013IDD 10.07.2013 FOR FROZEN FISH INVOICE WDEL000998 DD 10.05.2014.

Суд звертає увагу відповідача на те, що призначення платежу є передплата за Контрактом №8S/2013I міжнародної купівлі-продажу на підставі товару визначеного в інвойсі № WDEL000998 DD 10.05.2014.

Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 Контракту №8S/2013I міжнародної купівлі-продажу в порядку та на умовах, визначених цим Контрактом, продавець зобов'язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти у власність від продавця свіжозаморожену чи охолоджену рибу різних видів та морепродукти.

Відповідно до інвойсу WDEL000998 DD 10.05.2014 покупець (Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛІОН») робить переплату за Frozen Pacifc Cod Roe (Морожена ікра тріски в ястиках) у кількості карт. короба по 23,134 кг., загальною вагою 22439,98 кг., по 2,50 USD на загальну суму 56099,95 USD.

Тобто, суд наголошує на тому, що позивачем, у платіжному дорученні зроблено передоплату за той товар у тій кількості та за ту ціну, яку визначено договірними відносинами між Інтернейшнл Сіфудз оф Аляска, Інк. та Товариством з обмеженою відповідальністю «КЛІОН», які в свою чергу закріплені Контрактом №8S/2013I міжнародної купівлі-продажу товарів від 10 липня 2013 року та на підставі якого Інтернейшнл Сіфудз оф Аляска, Інк. надано інвойс WDEL000998 DD 10.05.2014.

При дослідженні платіжного доручення №32 від 07 липня 2014 року судом встановлено, що ним зроблено передоплату за товар визначений в інвойсі WDEL000998 DD 10.05.2014, а відтак воно відповідає вимогам визначеним пунктами 2.4 та 2.6 Положення про оформлення та виконання документів на перерахування, зарахування, купівлю та продаж іноземної валюти або банківських металів та не містить недоліків які могли б вплинути на суму митної вартості задекларованого товару позивача.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що подані позивачем до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України і не створювали підстав для виникнення у митниці обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 МК України право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч. 2 ст. 53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв'язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

У судовому засіданні представником відповідача, відповідно до ст.71 КАС України, не доведено наявність обставин, визначених ч. 3 ст. 53 МК України, для витребування додаткових документів.

Отже, витребування Запорізькою митницею додаткових документів здійснено за відсутності визначених законом правових підстав.

Тому, не подання, або подання декларантом додатково запитаних документів не в повному обсязі, не створює наразі для позивача негативних наслідків, оскільки разом із деклараціями митної вартості були подані всі передбачені ч. 2 ст. 53 МК України документи, які давали змогу Запорізької митниці достовірного та обґрунтовано визначити митну вартість товарів.

Крім того, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Зазначений висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2012 року (реєстраційний №26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Проте, слід все ж таки зазначити, що не дивлячись на відсутність у митниці правових підстав для витребування у декларанта додаткових документів, позивачем все ж таки додатково були подані: каталог Інтернейшнл Сіфудз оф Аляска, Інк; листи Інтернейшнл Сіфудз оф Аляска, Інк від 10.06.2014 з поясненнями про причини неможливості надання експортної декларації, з поясненнями про склад бухгалтерської документації постачальника, з доданням контейнерного маніфесту; лист від 17.07.2014 № 06-1376 з поясненнями щодо призначення платежу; експертний висновок Запорізької ТПП № ОИ-329 від 14.07.2014.

Вказані документи в повному обсязі виконують вимоги митниці щодо подання додаткових документів та висновків щодо ціни товару, проте вони не були прийняті до уваги. При цьому, в оскаржуваному рішенні не наведено обґрунтування стосовно причин неприйняття митницею всіх додаткових документів.

Згідно частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, що встановлено частинами першою, другою статті 55 МК України.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що митну вартість визначено за резервним методом на підставі наявної у митного органу інформації, згідно МД № 112050000/2014/014470 від 20.06.2014.

Частина друга статті 64 МК України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті (при застосуванні резервного методу), повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Відповідно до частини першої статті 33 МК України інформаційні ресурси митних органів складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. Їх використання для здійснення митного контролю обумовлене МК України.

Проте, за загальним правилом формально інший рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, сам по собі не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості Запорізькою митницею у графі 33 спірних рішень, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсягів партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначена докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Посилання представника митниці на Меморандум про взаємодію між Міністерством доходів і зборів України та Асоціацією «Українських імпортерів риби та морепродуктів» з метою отримання інформації щодо цін на товари, які ввозяться на митну територію України суд оцінює наступним чином, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1.1 Меморандуму, сторони за цим Меморандумом зобов'язуються взаємодіяти шляхом об'єднання своїх зусиль з метою наповнення відомчих баз даних сторони 1 (Міністерство доходів і зборів України) інформацією щодо економічно обґрунтованих цін на товар, який ввозиться на митну територію України, для її подальшого використання стороною 1 як довідкової у роботі при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів відповідно до законодавства України з питань державної митної справи.

Тобто, передбачена вказаним Меморандумом інформація щодо економічно обґрунтованих цін на товари є для митниці лише довідковою, а тому не може бути підставою для висновків про необґрунтованість визначення вартості товару декларантом за ціною угоди.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених

статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем неправомірно прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000280/1 від 18.07.2014 та Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2014/00469 від 18.07.2014, а відтак їх слід визнати протиправними та скасувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІОН» до Запорізької митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів і картки відмови, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000280/1 від 18.07.2014 Запорізької митниці Міністерства доходів і зборів України.

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2014/00469 від 18.07.2014 Запорізької митниці Міністерства доходів і зборів України.

Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІОН» 560,28 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.Я. Максименко