Справа № 823/633/15
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року справа № 823/633/15

12 год. 15 хв. м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Бабич А.М., розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду адміністративну справу за позовом Звенигородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області до Ватутінського комунального підприємства теплових мереж про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2015 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов Звенигородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області (далі-позивач), в якому з урахуванням збільшення позовних вимог позивач просив стягнути з рахунків у банках, обслуговуючих Ватутінське комунальне підприємство теплових мереж (далі-відповідач), на користь бюджету через позивача податковий борг на загальну суму 1237460,03грн., а саме: з податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, (далі - ПДВ) - 1044039,75грн., з податку на прибуток - 140928,54грн., з авансових внесків податку на прибуток - 52491,74грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач у добровільному порядку не сплатив вищевказані узгоджені зобов'язання.

Позивач просив розгляд справи проводити без участі його представника за наявними у справі матеріалами.

Відповідач позовні вимоги визнав, а розгляд справи просив здійснювати без участі його представника.

У зв'язку з надходженням до суду заяв усіх сторін спору про розгляд справи без їх участі, на підставі вимог ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд дійшов висновку розглянути цю справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв'язку з розглядом справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що відповідач зареєстрований як юридична особа з 15.12.1993 (). Згідно з довідкою позивача (а.с.36) має відкриті рахунки у банківських установах.

З письмових доказів у справі суд встановив, що відповідач не сплатив самостійно задекларовані зобов'язання згідно з деклараціями з ПДВ:

від 18.09.2014 № за серпень 2014 року, якою платник самостійно визначив до сплати в бюджет суму 39260,00грн.;

від 15.10.2014 № за вересень 2014 року, якою платник самостійно визначив до сплати в бюджет суму 36669,00грн.;

від 17.11.2014 № за жовтень 2014 року, якою платник самостійно визначив до сплати в бюджет суму 30323,00грн.;

від 18.12.2014 № за листопад 2014 року, якою платник самостійно визначив до сплати в бюджет суму 37126,00грн.;

від 16.01.2015 № за грудень 2014 року, якою платник самостійно визначив до сплати в бюджет суму 79256,00грн.;

від 19.02.2015 № за січень 2015 року, якою платник самостійно визначив до сплати в бюджет суму 56129,00грн.

Декларацією з авансових внесків з податку на прибуток від 03.03.2014 № за 2014 рік позивач самостійно визначив до сплати в бюджет суму 46310,00грн.

П.54.1. ст.54 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України) визначено, що сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою, у разі якщо платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Грошове зобов'язання, яке самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає (п. 56.11 ст.56 ПК України).

Абз.1 п.57.1 статті 57 розділу II ПК України встановлено обов'язок платника податків самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом підп.14.1.175 п.14.1 статті 14 ПК України сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання визнається податковим боргом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що грошові зобов'язання, визначені вищевказаними деклараціями, є податковим боргом відповідача.

Суд встановив, що відповідач не сплатив зобов'язання з ПДВ та податку на прибуток згідно з такими рішеннями про розстрочення грошових зобов'язань:

- від 28.03.2014 №31/23-12-25-028/14199608 у сумі 79639,32грн. з терміном сплати до 25.09.2014, 15.11.2014, 18.11.2014, 25.11.2014, 19.12.2014, 25.12.2014;

- від 31.03.2014 №32/32-12-25-028/14199608 у сумі 182405,24грн. з терміном сплати до 25.09.2014, 15.11.2014, 18.11.2014, 25.11.2014, 19.12.2014, 25.12.2014;

- від 31.03.2014 №33/32-12-25-028/14199608 у сумі 75157,88грн. з терміном сплати до 25.09.2014, 15.11.2014, 18.11.2014, 25.11.2014, 19.12.2014, 25.12.2014;

- від 07.04.2014 №34/32-12-25-028/14199608 у сумі 84113,28грн. з терміном сплати до 25.09.2014, 15.11.2014, 18.11.2014, 25.11.2014, 19.12.2014, 25.12.2014;

- від 09.04.2014 №35/32-12-25-028/14199608 у сумі 18566,22грн. з терміном сплати до 25.09.2014, 15.11.2014, 18.11.2014, 25.11.2014, 19.12.2014, 25.12.2014.

Відповідно до п.100.2. ст.100 ПК України платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання.

Тому суд дійшов висновку, що грошові зобов'язання відповідача відповідно до вищевказаних рішень про розстрочення грошових зобов'язань є узгодженими.

Суд встановив, що 30.03.2015 позивач прийняв податкове повідомлення-рішення (далі - ППР) №, яким застосував до відповідача штраф у сумі 185364,29грн. за несвоєчасну сплату податкового зобов'язання з ПДВ.

02.04.2015 позивач прийняв ППР №, яким застосував до відповідача штраф у сумі 19229,23грн. за несвоєчасну сплату податкового зобов'язання з ПДВ.

03.04.2015 позивач прийняв ППР №, яким застосував до відповідача штраф у сумі 15344,86грн. за несвоєчасну сплату податкового зобов'язання з ПДВ.

03.04.2015 позивач прийняв ППР №, яким застосував до відповідача штраф у сумі 6094,40грн. за несвоєчасну сплату податкового зобов'язання з авансових внесків податку на прибуток.

02.04.2015 позивач прийняв ППР №, яким застосував до відповідача штраф у сумі 3,50грн. за несвоєчасну сплату податкового зобов'язання з авансових внесків податку на прибуток.

23.03.2015 позивач прийняв ППР №, яким застосував до відповідача штраф у сумі 48688,47грн. за несвоєчасну сплату податкового зобов'язання з податку на прибуток.

23.03.2015 позивач прийняв ППР №, яким застосував до відповідача штраф у сумі 11049,30грн. за несвоєчасну сплату податкового зобов'язання з податку на прибуток.

Право органів державної податкової служби проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки передбачене п.75.1 ст.71 ПК України.

Суд звернув увагу, що вищевказані ППР отримані відповідачем, що підтверджується підписами керівника на їх корінцях. Однак, в установленому законом порядку ППР не оскаржені. Станом на час судового розгляду справи грошові зобов'язання, визначені ними, не сплачені.

Відповідно до п.57.3. ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Тому, суд дійшов висновку про узгодженість визначених ППР грошових зобов'язань.

Відповідно до підп.129.1.1. п.129.1. ст.129 ПК України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Суд встановив, що відповідачу згідно з підп.129.1.1 п.129.1 ст. 129 ПК України на суму заборгованості нарахована пеня, а саме: з ПДВ у розмірі 20498,35грн. за період з 31.10.2014 до 30.03.2015; з податку на прибуток - 6042,89грн. за період з 01.09.2014 до 10.03.2015; з авансових внесків податку на прибуток - 4839,67грн. за період з 31.10.2014 до 23.03.2015.

Отже, заборгованість відповідача станом на час розгляду справи згідно з підставами позову становить 1237460,03грн., з яких: ПДВ - 1044039,75грн., податок на прибуток - 140928,54грн., авансові внески податку на прибуток - 52491,74грн., - що відображено в даних зворотного боку облікових карток відповідача з відповідних податків.

Згідно з п.59.1 ст. 59 ПК України та підп.6.2.1 п.6.2 ст.6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 №2181-ІІІ (що діяв до 01.01.2011) на адресу відповідача службовими особами позивача направлено податкові вимоги форми «Ю-1» від 08.07.2007 на суму 22742,90грн. та форми «Ю-2» від 17.09.2007 на суму 16990,07грн. Вказані вимоги отримані відповідачем, однак в установленому законом порядку не оскаржені.

Відповідно до п. 59.5 ст.95 ПК України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Згідно з даними довідки від 17.03.2015 №1935/23-12-10-014 за підписом начальника Звенигородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Черкаській області А.Д. Ткаченка (а.с.66) податковий борг з часу винесення зазначених вимог не переривався, а недоїмка збільшувалась. Тому, погашенню підлягає вся сума податкового боргу відповідача, у т.ч. яка виникла після прийняття податкової вимоги.

П.95.2. ст. 95 ПК України встановлено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Право органів доходів і зборів звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини передбачено підп.20.1.34 п.20.1. ст.20 ПК України.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а визнання відповідачем позову не суперечить закону.

Керуючись ст.ст. 159 - 163, 254-256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Звенигородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків у банках, які обслуговують Ватутінське комунальне підприємство теплових мереж (20250, Черкаська обл., м.Ватутіне, вул.Франка, буд.10; ), на користь бюджету через Звенигородську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Черкаській області (20200, Черкаська область, м.Звенигородка, вул.Енгельса, буд.142; ) податковий борг на загальну суму 1237460,03грн. (один мільйон двісті тридцять сім тисяч чотириста шістдесят гривень 03 коп.), з яких: податок на додану вартість - 1044039,75грн. (один мільйон сорок чотири тисячі тридцять дев'ять гривень 75коп.), податок на прибуток - 140928,54грн. (сто сорок тисяч дев'ятсот двадцять вісім гривень 54коп.), авансові внески податку на прибуток - 52491,74грн. (п'ятдесят дві тисячі чотириста дев'яносто одна гривня 74коп.).

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з моменту отримання постанови. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

3. Копію постанови направити сторонам.

Суддя А.М. Бабич