Справа № 824/2672/14-а
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2015 року м. Київ К/800/1059/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.,

Суддів Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Денисівка-1"

на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.12.2014

у справі № 824/2672/14-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Денисівка-1"

до Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області

про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 09.10.2014 позов задоволено частково: визнано нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області від 22.07.2014 № 000212202; в задоволенні позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень від 16.05.2014 № , від 23.07.2014 № та від 22.07.2014 № відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.12.2014 скасовано постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 09.10.2014 та прийнято нову, якою в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами проведеної відповідачем планової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2011 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2011 по 31.12.2013, складено акт 23.04.2014 №751/24-12-22-01/31742567, в якому встановлені, зокрема, порушення вимог: п. 138.2 ст. 138, абз. 1 пп. 139.1.6 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, а саме: завищено собівартість придбаних товарів (виготовлених) та реалізованих товарів, робіт, послуг на загальну суму 1 438 303,00 грн., в тому числі: за ІІ - ІV квартали 2011 року в сумі 373581,00 грн., за 2012 рік в сумі 486130,00 грн., за 2013 рік в сумі 578592,00 грн. по операціях з віднесення до витрат податку на додану вартість з отриманого палива по касовим чекам, що за день перевищують 200 гривень.

Крім того, зазначеним актом встановлено порушення позивачем вимог п. 2.11 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 15.12.2004 № 637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за № 40/10320, а саме: перевищення підзвітними особами встановлених строків використання виданої їм під звіт готівки на суму 685 531,42 грн. та видачу готівкових коштів підзвіт без звітування щодо раніше виданих коштів на суму 672 6844,81 грн.

На підставі висновків акта перевірки, відповідачем були прийняті спірні податкові повідомлення-рішення: № від 16.05.2014, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 77426,00 грн.; № від 23.07.2014, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 8498,00 грн.; № від 22.07.2014, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 1064722,00 грн. та № 000212202 від 22.07.2014, яким позивачу нарахована штрафна санкція в розмірі 1780787,23 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи не підтверджено порушення позивачем п. 2.11 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, тоді, як решта порушень, наведених відповідачем в акті перевірки, відповідають вимогам чинного законодавства.

Відмовляючи в задоволенні позову в повному обсязі, суд апеляційної інстанції виходив з наступного, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Як встановлено судами та підтверджено матеріалами справи, ТОВ «Денисівка-1» надає послуги з перевезення пасажирів міським та міжміським пасажирським транспортном.

Так, пп. 197.1.8. п.197.1 ст. 197 Податкового кодексу України (ПК України) передбачено звільнення від оподаткування операцій з постачання послуг з перевезення пасажирів міським пасажирським транспортом (крім таксі), тарифи на які регулюються в установленому законом порядку.

Згідно із п. 201.14 ст. 201 ПК України, платники податку зобов'язані вести окремий облік операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об'єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з цим розділом.

Відповідно до п. 201.15 ст. 201 ПК України, зведені результати такого обліку відображаються в податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу. Платник податку веде реєстр виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді, у якому зазначаються порядковий номер податкової накладної, дата її виписки (отримання), загальна сума достачання та сума нарахованого податку, а також реєстраційний номер платника податку - продавця, який видав податкову накладну такому платнику податку. Форма і порядок заповнення реєстру виданих та отриманих податкових накладних встановлюються відповідно до вимог розділу II цього Кодексу.

Платники податку щомісяця в терміни, що передбачені для подання податкової звітності (календарний місяць), у тому числі для яких цим розділом встановлено звітний податковий період - квартал, подають контролюючому органу копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за такий період в електронному вигляді.

У разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, до сум податку, які платник має право віднести до податкового кредиту, включається та частка сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях (п.199.1 ст.199 ПК України).

Пунктом 199.2 цієї ж статті встановлено, що частка використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях визначається у відсотках як відношення обсягів з постачання оподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за попередній календарний рік до сукупних обсягів постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за цей же попередній календарний рік. Визначена у процентах величина застосовується протягом поточного календарного року.

Платники податку, у яких протягом попереднього календарного року були відсутні неоподатковувані операції, а такі неоподатковувані операції почали здійснюватися у звітному періоді, а також новостворені платники податку проводять у поточному календарному році розрахунок частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях на підставі розрахунку, визначеного за фактичними даними обсягів з постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій першого звітного податкового періоду, в якому задекларовані такі операції (п.199.3 ст.199 ПК України).

При цьому, згідно з п. 4.4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 25.01.2011 № 41 зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 16.02.2011 за № 197/18935 та наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 №1492 (Порядок №1492) у рядку "15" (колонка А) вказується обсяг придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, ввезення) з податком на додану вартість та необоротних активів, які частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково в операціях, які не є об'єктом оподаткування (стаття 196 розділу V Кодексу), та/або звільнені від оподаткування (стаття 197 розділу V Кодексу, підрозділ 2 розділу ХХ Кодексу, міжнародні договори (угоди)), та/або не оподатковуються (постачання послуг за межами митної території України та послуг, місце постачання яких визначено відповідно до п.п. 186.2, 186.3 статті 186 розділу V Кодексу за межами митної території У країни).

Як встановлено судами попередніх інстанцій, у перевіряємий період позивачем у податкових деклараціях з податку на додану вартість за червень 2011 року - квітень 2013 року не заповнено показник рядка 15 колонки А "Придбання (виготовлення, спорудження, створення, ввезення) з податком на додану вартість та необоротних активів, які частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково в операціях, які не є об'єктом оподаткування (стаття 196 розділу V Кодексу) та/або звільнені від оподаткування (стаття 197 розділу V Кодексу, підрозділ 2 розділу ХХ Кодексу, міжнародні договори (угоди)), та/або не оподатковуються (постачання послуг за межами митної території України та послуг, місце постачання яких визначено відповідно до п.186.2, п.186.3 статті 186 розділу V Кодексу за межами митної території України. Крім того, в податкових деклараціях з ПДВ за квітень 2011 року, травень 2011 року показник рядка 15 колонки А не відповідає даним зазначеним товариством у Реєстрах виданих та отриманих податкових накладних.

Також, п. 1.1 розділу IV "Порядок заповнення розділу II Реєстру" Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 17.12.2012 №1340 (Порядок №1340) передбачено, що придбання або виготовлення товарів/послуг та придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у т.ч. при їх ввезенні на митну територію України (у т.ч. в зв'язку з придбання та/або ввезенням таких активів як внеску до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності), на митній території України відображається на підставі податкових накладних, розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної, митної декларації, а також, зокрема, касових чеків, які містять суму отриманих товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального номеру та податкового номера постачальника), на загальну суму отриманих товарів/послуг не більше 200 гривень за день (без урахування податку).

Відповідно до п. 2.4, п. 2.10 розділу IV "Порядок заповнення розділу ІІ Реєстру" Порядку №1340, у разі, якщо загальна сума отриманих товарів/послуг за касовим чеком перевищує 200 грн., платник податку не має права віднести до складу податкового кредиту ні всю суму ПДВ, сплачену при придбанні таких товарів/послуг, ні її частину, платник податку у графі 5 проставляє позначення "ЧК" - касовий чек та заповнює графи 13 та 14 Реєстру (суми, які не призначаються для їх використання у господарській діяльності); у разі якщо платником проводиться розподіл сум податкового кредиту відповідно до п. 199.1 ст. 199 розділу V ПК України в день отримання податкової накладної у графах 9, 10 Реєстру записується сума, що відповідає частці використання в операціях, звільнених від оподаткування.

З матеріалів справи вбачається, що в порушення вимог Порядку №1340, касові чеки на придбання палива, що за день перевищують 200 грн., позивач відображав тільки в графах 9, 10 - суми, що відповідають частці використаних товарів, послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях Розділу ІІ "Отримані податкові накладні" Реєстрів; та в графах 9, 10, 11, 12 - суми, що відповідають частці використаних товарів, послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях та в операціях, що звільнені від податку на додану вартсть Розділу ІІ "Отримані податкові накладні" Реєстрів.

Проте, показники граф 13, 14 Розділу ІІ Реєстру позивачем заповнені не були.

Крім того, згідно пункту 2.11 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, видача готівкових коштів під звіт або на відрядження (далі - під звіт) здійснюється відповідно до законодавства України. Видача готівкових коштів під звіт на закупівлю сільськогосподарської продукції та заготівлю вторинної сировини, крім металобрухту, дозволяється на строк не більше 10 робочих днів від дня видачі готівкових коштів під звіт, а на всі інші виробничі (господарські) потреби на строк не більше двох робочих днів, включаючи день отримання готівкових коштів під звіт. Якщо підзвітній особі одночасно видана готівка як на відрядження, так і для вирішення в цьому відрядженні виробничих (господарських) питань (у тому числі для закупівлі сільськогосподарської продукції у населення та заготівлі вторинної сировини), то строк, на який видана готівка під звіт на ці завдання, може бути продовжено до завершення терміну відрядження. Видача відповідній особі готівкових коштів під звіт проводиться за умови звітування нею у встановленому порядку за раніше отримані під звіт суми. Звітування за одержані під звіт готівкові кошти здійснюється відповідно до законодавства України.

Відповідно до пункту 7.39 глави 7 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, під час перевірки звітів про використання коштів для вирішення господарських питань особлива увага приділяється дотриманню підзвітними особами встановлених термінів складання та подання до бухгалтерії відповідних звітів, своєчасність повернення до каси підприємств залишку невикористаних коштів (одночасно з відповідним звітом), наявність оригіналів підтвердних документів, їх погашення тощо. Крім того, враховується те, що подання звітів про використання коштів із порушенням встановлених термінів може дозволятися лише у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю підзвітної особи або за інших обставин, що мають документальне підтвердження.

Згідно із п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Так, в матеріалах справи наявний опис копій бухгалтерських документів, наданих позивачем під час проведення податковим органом перевірки, який свідчить про відсутність у позивача на момент проведення перевірки необхідних звітів про використання коштів, а лише наявність місячних звітів, що свідчить про порушення позивачем п. 2.11 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

За наведених обставин, вірними є висновки суду апеляційної інстанції про правомірність прийнятих податковим органом спірних податкових повідомлень-рішень № від 16.05.2014, № від 23.07.2014, № від 22.07.2014 та № 000212202 від 22.07.2014.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують, а тому колегією суддів відхиляються.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції належним чином з'ясовані обставини справи та дано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення суду апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Денисівка-1" - відхилити.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.12.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, установленому статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А. Моторний
Судді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль