Справа № 198/18/15-а(6-а/0198/1/15)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2015 рокусправа № 198/18/15-а(6-а/0198/1/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Нагорної Л.М. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1
на ухвалу Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2015 року у справі №6а/0198/1/15; 198/18/15-а
за позовом до за участі третьої особи про ОСОБА_1 Управління Пенсійного фонду України в Юр»ївському районі Дніпропетровської області Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання,-
ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2015 року ухвалою Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області у справі №6а/0198/1/15; 198/18/15-а у задоволенні заяви ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання - відмовлено. (суддя - Маренич С.О.)

Ухвала мотивована тим, що поважних причин, які б перешкоджали позивачу у встановлений законом строк пред'явити виконавчий документ до виконання, не встановлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2015 року у справі №6а/0198/1/15; 198/18/15-а та поновити строк для пред'явлення виконавчих листів до виконання.

Апеляційна скарга мотивована, зокрема, тим, що Управління Пенсійного фонду України в Юрїівському районі Дніпропетровської області (далі по тексту - відповідач) запевняло позивача у виконанні рішення суду в добровільному порядку.

Позивач, відповідач та третя особа про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому порядку, своїх представників для участі у її розгляді не направили.

За таких обставин колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників осіб, які беруть участь у справі.

У судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на такі підстави.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2011 року у справі №2а-432/291/11 позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Юр»ївському районі Дніпропетровської області про визнання дій відповідача неправомірними щодо нарахування та виплати державної та додаткової пенсії, як потерпілій внаслідок Чорнобильської катастрофи, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату недоотриманої пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» задоволено частково.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2012 року вказане судове рішення залишено без змін.

Належні письмові докази отримання позивачем копії ухвали суду апеляційної інстанції в матеріалах справи відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що 07 липня 2014 року судом першої інстанції позивачу було видано виконавчі листи на виконання ухваленої постанови, в яких зазначено строк пред'явлення до виконання - 19 березня 2015 року.

14 липня 2014 року посадовою особою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області прийнято постанови ВП №43948048, ВП №43948132, ВП№43948000 про відмову у відкритті виконавчого провадження. Вказані постанови обґрунтовані пропуском строку пред'явлення виконавчих листів до виконання.

Вбачаючи наявність підстав для поновлення строку пред'явлення виконавчих листів до виконання, позивач звернувся до суду першої інстанції із відповідною заявою.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі листи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

При цьому згідно пункту 1 частини 2 вказаного Закону строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Тобто на момент отримання позивачем виконавчих листів, враховуючи, що рішення суду, яке підлягає виконанню, набрало законної сили 19 березня 2012 року, строк їх пред'явлення до виконання вже сплинув.

Згідно частини 1 статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Досліджуючи обставини пропуску позивачем строку пред'явлення виконавчих листів до виконання колегія суддів враховує наступне.

Спірні правовідносини, що опосередковуються постановою Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2011 року у справі №2а-432/291/11 та на виконання якої позивачу видано виконавчі листи, виникли у сфері соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно даного судового рішення позивач є інвалідом другої групи, віднесений до першої категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно преамбули Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Чорнобильська катастрофа торкнулася долі мільйонів людей. У багатьох регіонах, на величезних територіях виникли нові соціальні та економічні умови. Україну оголошено зоною екологічного лиха.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи та створення умов проживання і праці на забруднених територіях базується, зокрема, на принципах пріоритету життя та здоров'я людей, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Постановою Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2011 року у справі №2а-432/291/11 були вирішені, зокрема, питання пенсійного забезпечення позивача та визнано протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати пенсії у розмірах менших, ніж встановлено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Поряд з цим, згідно статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Аналогічні положення в частині обов'язковості судових рішень містить стаття 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Протиправність дій органу державної влади - Управління Пенсійного фонду України в Юрїівському районі Дніпропетровської області в питанні визначення розміру пенсійного забезпечення у вищезазначених відносинах встановлено рішенням суду, що набрало законної сили і є обов'язковим до виконання на всій території України.

У відповідності до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Необхідно звернути увагу на судову практику розгляду справ Європейським Судом з прав людини, відповідно до якої суд вказує, що стаття 6 §1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасницею якої є Україна, захищає право кожного на подання позову або скарги, які пов'язані з його громадянськими правами та обов'язками, до суду, таким чином, це означає «право на суд». Однак, вказане право є ілюзорним, якщо правова система Високих Договірних Сторін допускає, щоб кінцеве обов'язкове до виконання рішення суду залишалось не виконаним та не усувало наслідків нанесеної одній із сторін шкоди. (Справа «Жовнер проти України» (Заява N 56848/00), Справа Бурдов проти Росії (Скарга N59498/00).

Крім того, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні по справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6, також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд в рішенні від 19 березня 1997 року зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

В Рішенні по справі «Ейрі проти Ірландії» від 09 жовтня 1979 року Європейський суд з прав людини вказав, що права, які гарантує Конвенція, повинні бути не теоретичними чи нереальними, а такими, що мають реальну силу і можуть бути здійснені на практиці.

З огляду на встановлені судом обставини справи, вказані норми законодавства, зазначену судову практику, обов'язкову для врахування, виходячи із специфіки правовідносин, які вирішено постановою Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2011 року у справі №2а-432/291/11, зважаючи на статус позивача, визначений, зокрема, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та беручи до уваги конституційний принцип обов'язковості виконання судових рішень на всій території України, з огляду на судову практику Європейського суду з прав людини, якою встановлено необхідність ефективного судового захисту та недопустимість у зв'язку з цим невиконання остаточного судового рішення, колегія суддів, реалізуючи завдання адміністративного судочинства щодо захисту прав та інтересів фізичних осіб, приходить до висновку про наявність поважних причин пропуску позивачем строку пред'явлення виконавчих листів до виконання.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки суд першої інстанції не звернув уваги не вищезазначені обставини справи та викладені правові норми, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, апеляційна скарга позивача, а відповідно і його заява, підлягають задоволенню.

За таких обставин, керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 199, 202, 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ухвалиВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2015 року у справі №6а/0198/1/15; 198/18/15-а - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку пред'явлення виконавчих листів до виконання - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк пред'явлення до виконання виконавчих листів, виданих на підставі постанови Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2011 року у справі №2а-432/291/11.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу - з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 20 квітня 2015 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко