Справа № 2а/0470/10952/12
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 року м. Київ К/800/44521/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2014

та постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2012

у справі № 2а/0470/10952/12

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інпротех»

до Криворізької південної міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби

про визнання протиправними дій, скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інпротех» звернулось до суду з позовом до Криворізької південної міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби, правонаступником якої є Криворізька південна об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, про визнання протиправними дій, на підставі яких було складено акт перевірки від 17.08.2012 № 521/221/31693825; визнання протиправними дій щодо визнання угод та правочинів, що були укладені між ТОВ «Інпротех» та ТОВ «Монолітбудпроект» з придбання товарно-матеріальних цінностей за період з 01.06 по 30.06.2011 та з 01.09 по 30.09.2011 такими, що не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, та визнання цих правочинів нікчемними; скасування податкового повідомлення-рішення № від 31.08.2012 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 423 595 грн.; зобов'язання відновити показники податкових зобов'язань та податкового кредиту, що були відкориговані на підставі акту перевірки від 17.08.2012 № 521/221/31693825 та податкового повідомлення-рішення № від 31.08.2012; зобов'язання вилучити із АС «Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА» інформацію про результати перевірки ТОВ «Інпротех», що оформлена актом перевірки від 17.08.2012 № 521/221/31693825 і поновити в ній дані, що містяться у наданих ТОВ «Інпротех», податкових звітах з податку на додану вартість за період з 01.06 по 30.06.2011 та з 01.09 по 30.09.2011.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2012, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2014, позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано спірне податкове повідомлення-рішення № від 31.08.2012, у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій; прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Позивач в запереченнях на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, як такі, що прийняті у відповідності до норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, за результатами проведеної позапланової невиїзної документальної перевірки ТОВ «Інпротех» з питань достовірності формування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість під час фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Монолітбудкомплект» за червень, вересень 2011 року, складено акт № 521/221/32693825 від 17.08.2012, в якому зафіксовані порушення: п. 185.1 ст. 185, пп. 186.2.1 п. 186.2 ст. 186, п. п. 198.1, 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 393 197,16 грн., у т.ч.: за червень 2011 року на 271 615,64 грн. та ч. ч. 4, 5 ст. 203, ст. 215, п. 1 ст. 216, ст. 228 Цивільного кодексу України в частині недотримання вимог на час вчинення правочинів з ТОВ «Монолітбудкомплект».

Висновки про зазначені порушення податкового органу ґрунтуються на неможливості проведення зустрічної звірки контрагента позивача, не підтвердженні поставок товарів між товариствами, що зумовило вчинення правочинів без мети настання реальних наслідків.

31.08.2012 податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 423 595 грн., в т.ч.: 393 198 грн. основного платежу та 30 397 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Матеріалами справи встановлено, що згідно договорів поставки № 03/11-1 від 21.03.2011 та № 05/11-1 від 17.05.2011, укладених між ТОВ «Інпротех» та ТОВ «Монолітбудкомплект», останній зобов'язаний поставити першому трансформатори, електротехнічне обладнання: викатні елементи з вакуумним вимикачем ВБ4-П, вимикачі вакуумні високовольтні серії ВБ4-П, комплекти жорсткої оцинковки 110кВ, електромагнітне блокування роз'єднувача РДЗ тощо.

Факт виконання господарських операцій за вказаними договорами судами попередніх інстанцій встановлено з підтвердженням матеріалів справи, а саме: видатковими та податковими накладними, розрахунковими, платіжними та банківськими документами, специфікаціями до договорів, журналами-ордерами і відомостями по рахунку 631 за червень, вересень 2011 року, актами приймально-здавальних випробувань, паспортами трансформаторів, паспортами викатних елементів з вакуумним вимикачем ВБ4-П, паспортами вимикачів вакуумних високовольтних серії ВБ4-П, протоколами приймально-здавальних випробувань викатних елементів, вимикачів, паспортами комплектів жорсткої оцинковки 110кВ, паспортами електромагнітного блокування роз'єднувача РДЗ, актами здачі-приймання виконаних робіт, шляховими листами вантажного автомобіля, подорожніми листами вантажного автомобіля.

Враховуючи оскарження судових рішень фактично лише в частині задоволення позовних вимог та межі перегляду судом касаційної інстанції, передбачені ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, слід зазначити наступне.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 цього Кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Відповідно до п. п. 201.8, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Слід зазначити, що право платника податку на податковий кредит законодавство не ставить в залежність від факту проведення зустрічної звірки даних суб'єкта господарювання (постачальника товару, виконавця робіт, послуг) щодо платника податків.

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема, обумовлюватись лише неможливістю проведення зустрічної звірки даних контрагента.

Податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Судами обох інстанцій встановлено формування позивачем податкового кредиту за червень та вересень 2011 року на підставі належним чином оформлених податкових накладних, виданих особою, яка була зареєстрована платником податку на додану вартість, та встановлено, що господарські операції з поставки товару мали місце, підтверджені первинними, розрахунковими та іншими документами, тому податковим органом безпідставно донараховане грошове зобов'язання з податку на додану вартість та штрафні (фінансові) санкції спірним податковим повідомленням-рішенням.

Враховуючи вказані обставини, межі перегляду, відсутності порушень норм матеріального та процесуального права, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про часткове задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відхилити.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2014 та постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний