Справа № 2а-1484/12/0970
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року Справа № 9104/148198/12

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Макарика В.Я., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу комунального підприємства «Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління» на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2012 року по справі за позовом державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську до комунального підприємства «Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління» про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В :

державна податкова інспекція в м. Івано-Франківську звернулася в суд першої інстанції з адміністративним позовом до комунального підприємства «Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління» в якому просила стягнути з відповідача податковий борг в сумі 478253,07 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2012 року позов задоволено, вирішено стягнути з рахунків комунального підприємства «Дорожнє ремонтно-експлуатаційне управління» відкритих у банківських установах, які його обслуговують, та за рахунок належної йому готівки, на користь державного бюджету кошти для погашення податкового боргу в сумі 478253 (чотириста сімдесят вісім тисяч двісті п'ятдесят три) гривні 07 копійок.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції комунальне підприємство «Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління» оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Статтею 95 Податкового кодексу України визначено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Апелянт зазначає, що в КП «ДРЕУ» в банківських установах відкриті поточні банківські рахунки, з яких може проводитись стягнення податкового боргу. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Згідно п. 20.1.18. ст. 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини. Згідно п.п. 95.3., 95.4. ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Разом з тим апелянт зазначає, що в Податковому кодексі України розрізняється процедура стягнення коштів за податковим боргом і процедура погашення всієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Відповідно до абзацу першого п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, які обслуговують такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Зазначена норма Податкового кодексу України кореспондує з п. 3 ч. 1 ст. 183-3 КАС України, відповідно до якого провадження у справах за зверненням органів державної податкової служби при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів щодо стягнення коштів за податковим боргом.

Таким чином, процедура стягнення податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків може бути ініційована шляхом внесення подання в порядку ст. 183-3 КАС України.

Згідно з абзацом другим п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби, у свою чергу, звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податку виноситься за результатами розгляду відповідного позову податкового органу і не може бути ухвалене в порядку ст. 183-3 КАС України.

При цьому, Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено можливість одночасного розгляду справи як у порядку позовного, так і в порядку особливого провадження, встановленого ст. 183-3 КАС України, а також не передбачає можливості роз'єднання вимог, які підлягають розгляду в порядку різних видів провадження.

Таким чином апелянт вважає, що в порядку позовного провадження підлягає розгляду саме позовна вимога про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Позовні вимоги про стягнення податкового боргу з рахунків платника податків відкритих у банках, обслуговуючих відповідача, а так само за рахунок готівки, що йому належить, належить розглядати в спеціальному порядку, що визначений ст. 183-3 КАС України, за поданням податкового органу.

На підставі наведеного просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.03.2001 року виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради проведено державну реєстрацію КП «ДРЕУ».

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді. Згідно п. 49.18 ст. 49 цього Кодексу податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Згідно п. 57.1 ст. 57 цього Кодексу платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.п. 203.1, 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно підпункту 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Також судом встановлено, що відповідачем подано до ДПІ в м.Івано-Фраківську податкові декларації з податку на додану вартість, в яких самостійно обчислено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість, а саме: уточнюючу декларацію від 28.11.2011 року (вх. № ) за 2011 рік на суму 120623, 00 грн..; декларацію від 17.11.2011 року (вх. № ) за жовтень 2011 року на суму 89880,00 грн.; декларацію від 16.12.2011 року (вх. № ) за листопад 2011 року на суму 18755,00 грн.; декларацію від 20.01.2012 року (вх. № ) за грудень 2011 року на суму 85069,00 грн.; декларацію від 17.02.2012 року (вх. № ) за січень 2012 року на суму 119186,00 грн. Грошові зобов'язання з податку на додану вартість у строки, встановлені пунктом 57.1 статті 57, пунктом 203.2 статті 203 Податкового кодексу України, відповідачем в добровільному порядку належним чином не виконано, а тому вказані зобов'язання є узгодженими. Також в порушення рішення про розстрочення податкового боргу № 11053/10/24-150 від 03 березня 2007 року відповідачем порушено строки оплати податкового боргу по податку на додану вартість згідно графіку по платежах, термін сплати яких настав 15.12.2011 року та 13.03.2012 року на загальну суму 24793,10 грн. Згідно вказаного рішення розстрочення податкового боргу № 11053/10/24-150 від 03 березня 2007 року, відповідачем прострочено оплату платежів по заборгованості по платі за землю, термін оплати яких настав 15.12.2011 року, 13.03.2012 року на загальну суму 332,30 грн.

Також судом з'ясовано, що відповідно до довідки-розрахунку за відповідачем рахується пеня, яка обліковується по особовому рахунку за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань з податку на додану вартість з датою нарахування, починаючи з 23.11.2011 року закінчуючи 13.03.2012 року, на суму 13955,34 грн.; з податку на прибуток з датою нарахування - 07.02.2012 року, в сумі 2640,41 грн.; з плати за землю за період з 06.12.2011 року по 01.03.2012 року на суму 41,86 грн.; з податку з доходів найманих працівників за період з 18.11.2011 року по 16.12.2011 року в сумі 2977,06 грн.

Судом вірно зазначено, що згідно з п. 129.4 ст. 129 Податкового Кодексу України пеня, визначена підпунктом 129.1.1. пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Згідно пп. 59.1. ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сума узгоджених податкових зобов'язань складає 478253,07 грн., в тому числі з податку на додану вартість в розмірі 472261,44 грн., з плати за землю в розмірі 374,16 грн., з податку на прибуток в сумі 2640,41 грн., з податку з доходів найманих працівників в сумі 2977,06 грн., та є податковим боргом відповідача, який ним не сплачено.

В силу вимог пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Також судом з'ясовано, що на адресу відповідача була направлена перша та друга податкові вимоги, відповідно до корінців першої податкової вимоги № 1/630/5942/10/24-150/1724 від 05.03.2009 року на суму 55423,71 грн. та другої податкової вимоги № 2/819/9890/10/24-150/2413 від 06.04.2009 року на суму 58858,86 грн., вони були отримані відповідачем наручно, а тому суд вірно вважав, що в силу п.п. 6.2.4 п. 6.2 ст. 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», норми якого були чинними на день отримання вказаних податкових вимог, податкові зобов'язання є узгодженими. Відповідно до облікових карток платника - відповідача по ПДВ та земельному податку станом на 31.12.2011 року та 13.03.2012 року, копії витягів, існуючий податковий борг відповідача з моменту надіслання йому другої податкової вимоги не погашався в повному обсязі, а тому податкова вимога відповідно до статті 60 Податкового кодексу України не є відкликаною, та не потребує винесення нової податкової вимоги.

З огляду на викладене, колегія судді погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу комунального підприємства «Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління» - залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2012 року у справі по справі № 2а-1484/12/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді В.Я. Макарик

Н.В. Ільчишин