Справа № 812/9286/13-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" квітня 2015 р. м. Київ К/800/18892/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у місті Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 20 січня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2014 року у справі за позовом державного підприємства «Антрацит» до Управління Пенсійного фонду України у місті Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Державне підприємство «Антрацит» звернулось до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у місті Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області про скасування рішення від 06.08.2013 № 1559 «Про застосування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску».

Позовні вимоги мотивовано протиправністю оскаржуваного рішення як такого, що винесено відповідачем за відсутності порушення строків сплати з боку державного підприємства «Антрацит» єдиного внеску.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 20 січня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2014 року, позов задоволено: скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України у місті Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області від 06.08.2013 № 1559.

У поданій касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України у місті Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області від 06.08.2013 № 1559 до відокремленого підрозділу «АРМЗ» Державного підприємства «Антрацит» за несвоєчасну сплату єдиного внеску у період з 28.05.2013 по 29.07.2013 застосовано штрафні санкцій у розмірі 46964,12 грн. та нараховано пеню у розмірі 24865,48 грн.

Вважаючи зазначене рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на час прийняття оскаржуваного рішення діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів, введений після порушення провадження у справі про банкрутство стосовно Державного підприємства «Антрацит», у зв'язку з чим судом вказано на протиправність нарахування Управлінням Пенсійного фонду України в м. Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску.

Погоджуючись з позицією суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції також зазначив, що Управлінням Пенсійного фонду України в м. Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області безпідставно зарахувались поточні платежі позивача в рахунок заборгованості за минулі періоди, оскільки на зазначену заборгованість розповсюджується введений 09.01.2013 мораторій на задоволення вимог кредиторів позивача.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, не погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

За змістом положень статей 1 та 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції, чинній на момент порушення справи про банкрутство щодо Державного підприємства «Антрацит», мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, а також припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення та введення мораторію. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

З аналізу норм чинного законодавства убачається, що дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.

Це означає, що під час дії мораторію зупиняється виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів, єдиного внеску, термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припиняються заходи, спрямовані на забезпечення виконання цих зобов'язань.

Стосовно зобов'язань поточних кредиторів, то за цими зобов'язаннями згідно із загальними правилами нараховується неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

За своєю правовою природою фінансові та економічні санкції є додатковими зобов'язаннями, похідними від основного зобов'язання.

Тож оскільки мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після введення мораторію, то і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Господарського суду Луганської області від 09.01.2013 у справі № 913/124-13 порушено провадження у справі щодо банкрутства Державного підприємства «Антрацит» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. У серпні 2013 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області прийнято рішення від 06.08.2013 № 1559, відповідно до якого до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 46964,12 грн. та нараховано пеню у розмірі 24865,48 грн. за період з 28.05.2013 по 29.07.2013, тобто, за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, термін сплати якого настав після дня введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

З огляду на викладене, колегія суддів вказує на обґрунтованість рішення відповідача від 06.08.2013 №1559 про нарахування відокремленому підрозділу «АРМЗ» Державного підприємства «Антрацит» штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску.

Таким чином, позиція судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову є помилковою.

Відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Керуючись статтями 94, 160, 167, 220, 222, 229, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у місті Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області задовольнити.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 20 січня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2014 року скасувати.

У задоволенні позову Державного підприємства «Антрацит» до Управління Пенсійного фонду України у місті Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області про скасування рішення відповідача від 06.08.2013 № 1559 відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: