Справа № 2а-2876/10/2470
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року м. Київ К/800/49003/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Державної фінансової інспекції в Чернівецькій області (правонаступник Контрольно-ревізійного управління в Чернівецькій області) на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2012 року у справі №2а-2876/10/2470 за позовом Контрольного-ревізійного управління в Чернівецькій області до Красноїльської селищної ради, Сторожинецької районної державної адміністрації про зобов'язання виконати вимогу,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2010 року Контрольного-ревізійне управління в Чернівецькій області звернулось з позовом до Красноїльської селищної ради, Сторожинецької районної державної адміністрації про зобов'язання забезпечити надходження недоотриманих доходів в сумі 35620,45 грн., а саме від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в сумі 6905,66 грн., ОСОБА_6 - 21087,81 грн., ОСОБА_8 - 2634,75 грн., ОСОБА_7 - 4992,23 грн., за користування останніми земельними ділянками, на користь відповідних місцевих бюджетів згідно ст. 20 Закону України «Про плату за землю».

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до п.7 ст.10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» листом КРВ в Сторожинецькому районі від 04.12.2009 №24-30-13/1022, селищній раді були направлені вимоги щодо усунення виявлених ревізією недоліків та порушень. Однак, селищною радою не забезпечено виконання вимог в частині забезпечення відшкодування недоотриманих доходів за користування сторонніми особами земельними ділянками в сумі 35 620,45 грн.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2010 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2012 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, Державна фінансова інспекція в Чернівецькій області звернулась з касаційною скаргою, у якій просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій, та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на те, що при прийнятті зазначених судових рішень було порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до п.1.1.1 Плану контрольно-ревізійної роботи КРВ в Сторожинецькому районі на ІІІ-й квартал 2009 року та на підставі направлень на проведення ревізії від 09.09.2009 року, посадовими особами відповідача було проведено планову ревізію окремих питань формування та виконання селищного бюджету, фінансово-господарської діяльності установ, що утримуються з селищного бюджету Красноїльської селищної ради за період з 01.02.2007 року по 30.09.2009 року.

За результатами ревізії складено акт від 01.12.2009 року № 24-30-45/103, яким встановлено недоотримання доходів від використання землі на загальну суму 35620,45 грн.

Зокрема, ревізією з питань дотримання законодавства при використанні сільськогосподарських угідь, земель запасу та резервного фонду в Красноїльській селищній раді встановлено, що протягом періоду з 01.01.2007 року по 01.12.2009 року громадянин ОСОБА_8 використовує без правовстановлюючих документів та сплати орендної плати земельну ділянку площею 0,25га для обслуговування цеху по виготовленню біопалива, що є порушенням ст.ст. 116, 125, 126 Земельного кодексу України. Зазначене порушення призвело до недоотримання відповідними бюджетами коштів на загальну суму 2 634,75 грн.

Також, ревізією встановлено користування громадянином ОСОБА_4 без укладення договору оренди в період з 05.03.2007 року по 27.01.2009 року земельною ділянкою загальною площею 0,187га, а в період з 29.11.2009 року по 27.01.2009 року земельною ділянкою загальною площею 0,11га. Зазначеними вище ділянками користувався також громадянин ОСОБА_5 в період з 27.01.2009 року по 01.12.2009 року без укладення договору оренди та сплати орендної плати. Зазначене порушення призвело до недоотримання відповідними бюджетами коштів на загальну суму 6 905,66 грн.

Розпорядженнями Сторожинецької РДА від 17.06.2010 №№ 151,152 затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянину ОСОБА_9, а саме земельної ділянки загальною площею 0,3755га та земельної ділянки загальною площею 0,5687га. Однак, дані договори між Сторожинецькою РДА та громадянином ОСОБА_6 не були укладені та орендна плата останнім не сплачувалась.

Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 17.09.2007 року, укладеного між Сторожинецькою РДА та приватним підприємцем ОСОБА_10 сума орендної плати становить 6842,00 грн. на рік з розрахунку 5% від нормативної грошової оцінки в сумі 220438,15 грн. Проте, 5 % від вказаної суми становить 11021, 91 грн. внаслідок зазначеної вище арифметичної помилки місцевими бюджетами втрачено доходів від здачі в орендну земельної ділянки за 2007 рік - 1202,25 грн. та за 2008 рік -3789,95 грн., що в сумі складає 4992,20 грн.

На підставі акту ревізії, 04.12.2009 р. листом КРВ в Сторожинецькому районі №24-30-13/1022 Красноїльській селищній раді були направлені вимоги щодо усунення виявлених ревізією недоліків і порушень. Однак селищною радою не забезпечено виконання вказаних вимог в частині відшкодування недоотриманих доходів за користування сторонніми особами земельними ділянками в сумі 35620,45 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позовна вимога КРУ в Чернівецькій області про зобов'язання відповідачів забезпечити надходження недоотриманих доходів до місцевих бюджетів у сумі 35620,45 грн. не підлягає до задоволенню, оскільки позивач обрав спосіб захисту порушеного права, який не відповідає способам, визначеним законом.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду погоджується з висновками судів про відмову у задоволенні позову, однак вважає за необхідне зазначити наступне.

В силу ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про плату за землю», чинного на момент виникнення спірних правовідносин, контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності здійснюється органами державної податкової служби.

Відповідно до ст.20 цього Закону, платежі за землю зараховуються до відповідних місцевих бюджетів у порядку, визначеному Бюджетним кодексом України для плати за землю.

Згідно з п.8 ч.1 ст.14 Закону України «Про систему оподаткування», діючого до 31.12.2010, до загальнодержавних платежів належать такі податки і збори (обов'язкові платежі), як плата за землю (земельний податок, а також орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності).

Згідно ст. 20 Закону України «Про систему оподаткування» контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) здійснюється державними податковими органами та іншими державними органами в межах повноважень, визначених законами. За стягнення податків і зборів (обов'язкових платежів), які не передбачені цим Законом, посадові особи державних податкових органів та інших державних органів несуть відповідальність згідно з законами України.

Відповідно ст.2 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Згідно з ст.113 Бюджетного кодексу України від 21.06.2001 року, органи Державної контрольно-ревізійної служби України здійснюють контроль за цільовим та ефективним використанням коштів державного бюджету та місцевих бюджетів.

Статтею 10 Закону України «Про державну-контрольно-ревізійну службу в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено право органу державно-контрольно-ревізійної служби стягувати у судовому порядку у дохід держави коштів, одержаних підконтрольними установами за незаконними угодами, без встановлених законом підстав та з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечене виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Таким чином, здійснення контролю за правильністю обчислення і справляння орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності не належить до компетенції позивача, а відноситься до повноважень органів державної податкової служби.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

За таких обставин, судова колегія вважає, що судом першої та апеляційної інстанцій повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовані до них норми матеріального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Чернівецькій області відхилити, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: