Справа № 0670/1585/12
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року м. Київ К/800/405/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Білуги С.В., Пасічник С.С.,

розглянувши в порядку письмового касаційного провадження адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області (далі - Управління ПФУ) до Бігунської сільської ради Житомирської області про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

У березні 2012 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2012 року, позов задоволено.

Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 90309,70 грн., у тому числі: недоїмка зі сплати страхових внесків - 85333,93 грн., фінансова санкція - 3762,73 грн., пеня - 1213,04 грн.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення цих судів і залишити позов без розгляду.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідача зареєстровано як платника збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в Управління ПФУ, а тому відповідач є платником страхових внесків до Пенсійного фонду України згідно ст.ст. 14 і 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідачем до позивача було подано звіти за червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад і грудень 2010 року, в яких ним самостійно визначено суму страхових внесків, яка підлягає сплаті. Проте зазначені страхові внески не було сплачено у повному розмірі, що призвело до порушення ст. 20 Закону та утворення заборгованості у розмірі 85333,93 грн., яка вважається узгодженою.

Рішеннями начальника Управління ПФУ до відповідача застосовано фінансові санкції та нараховано пеню: №956 від 23.11.2010 року - у сумі 4650,59 грн. та пеню в розмірі 1576,86 грн.; №1044 від 24.12.2010 року - штраф у сумі 3755,87 грн. і пеню в розмірі 1207,62 грн.; №100 від 21.02.2011 року - штраф у сумі 13,47 грн. і пеню - 7,55 грн.

Також начальником Управління ПФУ було винесено рішення №1060 від 28.12.2010 року, яким на підставі п. 4 ч. 9 ст. 106 Закону до відповідача застосовано фінансову санкцію у розмірі 41,03 грн.

Зазначені рішення було отримано відповідачем, проте у встановлені законодавством строки не оскаржено. Натомість сума нарахованих фінансових санкцій і пені була часткового погашена відповідачем та склала 4975,77 грн.

Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складала 90309,70 грн., з яких: недоїмка зі сплати страхових внесків - 85333,93 грн., фінансова санкція - 3762,73 грн., пеня - 1213,04 грн.

Відповідачу 06 червня 2011 року Управлінням ПФУ на вказану суму боргу було виставлено вимогу №Ю417У, яка отримана відповідачем 24.06.2011 року, проте не оскаржена у спосіб, визначений Законом. Тобто суди дійшли правильного висновку, що зазначена сума є узгодженою та підлягає стягненню з відповідача.

Окрім того, Управлінням ПФУ спільно з відповідачем проводилися взаємозвірки за нарахованими і сплаченими страховими внесками, про що складалися відповідні акти, які підписано представниками сторін без зауважень. Надані відповідачем розрахунки проведені без урахування нарахованих сум штрафних санкцій та пені, що застосовано до підприємства на підставі відповідних рішень, які також не оскаржувалися.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону для роботодавця страхові внески нараховуються на суми фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про оплату праці», виплату винагород фізичним особам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а також на суми оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності, яка здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Страхові внески нараховуються на суми незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати (ч. 6 ст. 19 Закону).

Відповідно до частин 6 і 12 ст. 20 Закону страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, яким в даному випадку є календарний місяць, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду; страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Частиною другою статті 106 Закону встановлено, що суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених ч. 3 ст. 20 Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

У п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону зазначено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10% своєчасно не сплачених сум. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1% зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, щодо необґрунтованості посилання відповідача на те, що сільська рада не може нести відповідальність за своєчасність і повноту сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, оскільки суми виплат та доплат його працівникам здійснюються за рахунок Державного бюджету України, і що саме відповідачем було подано до Пенсійного фонду звіти за червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень 2010 року, в яких визначено суму страхових внесків, яка підлягає сплаті.

Також колегія суддів зауважує, що чинне законодавство не передбачає пільг щодо сплати страхових внесків до Пенсійного фонду державними установами. Крім того, відповідно до ч. 12 ст. 20 Закону страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, оскільки ці вимоги підтверджені встановленими обставинами справи і наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи касаційної скарги зроблених цими судами висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни оскаржених судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Бігунської сільської ради Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і: В.І. Бутенко

С.В. Білуга

С.С. Пасічник

З оригіналом згідно.

Помічник судді С.В. Ковіня