Справа № 804/5059/15
Суддя: Чорна Валерія Вікторовна
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

14 квітня 2015 р. справа № 804/5059/15

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорна В.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

09 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому в передачі в приватну власність квартири за адресою: АДРЕСА_1, яку позивач займає з членами його родини на підставі ордеру № 110 від 03.04.1995 р.; визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 1287 від 30.03.2015 р. про відмову у передачі вказаної квартири у приватну власність позивачу на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно процедури, передбаченої Положенням про передачу квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 р.; зобов'язати відповідача, як орган приватизації, вжити заходів щодо приватизації квартири, яка використовується позивачем та членами його родини на умовах найму на підставі ордеру № 110 від 03.04.1995 р. згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно процедури, передбаченої Положенням про передачу квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 р., у відкритому військовому містечку за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на необхідність оформлення ОСОБА_1 та членами його родини права власності на квартиру, що перебуває у його користуванні згідно договору найму та знаходиться на території військового містечка смт. Черкаське, яке станом на час звернення позивача до суду вже не має статусу закритого містечка, а тому перешкоди для приватизації ним вказаного житла відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» відсутні. Також, позивач посилається на те, що ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 183/1977/15 від 06.04.2015 р. у відкритті провадження у справі за даним позовом відмовлено, та роз'яснено позивачу право на звернення до відповідного адміністративного суду з адміністративним позовом.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам ст. ст. 105-107 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що предметом спору по даній справі є набуття ОСОБА_1 права приватної власності в порядку приватизації на квартиру, яка перебуває у його користуванні згідно договору найму на підставі ордеру № 110 від 03.04.1995 р., та належить до державного житлового фонду, зокрема, до житлового фонду Міністерства оборони України. Отже, правовідносини між сторонами даного спору стосуються житлових прав позивача та мають характер цивільно-правових, оскільки питання набуття та реалізації громадянами права власності, у тому числі на житло, врегульовано нормами Цивільного кодексу України. Зокрема, статтею 325 Цивільного кодексу передбачено, що суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Враховуючи, що Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено виключень із встановлених Цивільним процесуальним кодексом України правил розгляду житлових спорів, зокрема, щодо спорів про набуття права власності на житло, яке перебуває у державній власності, зазначений спір має не публічний, а приватноправовий характер, у якому юридична особа публічного права - КЕВ м. Дніпропетровська, є суб'єктом цивільних правовідносин.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що даний спір належить до розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

Зазначений висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 02.12.2014 р. по справі № 21-530А14 за позовом ОСОБИ_1 до Хмельницької міської ради про зобов'язання забезпечити позачергово житловим приміщенням як працівника прокуратури, призначеного на посаду в іншу місцевість. При розгляді даної справи колегія суддів двох судових палат Верховного Суду України (Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у цивільних справах) прийшла до висновку про належність даного спору до повноважень цивільних судів, оскільки приписи п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України прямо встановлюють правило про захист прав, що виникають, зокрема, із житлових правовідносин, в порядку цивільного судочинства. Поняття «житлові відносини», на думку колегії суддів, в контексті змісту наведеної норми включає і право на одержання житла у зв'язку із проходженням публічної служби, оскільки норма не містить винятку із встановленого нею загального правила.

Враховуючи, що у відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України, які, в свою чергу, зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України, посилання позивача на наявність ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 183/1977/15 від 06.04.2015 р., якою позивачу відмовлено у відкритті провадження у справі за даним позовом та роз'яснено право на звернення до відповідного адміністративного суду, не може бути підставою для прийняття адміністративним судом рішення, яке суперечить позиції Верховного Суду України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

у х в л и в :

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, та зобов'язання вчинити певні дії.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження, разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, направити особі, яка її подала.

3. Роз'яснити позивачу право на звернення із зазначеним позовом в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Чорна