Справа № 2а-0870/6477/11
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 року м. Київ К/800/40645/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Запорізької митниці на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2013 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Імпект" до Запорізької митниці, третя особа - Головне управління Державного казначейства України у Запорізькій області про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Імпект" звернулось до суду з позовом до Запорізької митниці, третя особа - Головне управління Державного казначейства, про визнання протиправним та скасування рішення Запорізької митниці про визначення митної вартості товарів від 30.03.2011 №112000006/2011/000520/2; зобов'язання Запорізьку митницю визначити митну вартість товару, який розмитнено за вантажно-митною декларацією від 01.04.2011 №112000010/2011/002684 на рівні договірної вартості товару, як заявлено декларантом у графі 47 та повернути позивачу надмірно сплачені митні платежі в сумі 10581,22 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Запорізькою митницею протиправно, на підставі хибного висновку щодо заниження позивачем митної вартості товарів, що ввозилися на територію України, прийнято рішення про визначення іншої, відмінної від заявленої декларантом, митної вартості товарів, що призвело до заподіяння позивачеві збитків у вигляді надмірно сплачених митних платежів.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2013 року, позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці про визначення митної вартості товарів від 30.03.2011 №112000006/2011/000520/2; в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі Запорізька митниця із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.08.2009 між «МВМ GLOBAL LLP» Лондон (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Імпекс» м. Запоріжжя (покупець) укладено контракт №09/09-2009, відповідно до якого продавець зобов'язується продати покупцю, а покупець купити та оплатити продукцію у строки, номенклатурою, кількістю та цінам, зазначеним у специфікаціях, які є невід'ємною частиною вказаного контракту.

На виконання умов контракту у березні 2011 року компанія «МВМ GLOBAL LLP» поставила товариству з обмеженою відповідальністю «Євро-Імпекс» товар: зовнішні стінові панелі, аксесуари і профілі з поліпропілена для зовнішнього облицювання стін зовнішні стінові панелі (сайдінг) розміром 1,125 мм х 0,480 мм.

З метою здійснення митного оформленні товару, ввезеного на виконання контракту від 01.08.2009 №09/09-2009, товариством подано вантажну митну декларацію від 24.03.2011 №112000010/2011/002363, згідно з якою митну вартість імпортованого товару визначено за першим методом, за ціною угоди, на рівні 1,54 дол. США на загальну суму 19201,86 дол. США (193543,82 грн.).

Для підтвердження заявленої митної вартості товару товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-Імпекс" під час митного оформлення надано наступні документи: зовнішньоекономічний контракт від 01.08.2009 № 09/09-2009 з додатковими угодами від 22.10.2010 №3 та від 27.12.2010 №4; специфікацію від 08.11.2010 №11; рахунок фактуру (інвойс) WX 100520S01 від 10.11.2010; пакувальний лист від 10.11.2010; -МТТ накладна CMR від 19.03.2011 №5/3063; екологічну декларацію від 18.03.2011 №522; коносамент від 20.07.2010 SHASEA10070128; сертифікат якості б/н від 10.11.2010.

У зв'язку з виникненням у митного органу сумніву щодо достовірності митної вартості, заявленої позивачем митним органом від декларанта додатково витребувано: копію ВМД країни відправлення; договір з третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; розрахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; відповідну бухгалтерська документація (первинні бухгалтерські документи, згідно з якими товар знято з обліку (балансу) підприємства-продавця); інші документи за власним бажанням декларанта.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-Імпекс" на виконання вимог митного органу додатково подано контракт від 10.05.2010 №WSDM100510 та сертифікат про походження від 26.08.2010 С06623 та зазначила про неможливість подання інших додаткових документів.

У зв'язку із ненаданням декларантом витребуваних документів, Запорізькою митницею прийнято рішення від 30.03.2011 про визначення митної вартості №112000006/2011/000520/2, згідно з яким митну вартість товару визначено за шостим, резервним, методом із розрахунку 1,95 дол. США за кг.

Вказуючи на протиправність рішення про визначення митної вартості товару від 30.03.2011 №112000006/2011/000520/2, товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Імпекс" звернулось до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з протиправності рішення від 30.03.2011 №112000006/2011/000520/2 як такого, що прийнято без обґрунтування причини неможливості застосування першого методу визначення митної вартості.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 266 Митного кодексу України, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Відповідно до статті 267 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), використовується в разі, якщо: немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) стосовно продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, що унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не може бути зроблено відповідне коригування відповідно до положень частини другої цієї статті; 4) покупець і продавець не є пов'язаними між собою особами або хоч і є пов'язаними між собою особами, але ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з положеннями частини першої статті 264 Митного кодексу України заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За змістом статті 265 Митного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

Згідно з пунктом 2 Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.04.2008 №339, контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення операцій їх митного контролю і митного оформлення здійснюється митним органом відповідно до статті 41 Митного кодексу України, у тому числі шляхом проведення перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю, а також порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Відповідно до пункту 10 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 №1766, декларант має право на доведення у передбачений законодавством строк митному органові правильності визначення ним митної вартості товарів.

Згідно з пунктами 11, 14 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 №1766, для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи. Якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач витребував у позивача додаткові документи, перелік яких наведений в пункті 11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 №1766, але при цьому такі вимоги відповідача пред'явлені позивачу без врахування обставин та правовідносин, що фактично склались між позивачем та його контрагентом і стосувались в більшому тих документів, яких у позивача бути не могло.

Відсутність чіткої вказівки на обставини, які відповідні документи мають підтвердити, позбавили декларанта можливості довести митному органу правильність визначення ним митної вартості товарів за ціною угоди, що імпортується, у спосіб, визначений Порядком №1766.

Судами попередніх інстанцій в обґрунтування судових рішень зазначено про надання позивачем всіх необхідних законодавчо встановлених документів для підтвердження митної вартості товару за першим методом її визначення.

З урахуванням викладеного, зважаючи на недоведеність з боку митного органу неможливості визначення митної вартості за ціною договору на підставі документів, поданих декларантом, а також витребовування митним органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, колегія суддів погоджується з позицією судів попередніх інстанцій щодо недоведеності з боку митного органу виникнення у нього обґрунтованого сумніву щодо достовірності даних, наданих позивачем на підтвердження заявленої митної вартості.

Судами попередніх інстанцій не встановлено та митним органом не обґрунтовано об'єктивної неможливості визначити митну вартість імпортованого товару за ціною угоди на підставі документів, наданих позивачем.

Судами попередніх інстанцій також не встановлено та митним органом не обґрунтовано наявність таких даних, наданих декларантом на підтвердження митної вартості товару, які б не відповідали критерію об'єктивності або ж таких, що не піддавались обчисленню чи не були документально підтверджені.

У зв'язку із зазначеним, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо протиправності рішення від 30.03.2011 №112000006/2011/000520/2 як такого, що прийнято без обґрунтування причини неможливості застосування першого методу визначення митної вартості, у зв'язку з чим вказує на обґрунтованість позиції судів щодо наявності підстав для задоволення позову у вказаній частині.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального чи процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Запорізької митниці відхилити, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку ст.ст.235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: