Справа № 2а-1813/10/2670
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" квітня 2015 р. м. Київ К/800/25259/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддіБорисенко І.В.
суддів Кошіля В.В.
Моторного О.А.
за участю секретаряГончар Н.О.
та представників сторін: від позивача Огарьов Є.А.
від відповідачівне з'явились
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуДержавної податкової служби у м. Києві
на постановуКиївського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2013
у справі № 2а-1813/10/2670
за позовомДержавної податкової служби у м. Києві
до1. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Гразд»
простягнення штрафу та конфіскації обладнання,-

ВСТАНОВИВ:

ДПА у м. Києві звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Гразд» про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 штрафу у розмірі чотирьох тисяч мінімальних заробітних плат, що складає 2 520 000 грн., стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гразд» штрафу у розмірі чотирьох тисяч мінімальних заробітних плат, що складає 2 520 000 грн., конфіскації обладнання для гри в інтерактивному клубі - 90 системних блоків, 90 моніторів, які використовувались для надання послуг у сфері грального бізнесу, та перерахування до Державного бюджету України прибутку (доходу) від проведення азартних ігор у сумі 40 328 грн., вилучених з каси грального закладу.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.11.2012 адміністративний позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2013 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.11.2012 скасовано та ухвалено нову, якою позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гразд» до Державного бюджету України вісім тисяч мінімальних заробітних плат, що складає 5 040 000 грн., в задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю, оскільки вважає, що постанову суду апеляційної інстанції було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні суду касаційної інстанції представником позивача заявлено клопотання про заміну позивача (Державної податкової служби у м. Києві) його правонаступником - Головним управлінням ДФС у м. Києві.

Суд касаційної інстанції, розглянувши заявлене клопотання, дійшов висновку про його обґрунтованість та необхідність його задоволення.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що працівниками Департаменту державної служби боротьби з економічною злочинністю МВС України було здійснено перевірку інтерактивного клубу за адресою: м. Київ, вул. Малишка, 2.

За результатами перевірки складено протокол огляду місця події від 15.10.2009, акт перевірки від 15.10.2009, яким встановлено, що в приміщенні за вказаною адресою, яке використовувалось ФОП ОСОБА_6 на підставі договору суборенди нежитлового приміщення № 10/7 від 10.07.2009, було встановлено 89 комп'ютерів, на яких налаштовано доступ до мережі Інтернет (договір надання телекомунікаційних послуг № ІНК.И1-04709/2009 від 04.08.2009). Між ФОП ОСОБА_6 та ТОВ «Гразд» в особі директора Ходас Н.В. укладено договір доручення № 300015 ПВ від 16.07.2009 та Договір «Продажу прав вимоги їх обліку» № 300015 ПВ (публічна оферта).

Позиція позивача полягає в тому, що відповідачами було технічно облаштовано приміщення для проведення азартних ігор з доступом до мережі Інтернет з метою прикриття діяльності у сфері грального бізнес, забороненої Законом України «Про заборону грального бізнесу в Україні». За твердженням позивача, за організацію азартних ігор ФОП ОСОБА_6 отримував прибуток у вигляді грошової винагороди від суми коштів, отриманих від реалізації прав вимоги, решту коштів ФОП ОСОБА_6 перерахував ТОВ «Гразд» на виконання п. 5.1 Договору доручення № 300015 ПВ від 16.07.2009.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що обставини, які мали місце в момент перевірки інтерактивного клубу за адресою м. Київ вул. Малишка, 2, мають ознаки надання послуг у сфері азартних ігор за допомогою всесвітньої мережі Інтернет, що є порушенням Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні».

Скасовуючи рішення суду першої інстанції частково, суд апеляційної інстанції не погодився з позицією суду першої інстанції щодо необхідності притягнення ФОП ОСОБА_6 до відповідальності за порушення Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» та дійшов висновку, що відповідальність за порушення Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» має бути покладена в повному обсязі на ТОВ «Гразд».

Колегія суддів касаційної інстанції частково погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що між ФОП ОСОБА_6 та ТОВ «Гразд» укладено договір доручення № 300015 ПВ від 16.07.2009 та Договір «Продажу прав вимоги їх обліку» № 300015 ПВ (публічна оферта). За умовами вказаних договорів ФОП ОСОБА_6 зобов'язувався за дорученням ТОВ «Гразд» продати права вимоги грошових коштів від останнього покупця. За змістом договору публічної оферти у покупців виникає права вимоги грошових коштів від ТОВ «Гразд» внаслідок придбання у останнього відповідного документу - ваучера, та пред'явлення його для оплати повіреному за договором доручення ФОП ОСОБА_6 За умовами договору доручення № 300015 ПВ від 16.07.2009 ФОП ОСОБА_6 (як повірений) зобов'язується за винагороду від імені та за рахунок довірителя укласти договори купівлі-продажу права вимоги від третьої особи, обмінявши ваучер на грошові кошти в еквіваленті номінальній вартості ваучера. Доручені права та обов'язки за вказаним договором, укладеним повіреним, виникають безпосередньо у довірителя, довіритель надає повіреному виключне право на укладення договору купівлі-продажу прав вимоги з третіми особами.

Згідно протоколу огляду місця події, з залученням спеціаліста в галузі комп`ютерних технологій, на всіх комп`ютерах установлена операційна система Microsoft Windows XP Home Edition версія 2002р. Service Раск3. На комп`ютерах установлено платні диски Maxtor, систем 80PS. На диску «С» виявлено папку з назвою «Casino», в якій знаходиться папка «RichReelsRU», у якій знаходився файл гри «Casin Gran», після запуску даного файлу для активації ключа необхідно ввести ім'я користувача та пароль для запуску. Після виконання даних умов користувачу надавалась можливість вибору наступних азартних ігор: автомати у кількості 25 ігор, столи ігрові у кількості 64 грн., відео карти - 39 ігор, унікальні ігри - 2 грн. Таким чином, у програмі «Casin Gran» користувачу запропоновано вибір азартних ігор у кількості 362 грн. Також на комп'ютері в приміщенні каси були виявлені інші програми «Kiosk Manager», «Club Timer Administration» «UASender». Було оглянуто 89 комп'ютерів, які були налаштовані та мали аналогічне програмне забезпечення.

Висновком спеціаліста в галузі інформаційних технологій від 15.10.2009, який провів дослідження системних блоків комп'ютерів, встановлено, що в ігровому залі за адресою м. Київ вул. Малишка, 2, організовано та здійснюється діяльність з надання послуг з азартних ігор, а саме: на всіх 89 комп'ютерах локально встановлено ігрове програмне забезпечення - програма «RichReelsRU», запуск якої надає доступ до азартних ігор. З усіх персональних комп'ютерів, встановлених у клубі, здійснювалось використання ігрових сайтів в мережі Інтернет.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно пояснень касира інтерактивного клубу останній приймав у клієнтів кошти, видавав їм ваучер, а також видавав кошти у якості виграшу у грі. Адміністратор зазначеного клубу підтвердив, що клієнти вносили кошти в касу, отримували ваучери, за допомогою яких відкривались ігрові програми, здійснювали ігри, а в касі закладу отримувались кошти в якості виграшу.

Згідно п.1, п.3, п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» гральний бізнес - діяльність з організації та проведення азартних ігор у казино, на гральних автоматах, у букмекерських конторах та в електронному (віртуальному) казино, що здійснюють організатори азартних ігор з метою отримання прибутку.

Організатори азартних ігор - фізичні та юридичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють діяльність з організації і проведення азартних ігор з метою отримання прибутку.

Організація і проведення азартних ігор - діяльність організаторів азартних ігор, що здійснюється з метою створення умов для здійснення азартних ігор та видачі виграшів (призів) учасникам азартних ігор.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» до суб'єктів господарювання, які організовують і проводять на території України азартні ігри, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі вісім тисяч мінімальних заробітних плат з конфіскацією грального обладнання, а прибуток (дохід) від проведення такої азартної гри підлягає перерахуванню до Державного бюджету України.

Згідно ч.2 ст.3 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» застосування санкцій, зазначених у частині першій цієї статті, здійснюється за рішенням суду, ухваленого за позовом органів державної податкової служби.

З огляду на викладене, колегія судів касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що в інтернет-клубі за адресою м. Київ вул. Малишка, 2, здійснювалась діяльність з надання послуг азартних ігор, результат яких залежав від випадковості, використовуючи програмне забезпечення «RichReelsRU», «Dr.Dollar Casino», а для отримання зазначених послуг клієнтами інтернет-клубу вносились до каси готівкові кошти, які активізувались касиром за допомогою коду на комп'ютерах клієнтів та використовувались останніми як ставка з можливістю подальшого отримання виграшу, що є порушенням Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні».

При цьому, суд касаційної інстанції вважає вірним висновок суду апеляційної інстанції про те, що положення названого Закону не передбачають поділ відповідальності (а саме, застосованих фінансових санкцій до суб'єктів господарювання, які організовують і проводять на території України азартні ігри, у вигляді штрафу у розмірі вісім тисяч мінімальних заробітних плат) на рівні та/або будь-які інші частини між суб'єктами, які здійснили визначені названим Законом порушення, оскільки чинним законодавством встановлений конкретний розмір штрафу, який має бути застосований до кожного з суб'єктів господарювання, що організовують і проводять на території України азартні ігри.

Проте, суд касаційної інстанції не може погодитися з висновком суду апеляційної інстанції, що притягнення ФОП ОСОБА_6 до відповідальності за виконання ним обов'язків повіреного за умовами укладеного договору доручення з ТОВ «Гразд» суперечить приписам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, оскільки в даному випадку договірні зобов'язання сторін, покладені на них укладеними договорами, є нічим іншим як документальним прикриттям факту здійснення сумісної діяльності з організації і проведення азартних ігор з метою отримання прибутку.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає, що виконання сторонами укладених договорів договірних зобов'язань в межах цивільного та/або господарського законодавства у будь-якому випадку не може бути спрямованим на здійснення діяльності з організації і проведення азартних ігор з метою отримання прибутку, тобто, нівелювати факт заборони такої діяльності, встановленої положеннями Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні».

Враховуючи вищенаведене, під час нового розгляду суду апеляційної інстанції необхідно надати правову оцінку доводам позивача, дослідити обставини справи та розглянути заявлені вимоги про притягнення до відповідальності ФОП ОСОБА_6 у порядку та в межах, встановлених Законом України «Про заборону грального бізнесу в Україні».

Крім того, колегія суддів касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що на підставі ч.2 ст.3 названого Закону у разі застосування фінансових санкцій суд також зобов'язаний прийняти рішення про конфіскацію грального обладнання, використаного під час вчинення правопорушення у вигляді проведення азартної ігри, яка стала підставою для застосування штрафу до суб'єкта господарювання.

При цьому, суду апеляційної інстанції необхідно врахувати, що за змістом ч.1 ст.3 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» санкція у вигляді конфіскації грального обладнання є обов'язковою складовою фінансової санкції, яка застосовується в усіх випадках поряд зі штрафом, за порушення суб'єктом господарювання заборони на організацію та проведення азартних ігор.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позову в цій частині, в порушення вимог процесуального закону не здійснив дослідження обставин справи, що стосуються заявлених позивачем позовних вимог про конфіскацію обладнання та перерахування до Державного бюджету України прибутку (доходу) від проведення азартних ігор, вилучених з каси грального закладу, та, відповідно, не перевірив правильність рішення суду першої інстанції в цій частині позовних вимог.

Таким чином, під час нового розгляду суд апеляційної інстанції має дослідити обставини справи в частині позовних вимог щодо конфіскації обладнання та перерахування до Державного бюджету України прибутку (доходу) від проведення азартних ігор, вилучених з каси грального закладу. При цьому, колегія суддів касаційної інстанції звертає увагу, що перерахуванню до Державного бюджету України підлягає саме прибуток (доход) від проведення азартних ігор, а тому під час нового розгляду необхідно встановити, чи всі вилучені грошові кошти є отриманим відповідачами прибутком (доходом) від проведення азартних ігор.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає, що рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог винесене з дотриманням принципів законності та обґрунтованості у відповідності до приписів ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вищевказані обставини виключають можливість перевірити Вищим адміністративним судом України правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та правової оцінки обставин справи в цій частині спору.

Відповідно до ч.2 ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.4 ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду апеляційної інстанції необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і, в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 160, 221, 223, 224, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Допустити заміну позивача (Державної податкової служби у м. Києві) його правонаступником - Головним управлінням ДФС у м. Києві.

2. Касаційну скаргу Державної податкової служби у м. Києві задовольнити частково.

3. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2013 у даній справі в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

4. В іншій частині - постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2013 залишити без змін.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В. Борисенко

Судді В.В. Кошіль

О.А. Моторний