Справа № 2а-5325/12/2670
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.04.2015р. м. Київ К/9991/80179/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Білуги С.В.

суддів Заїки М.М.

Ліпського Д.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 липня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України про визнання незаконним та скасування нормативно-правового акту,

встановила:

У квітні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Кабінету Міністрів України про визнання незаконним та скасування нормативно-правового акту.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 липня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2012 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо правильності застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що 01 грудня 2010 року Кабінетом Міністрів України було прийнято оскаржувану постанову №1097 «Про внесення змін до актів Кабінету Міністрів України з питань діяльності судів та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України».

Вважаючи протиправними пункти 2, 3 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України №1097 та пункти 11,17,19,20 затвердженого цією постановою Переліку - в частині, що стосується пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03.09.2005 №865 із змінами, внесеними до цього пункту постановами Кабінету Міністрів України від 16.01.2008 №19, від 21.05.2008 №487, від 11.06.2008 №545, ОСОБА_2 звернувся до суду.

Оскаржувана в частині постанова, видана Кабінетом Міністрів України з метою приведення нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, які регулюють, зокрема, питання оплати праці суддів та їх соціального захисту, статус та умови оплати праці працівників апарату судів загальної юрисдикції, статус Державної судової адміністрації та інші питання, у відповідність до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Проект оскаржуваної в частині постанови Кабінету Міністрів України було погоджено без зауважень Міністром оборони, першим заступником Міністра економіки, Міністром праці та соціальної політики, Міністром фінансів, першим заступником Начальника Головдержслужби, першим заступником Голови Держфінпослуг.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ»та роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 № 02-5/35 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів», в яких зазначено, що підставами для визнання будь-якого акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів суб'єктів правовідносин, на регулювання яких видано спірний акт.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що оскаржувана в частині постанова видана Кабінетом Міністрів України на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно та з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця постанова.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Враховуючи викладене, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло б призвести до невірного вирішення спору, а тому оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 липня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України про визнання незаконним та скасування нормативно-правового акту - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Білуга

Судді М.М. Заїка

Д.В. Ліпський