Справа № К/9991/2247/12-С
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" квітня 2015 р. м. Київ К/9991/2247/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

за участю: секретаря Кохан О.С.,

представника позивача Шевчука І.С.,

представника відповідача Мартинюка В.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Синявські граніти» на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.07.2011 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.11.2011 по справі №2270/7894/11 за позовом Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області (Старосинявське відділення) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Синявські граніти» про стягнення податкового боргу.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., пояснення представників сторін, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.07.2011, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.11.2011, позовні вимоги Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області (Старосинявське відділення) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Синявські граніти» про стягнення податкового боргу - задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Синявські граніти» на користь Державного бюджету України податковий борг в розмірі 2918165,70грн.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю «Синявські граніти» 26.12.2011 звернулось з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 12.01.2012 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.07.2011 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.11.2011, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального права.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою для звернення з даним позовом стало виникнення у відповідача податкового боргу в розмірі 2918165,70грн., в тому числі: по орендній платі за землю в сумі 59226,58грн., комунальному податку в сумі 1850,41грн., збору за забруднення навколишнього природного середовища в сумі 4904,85грн., платі за користування надрами в сумі 35748,80грн., податку на прибуток в сумі 2315411,31грн., податку з власників транспортних засобів в сумі 115,20грн., податку з доходів фізичних осіб в сумі 885,02грн., пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 72097,00грн., збору за геологорозвідувальні роботи в сумі 16803,15грн., податку на доходи фізичних осіб в сумі 411123,38грн.

Відповідно до пункту 1.2 статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податкове зобов'язання - це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Згідно з підпунктом 5.4.1 пункту 5.4 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платників податків.

Для правильного вирішення питання щодо стягнення податкового боргу необхідним є встановлення факту щодо наявності або відсутності такого боргу підтвердженого належними доказами.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що узгоджені податкові зобов'язання позивачем самостійно не сплачено, що є підставою для стягнення боргу в примусовому порядку.

Суд касаційної інстанції не може визнати законними і обґрунтованими судові рішення попередніх інстанцій, оскільки останні ухвалені без повного та всебічного з'ясування обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення, та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до частин другої, третьої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно з пунктом 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України одним із принципів адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі. Дотримання цього принципу вимагає від суду, який розглядає адміністративну справу, встановлення фактичних обставин справи, навіть якщо на них немає посилання сторін в їх доводах чи запереченнях, з витребуванням відповідних доказів в тому числі із власної ініціативи, що обумовлюється публічним характером спору в адміністративній справі.

Як на підставу своїх вимог, податковий орган посилається на те, що податковий борг виник у зв'язку з несплатою позивачем самостійно задекларованих податкових зобов'язань, а також несплатою зобов'язань, визначених згідно податкових повідомлень-рішень від 16.07.2010 №, від 16.07.2010 №/0, від 19.07.2010 №/0, від 09.032011 №, від 27.07.2010 №, від 29.07.2010 №/0, від 29.07.2010 №/0 та від 01.03.2011 №.

Натомість, відповідач посилався на відсутність у підприємства заборгованості з податку на прибуток в сумі 2315411,31грн.

Разом з тим, в порушення вимоги процесуального законодавства щодо з'ясування усіх обставин у справі, судами вищезазначене залишено поза увагою та зроблено висновок щодо розміру податкового боргу відповідача без належного з'ясування обставин справи, зокрема, щодо наявності податкового боргу, заявленого до стягнення.

Так, для правильного вирішення справи судам необхідно було встановити розмір та підстави виникнення податкового боргу, зокрема, витребувати у Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області (Старосинявське відділення) розрахунок податкового боргу із зазначенням періодів та підстав виникнення заборгованості (самостійне декларування чи податкове повідомлення-рішення із зазначенням реквізитів документів та сум зобов'язань, які виникли на їх підставі); перевірити чи оскаржувалися відповідачем податкові повідомлення-рішення на підставі яких виникла податкова заборгованість; перевірити доводи відповідача щодо неотримання ним відповіді контролюючого органу за результатами розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення; дослідити питання проведення податковим органом узгодження з платником сум податкового боргу у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливлюють встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки встановлення нових обставин вимагає дослідження доказів, що знаходиться поза межами касаційного розгляду справи, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції із скасуванням ухвалених судових рішень судів попередніх інстанцій як таких, що не відповідають статті 159 цього Кодексу.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, повно і всебічно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Керуючись статтями 160, 210, 220, 221, 223, 227, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Синявські граніти» задовольнити.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.07.2011 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.11.2011 по справі №2270/7894/11 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв