Справа № 21-86а15
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючогоКривенка В.В.,
суддів:Волкова О.Ф., Гриціва М.І., Коротких О.А., Кривенди О.В., Маринченка В.Л., Панталієнка П.В., Прокопенка О.Б., Самсіна І.Л., Терлецького О.О., -

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сан Тех Рай» (далі - Товариство) до Одеської регіональної торгово-промислової палати (далі - ТПП), Південної митниці Міністерства доходів і зборів України (далі - Митниця) про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року Товариство звернулося до суду з позовом, у якому просило: визнати протиправними дії Митниці з визначення коду товару та оформлення товару згідно з вантажними митними деклараціями від 17 жовтня 2013 року №№ 500060001/2013/045923 та 500060001/2013/045922 (далі - ВМД) за кодом Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТ ЗЕД) ; зобов'язати ТПП видати позивачу сертифікат про походження товару (форма СТ-1; далі - сертифікат) на товар з описом «біметалеві радіатори», «алюмінієві радіатори», що експортуються за кодом УКТ ЗЕД .

На обгрунтування позову Товариство зазначило, що воно є українським підприємством-виробником радіаторів і котлів центрального опалення.

28 серпня 2013 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «РосГазСервіс» укладено контракт на постачання алюмінієвих та біметалевих радіаторів.

На виконання умов контракту позивач звернувся до ТПП для отримання сертифікату.

16 жовтня 2013 року Товариство отримало сертифікат із зазначенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД .

В жовтні 2013 року Митниця здійснила митне оформлення товару за митними деклараціями з визначенням коду товару «біметалеві радіатори», «алюмінієві радіатори», за кодом згідно з УКТ ЗЕД .

4 лютого 2014 року позивач звернувся до ТПП за роз'ясненням щодо віднесення зазначеного товару до товарної позиції 7616, а не до 7615. Листом від 10 лютого 2014 року ТПП надала відповідь, що товар класифікується в товарній позиції 7616 - інші вироби з алюмінію.

Позивач вважає, що прийняті рішення про визначення коду товару та оформлення товару за ВМД з визначенням Митницею коду згідно з УКТ ЗЕД та видача ТПП сертифікату з кодом на рівні чотирьох знаків 7616 порушують права та інтереси Товариства.

Одеський окружний адміністративний суд постановою від 19 березня 2014 року позов задовольнив: визнав протиправними дії Митниці щодо визначення коду товару та оформлення товару згідно з ВМД за кодом УКТ ЗЕД та зобов'язав ТПП видати Товариству сертифікат на товар за описом «біметалеві радіатори», «алюмінієві радіатори», що експортуються за кодом УКТ ЗЕД на рівні чотирьох знаків 7615.

Одеський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 3 червня 2014 року постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій та рішень Митниці щодо визначення коду товару закрив у зв'язку з відмовою від позову в цій частині. В іншій частині постанову залишив без змін.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 13 листопада 2014 року зазначені судові рішення залишив без змін.

У заяві про перегляд судових рішень Верховним Судом України Митниця, посилаючись на неоднакове застосування касаційним судом статті 11 Закону України від 2 грудня 1997 року № 671/97-ВР «Про торгово-промислові палати в Україні» (далі - Закон № 671/97-ВР) просить скасувати ухвалу Вищого адміністративного суду України від 13 листопада 2014 року та прийняти нове рішення.

На обґрунтування заяви додано копії постанови Вищого адміністративного суду України від 3 квітня 2012 року (справа № К/9991/18677/11) та ухвали цього ж суду від 17 квітня 2014 року (справа № К/9991/65434/12), які, на думку заявника, підтверджують неоднакове застосування касаційним судом одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах.

Перевіривши наведені у заяві доводи та заперечення на них, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви з огляду на нижченаведене.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення в адміністративних справах можуть бути переглянуті Верховним Судом України з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Вищий адміністративний суд України, допускаючи цю справу до провадження Верховного Суду України, виходив із того, що в доданих до заяви рішеннях суду касаційної інстанції по-іншому, ніж у справі, що розглядається, застосовано статтю 11 Закону № 671/97-ВР.

Проте аналіз рішення суду касаційної інстанції у справі, що розглядається, та його рішень, копії яких надано для порівняння, не дає підстав вважати, що цей суд неоднаково застосував зазначені норми права.

Так, у справі, що розглядається, Вищий адміністративний суд України, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій, погодився з їхнім висновком про те, що походження товару «біметалеві радіатори», «алюмінієві радіатори», слід визначати згідно з УТК ЗЕД за кодом . При цьому зазначив, що основний характер алюмінієвих та біметалевих радіаторів визначає не алюмінієвий сплав носія теплової енергії, який визначає основні властивості цих товарів, а його призначення − опалення приміщень.

В постанові Вищого адміністративного суду України від 3 квітня 2012 року, копію якої додано до заяви на підтвердження неоднакового правозастосування,цей суд, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та приймаючи нове - про відмову в задоволенні позову, дійшов висновку про правомірність винесеного митним органом рішення про визначення коду товару. Крім того, зазначив, що вирішення питання, чи належить товар до того чи іншого товарного коду за УКТ ЗЕД, до компетенції ТПП не входить.

В ухвалі від 17 квітня 2014 року, на яке заявник посилається як на підставу для допуску справи до провадження Верховного Суду України, касаційний суд виходив із того, що у зв'язку з виявленням помилки у класифікації раніше оформленого позивачем товару митні органи правомірно донарахували підприємству податкове зобов'язання із ввізного мита та податку на додану вартість.

Проте колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України постановою від 18 листопада 2014 року (№ 21-509а14) це рішення суду касаційної інстанції скасувала, а справу направила на новий розгляд до цього ж суду.

Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи, перевірка правильності встановлення яких не належить до компетенції Верховного Суду України.

Колегія суддів дійшла висновку, що обставини, встановлені у справі, що розглядається, не є подібними до обставин, встановлених у справах, на рішення в яких посилається Митниця, обґрунтовуючи різне правозастосування.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі суду касаційної інстанції не наведено іншого, ніж у наданих для порівняння судових рішеннях, тлумачення норм матеріального права, про які йдеться у заяві Митниці.

Зазначене не дає можливості дійти висновку про неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Згідно з частиною першою статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України Верховний Суд України відмовляє у задоволенні заяви, якщо обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися.

Керуючись підпунктом 2 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд», статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви Південної митниці Міністерства доходів і зборів України відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 2 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кривенко
Судді: О.Ф. Волков М.І. Гриців
О.А. Коротких О.В. Кривенда
В.Л. Маринченко П.В. Панталієнко
О.Б. Прокопенко І.Л. Самсін
О.О. Терлецький