Справа № 2а-11623/08/0470
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" квітня 2015 р. м. Київ К/800/10957/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Кравцова О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом прокурора Кіровського району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Державної інспекції з контролю за цінами у Дніпропетровській області до Комунального підприємства «Транспортування покупної теплової енергії «Теплотранс» про стягнення економічних санкцій, що переглядається за касаційною скаргою Комунального підприємства «Транспортування покупної теплової енергії «Теплотранс» на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року,

у с т а н о в и л а :

У листопаді 2008 року прокурор Кіровського району м. Дніпропетровська звернувся до суду в інтересах держави в особі Державної інспекції з контролю за цінами у Дніпропетровській області (далі - Інспекція) до КП «Транспортування покупної теплової енергії «Теплотранс» (Підприємство) про стягнення необґрунтовано отриманої виручки та штрафу.

Зазначали, що Інспекцією проведено перевірку Підприємства та встановлено завищення вартості теплової енергії внаслідок нарахування за фактично не отриману енергію. За це порушення застосовані штрафні санкції - рішенням Інспекції вирішено вилучити в дохід держави суму необґрунтовано отриманої виручки в розмірі 3 690,60 грн та штраф в розмірі 7 381,20 грн.

Посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку зазначені санкції не сплатив, просили їх стягнути.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2010 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду здійснено процесуальне правонаступництво - Державна інспекція з контролю за цінами у Дніпропетровській області замінена на Державну інспекцію України з контролю за цінами.

Постановою цього ж суду від 17 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, а позов задоволено.

У касаційній скарзі Підприємство, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідача, здійснивши перевірку доводів касаційної скарги, матеріалів справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що у травні 2008 року Інспекцією проведена перевірка Підприємства, за результатами якої складено акт № 458 від 31 травня 2008 року. У акті зафіксовано, що відповідачем завищено вартість теплової енергії внаслідок нарахування споживачам (які не мають приладів обліку) плати за фактично не отриману енергію.

Зазначений висновок ґрунтується на виявленій Інспекцією невідповідності різних показників втрат теплової мережі. Зокрема, Інспекція вказує на те, що фактичні втрати є більшими ніж передбачено у тарифі, тому до споживачів надійшло менше теплової енергії.

Рішенням Інспекції від 17 червня 2008 року № 244 до відповідача застосовано штрафні санкції за такі порушення у вигляді вилучення в дохід держави суми необґрунтовано отриманої виручки в розмірі 3 690,60 грн та штрафу в розмірі 7 381,20 грн.

Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції послався на те, що Інспекцією не доведено факту направлення відповідного рішення Підприємству, що унеможливило добровільне його виконання.

Скасувавши це рішення та задовольнивши позов, апеляційний суд виходив з того, що виявлені в ході перевірки порушення не спростовані Підприємством.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України з такими висновками судів не погоджується, оскільки вважає їх передчасними.

За правилами частини першої статті 15 Закону України від 3 грудня 1990 року № 507-ХІІ «Про ціни та ціноутворення» (чинного на момент виникнення спірних відносин) вся необґрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін та діючого порядку визначення вартості будівництва, що здійснюється із залученням коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів, а також коштів державних підприємств, установ та організацій підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації. Крім того, в позабюджетні фонди місцевих Рад стягується штраф у двократному розмірі необґрунтовано одержаної суми виручки. Вказані суми списуються з рахунків підприємств і організацій в банківських установах за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи, Інспекцію встановлено надання відповідачем послуг не у повному обсязі та, внаслідок цього, необґрунтоване отримання виручки.

Проте апеляційним судом не взяті до уваги доводи Підприємства щодо неправильності обчислення розміру необґрунтовано отриманої виручки без урахування фактичного її отримання.

Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України від 3 грудня 2001 року № 298/519 затверджено Інструкцію про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами (чинна на момент виникнення спірних відносин; далі - Інструкція № 298/519).

Відповідно до пункту 1.4 цієї Інструкції підставою для застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін є одержання суб'єктами господарювання необґрунтованої виручки в результаті порушення ними чинного в періоді, що перевіряється, порядку встановлення та застосування цін і тарифів, які регулюються уповноваженими органами відповідно до вимог законодавства.

Згідно з пунктом 2.1 Інструкції № 298/519 необґрунтовано одержана суб'єктом підприємницької діяльності сума виручки, що підлягає вилученню в дохід бюджету, при порушенні порядку встановлення і застосування цін (тарифів), що регулюються уповноваженими органами, обчислюється як різниця між фактичною виручкою від реалізації продукції (послуг, робіт) та її вартістю за цінами і тарифами, сформованими згідно з вимогами законодавства.

Таким чином, законодавством встановлено, що розмір санкцій пов'язується з фактичною виручкою, тобто із грошовими надходженнями до каси, банківських рахунків, тощо.

Як вбачається з розрахунку суми необґрунтовано отриманої виручки (який наводиться у акті перевірки), її розмір обчислено не з фактичних надходжень коштів, а із здійснених нарахувань плати за послуги. Водночас, сфера надання комунальних послуг, характеризується, як правило, несвоєчасністю надходження коштів від споживачів, тому дослідження фактично отриманої виручки є визначальним для правильного вирішення цієї справи.

Наведені обставини судами не досліджувались, що суперечить вимогам статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами якої судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Викладене є підставою для направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час такого повторного розгляду справи судам необхідно також надати оцінку законності звернення прокурора з цим позовом.

Статтею 60 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на момент подання цього позову) передбачено, що у випадках, встановлених законом, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, прокурор, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до адміністративного суду із адміністративними позовами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб і брати участь у цих справах.

Прокурор здійснює в суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії адміністративного процесу.

Зі змісту позову вбачається, що прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Державної інспекції з контролю за цінами у Дніпропетровській області, проте не навів підстав для такого звернення та не вказав, чому Інспекція не звернулася до суду самостійно.

Відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Комунального підприємства «Транспортування покупної теплової енергії «Теплотранс» задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2010 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов