Справа № 826/984/15
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/984/15 Головуючий у 1-й інстанції: Санін Б.В.
Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Чаку Є.В.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Ковтун І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Український фінансовий світ" Гончарова С.І., третя особа Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Український фінансовий світ" про визнання протиправними рішення та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 березня 2015 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Український фінансовий світ" Гончарова С.І., третя особа Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Український фінансовий світ" про визнання протиправними рішення та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просять скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, задовольнити позов.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, між позивачем, як вкладником, та ПАТ "КБ "УФС", як банком, був укладений Договір банківського вкладу (депозиту) "Олімпійські відсотки" №40945 від 15 травня 2014 року, відповідно до умов якого банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 200 000,00 грн. у тимчасове строкове користування на строк до 15 червня 2014 року, процентна ставка за вкладом встановлюється у розмірі 21,18%.

Внесення позивачем коштів на рахунок згідно Договору №40945 підтверджується квитанцію з відміткою банку №TR.55128.574.298 від 15 травня 2014 року на суму 200 000,00.

10 листопада 2014 року Правлінням Національного банку України було прийнято Постанову "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "УФС" № 717.

На підставі Постанови № 717 Виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення №119 від 13 листопада 2014 року "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "УФС" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "УФС" з 13 листопада 2014 року та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку Гончарова С.І. строком на один рік з 13 листопада 2014 року по 12 листопада 2015 року включно.

01 грудня 2014 року позивач звернувся до Уповноваженої особи Гончарова С.І. із заявою, в якій просив розблокувати рахунок, що помилково потрапив до списку блокувань сумнівних операцій, та виплатити йому гарантовану суму відшкодування.

Уповноваженою особою Гончаровим С.І. листом №001/542 від 03 грудня 2014 року повідомлено позивача, що правочини, в т.ч. Договір № 40945, операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, є нікчемними відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 228 Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Судом встановлено, що Уповноваженою особою Фонду 18 листопада 2014 року видано наказ № 6 «Про визнання нікчемними транзакцій та правочинів», відповідно до якого визнано нікчемними договори, зазначені у додатку. Наказ прийнятий з посиланням на положення п. 6. ч. 2 статті 37, ч. 2 та 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на підставі висновків комісії з визнання нікчемними правочинів, а також зважаючи на рішення Виконавчої дирекції Фонду (протокол № 237/14 від 18 листопада 2014 року). Додаток № 1 до нього є перелік правочинів, які визнані нікчемними. Серед вказаних договорів наявний договір вищезгаданий між позивачем та Банком.

Згідно з Наказом визнано нікчемними всі транзакції та правочини (договори), згідно переліку що додається, до якого включено і договір вкладу, укладений між позивачем та Банком. До наказу залучено виписку із протоколу засідання виконавчої дирекції Фонду від 18 листопада 2014 року №237/14, відповідно до якого виконавчою дирекцією Фонду вирішено погодити рішення Уповноваженої особи Фонду про тимчасове обмеження (блокування) виплат по деяким записам у базі даних про вкладників, з метою недопущення можливого протиправного відшкодування виплат по зазначеним записам за рахунок коштів Фонду.

Під час перевірки відповідачем було виявлено та зафіксовано, що кошти на депозитний рахунок, відкритий на ім'я позивача, надійшли внаслідок «розбивки» (поділу) великого вкладу іншого клієнта, розмір якого складав 400 000,00 грн., з метою створення в майбутньому, на думку Уповноваженої особи, штучного зобов'язання ФГВФО на відшкодування грошових коштів за рахунок держави. Сума, що «внесена» позивачем та іншими вкладниками не перевищує гарантованої державою суми відшкодування фізичним особам відповідно до вимог вказаного Закону.

Крім того, уповноваженою особою 26 листопада 2014 року подано заяву про вчинення злочину до правоохоронних органів. Відповідно до цієї заяви, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, було відкрито та внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження № 0017478, порушене за ч. 4 статті 190 КК України. Правочин, який укладений між Позивачем та ПАТ «КБ «УФС» також є предметом розгляду даної заяви.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулювання відносин між Фондом, банками, Національним банком України, визначення повноважень та функцій Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків визначаються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно з ч. 1 статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч. 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Зобов'язання з виплати відсотків за вкладами, нарахованих під час здійснення тимчасової адміністрації, задовольняються відповідно до черговості, встановленої пунктом 4 частини першої статті 52 цього Закону.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Згідно п.4 та п.6 ч.2 статті 37 Закону уповноважена особа Фонду має право, зокрема: повідомляти сторони за договорами, зазначеними у ч.2 статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

Крім того, відповідно до ч.2 статті 38 цього Закону, протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно ч.3 статті 38 Закону, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Уповноваженою особою правомірно визнано договір нікчемним, не включено позивача до переліку вкладників, і як наслідок Фондом не включено позивача до загального реєстру вкладників і не відшкодовано кошти за рахунок Фонду. Суд також встановив, що позивачем не вносилися гроші на депозитний рахунок та зазначив, що підставою нікчемності депозитної угоди є її невідповідність ст. 228 ЦК України, при цьому суд не пов'язував нікчемність депозитної угоди між позивачем та ПАТ «КБ «УФС» з положеннями ч. З статті 38 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідачі в обґрунтування своєї позиції зазначають, що позивач не укладав договору банківського вкладу у письмовій формі, не вносив на рахунок банку грошових коштів відповідно до умов договору.

Однак, суд зазначає, що із квитанції № TR.55128.574.298 від 15 травня 2015 року вбачається, що позивач особисто вніс на свій депозитний рахунок 200 000 грн. На квитанції міститься підпис уповноваженої особи банку, відтиск штампу з прізвищем посадової особи банку - Суббота І.Б. та відтиск штампу самої банківської установи із зазначенням МФО та коду ЄДРПОУ банку.

Відповідно до п. 2.9 Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01 червня 2011 року № 174 встановлено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівник а банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Факт внесення грошових коштів на рахунок банку позивачем підтверджується належним чином оформленим документом банківської установи, який свідчить про те, що грошові кошти відповідно до укладеного договору ним були внесені.

Крім того, відповідач 1 стверджує, що внаслідок «дроблення» вкладу іншого клієнта - невідомої фізичної особи (депозитний договір № 39697 від 08 квітня 2014 року) виникло два вклади за депозитним договором № 40938 від 15 травня 2015 року в сумі 200 000 грн. та за депозитним договором № 40945 від 15 травня 2015 року в сумі 200 000 грн., однак, відповідачем 1 не надано жодного належного доказу на підтвердження даного факту, зокрема, про рух коштів на даних рахунках (у формі банківської виписки тощо). Довідка про рух коштів є вільною інтерпретацію відповідача 1 пов'язаності банківських операцій клієнтів ПАТ «КБ «УФС», зокрема, ОСОБА_3, і тому є неналежним доказом у справі (слід зазначити, що за даними Довідки грошові кошти, які, нібито, було подроблено по 200 000 грн. між двома клієнтами були внесені в касу раніше за часом ніж було знято 400 000 грн. з рахунку іншого клієнта).

Окремо слід зазначити, що поняття «дроблення рахунку клієнта», яке застосовуються відповідачами та судом першої інстанції, є нормативно необґрунтованим, а, тому посилання на нього в якості надання оцінки діям будь-якої особи є неправомірним.

Також, Наказом Уповноваженої особи від 18 листопада 2014 року № 6 визнано нікчемними всі транзакції та правочини (договори) згідно переліку, який додається до цього наказу, проте цього переліку в матеріалах справи не міститься.

Посилання відповідачів на кримінальне провадження № 0017478, порушене за ч. 4 статті 190 КК України також не приймається судом до уваги, оскільки відповідно до статті 72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. Тобто, до моменту встановлення факту зловживання службовими особами ПАТ «КБ «УФС» своїми повноваженнями з метою одержання неправомірної вигоди для інших осіб, у суду немає підстав вважати такі обставини доведеними.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає що законодавством визначено вичерпний перелік підстав для визнання правочину нікчемним. При цьому, відповідачем 1 не визначено жодної встановленої Законом підстави для визнання договору банківського вкладу (депозиту) № 40945 від 15 травня 2015 нікчемним, як і не надано рішення суду про визнання його недійсним. Згідно із частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тому колегія суддів зазначає, що ані матеріалами справи, ані поясненнями сторін жодним чином не підтверджено протиправність та фіктивність укладеного між позивачем та ПАТ "КБ "УФС" договору, а отже протиправними є дії відповідача-2 щодо не включення ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "КБ "УФС".

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що Уповноваженою особою Фонду неправомірно визнано договір нікчемним, не включено позивача до переліку вкладників, і як наслідок Фондом не включено позивача до загального реєстру вкладників і не відшкодовано кошти за рахунок Фонду, оскільки такий висновок не відповідає обставинам справи.

Крім того, судове рішення ухвалено за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими.

Таким чином, при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, що призвело до невірного по суті вирішення справи.

Згідно до статті 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2015 року - скасувати та ухвалити нову.

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Український фінансовий світ" Гончарова С.І., третя особа Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Український фінансовий світ" про визнання протиправними рішення та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Гончарова Сергія Івановича щодо визнання нікчемними договору банківського вкладу між ПАТ «КБ «УФС» та ОСОБА_3 від 15 травня 2014 року № 40945 та операцій з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритого на його виконання, і невключення ОСОБА_3 до переліку вкладників ПАТ «КБ УФС», які мають право на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Гончарова Сергія Івановича та Виконавчу дирекцію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_3 в перелік та реєстр вкладників ПАТ «КБ «УФС», які мають право на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з метою отримання ОСОБА_3 відшкодування коштів за договором банківського вкладу фізичних осіб (депозиту) «Олімпійські відсотки» від 15 травня 2014 року № 40945 у сумі 200 000 (двісті тисяч).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.