Справа № 310/8770/13-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2015 р. м. Київ К/800/46197/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів Зайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Андрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, третя особа ОСОБА_5 про визнання рішення протиправним і зобов'язання виконати певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 пред'явила позов до Андрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області (далі - Андрівська сільська рада), третя особа ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення Андрівської сільської ради від 09 жовтня 2012 року № 02 та від 19 липня 2013 року № 05 в частині відмови в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки на місцевості, виготовлення технічної документації для передачі земельної ділянки в оренду площею 0,42 га по АДРЕСА_1 в с.Трояни; зобов'язання Андрівської сільської ради здійснити весь комплекс юридичних дій, спрямованих на передачу їй у власність вказаної земельної ділянки.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів, скаржник оскаржила їх.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 серпня 2012 року позивач є спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 житлового будинку по АДРЕСА_1 в с.Трояни, який розташований на земельній ділянці, що знаходиться на території Андрівської сільської ради.

02 жовтня 2012 року позивач звернулася до сільського голови с. Андрівка з заявою, в якій просила надати дозвіл на розробку технічної документації земельної ділянки площею 0,42 га, яка розташована під належним їй домоволодінням, для передачі в оренду.

Рішенням Андрівської сільської ради від 09 жовтня 2012 року № 02 ОСОБА_4 було відмовлено в наданні згоди на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки на місцевості, виготовлення технічної документації, для передачі землі в оренду у зв'язку з тим, що згідно земельно-кадастрової документації, погосподарських книг з 1982 року за будинком по АДРЕСА_1 рахується земельна ділянка площею 0,32 га.

Рішенням Андрівської сільської ради від 19 липня 2013 року № 05 ОСОБА_4 було відмовлено у внесені змін до рішення Андрівської сільської ради від 09 жовтня 2012 року № 02, оскільки вона має право на оформлення земельної ділянки площею 0,32 га, яка рахувалась на момент успадкування відповідно до даних погосподарських книг та земельно-кадастрової документації.

Крім того судами встановлено, що в своїй заяві від 02 жовтня 2012 року щодо надання дозволу на розробку проектної документації земельної ділянки площею 0,42 га, яка розташована під належним їй домоволодінням для передачі в оренду, позивач не зазначила розміри земельної ділянки, необхідні для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що розмір земельної ділянки, яка розташована під домоволодінням, яке успадкувала позивачка, визначений у погосподарський книзі в розмірі 0,32 га, ця книга є документом, на підставі якого ведеться облік земельних ділянок, що знаходяться у громадян у власності або користуванні, тому рішення відповідача є обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції із таким висновком суду першої інстанції погодився та залишив постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2013 року без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією судів попередніх інстанцій не погоджується з огляду на наступне.

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_4 по суті, суди виходили з того, що дану справу належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 80 Земельного кодексу України передбачено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 Земельного кодексу України сільська рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Вирішуючи спір по суті, суди залишили поза увагою те, що у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач, як власник землі, вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому у власність земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснює владних управлінських функцій.

Ураховуючи наведене, суди дійшли помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею, може бути розглянуто за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких умов колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що вирішення наведеного спору не належить до юрисдикції адміністративних судів, його розгляд повинен здійснюватися в порядку цивільного судочинства.

Аналогічний висновок щодо застосування вищезазначених норм матеріального права міститься у постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року (справа № 21-493а14), від 9 грудня 2014 року (справа № 21-308а14), від 24 лютого 2015 року (справа № 21-34а15), від 17 лютого 2015 року (справа № 21-551а14).

Відповідно до частини 1 статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки спір підлягає вирішенню загальним місцевим судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись статтями 157, 211, 222, 228, 230, 231 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року скасувати, провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Андрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, третя особа ОСОБА_5, про визнання рішення протиправним і зобов'язання виконати певні дії закрити.

Роз'яснити позивачеві право на звернення до місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: