Справа № 317/4894/14-а(2-а/317/12/2015)
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"16" квітня 2015 р.справа № 317/4894/14-а(2-а/317/12/2015)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпропетровську апеляційну управління соціального захисту населення Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 05 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії управління соціального захисту населення Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області під час проведення виплати одноразової щорічної допомоги по ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язати управління соціального захисту населення Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області провести перерахунок та виплату щорічної разової допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат за 2013-2014 року з урахуванням раніше сплачених сум.

Постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 05 лютого 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії управління соціального захисту населення Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті одноразової щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат за 2014 рік, відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язано управління соціального захисту населення Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної разової допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат за 2014 рік, відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням раніше сплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення у справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та відповідачем не заперечувалось, що позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії та перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області.

Відповідно до ст. 48 Закону №796 учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС мають право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, яка виплачується в таких розмірах: інвалідам I і II групи - п'ять мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи, дітям-інвалідам - чотири мінімальні заробітні плати; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - п'ять мінімальних заробітних плат; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії - три мінімальні заробітні плати. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідачем було виплачено позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2013 рік у грудні 2013 року та за 2014 рік у квітні 2014 року у розмірі 75,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії установлено розмір щорічної допомоги на оздоровлення - 75,00 грн.

У Рішенні №3-рп від 25.01.2012р. Конституційний суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розмір соціальний виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Положенням Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році норми і положення ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Проте, в 2013 році нормативні акти Кабінетом Міністрів України з приводу встановлення розмірів виплат одноразової допомоги на оздоровлення особам, визначеним ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не приймалися.

З 01.01.2014 року набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», яким і визначено, зокрема, доходи і видатки Державного бюджету України у 2014 році.

Проте, положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не передбачено інших умов для реалізації положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ніж ті, які визначені останнім. Зміни, зокрема, до ст.48 Закону в частині визначення розмірів щорічної допомоги на оздоровлення особам не вносилися, не делеговано права на встановлення розмірів таких виплат і Кабінету Міністрів України.

Водночас, Верховною Радою України 31 липня 2014 року (набрав чинності 03 серпня 2014 року) було прийнято Закон України №1622-VIІ "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", яким доповнено "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" пунктом 6-7 та встановлено, що норми і положення статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Проте, на виконання наданого зазначеним вище Законом права, нормативні акти Кабінетом Міністрів України з приводу встановлення розмірів щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не приймалися.

Отже, оскільки і після змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" не було внесено змін до умов реалізації ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а Кабінетом Міністрів України не прийнято відповідного нормативного акту, який би визначав інший розмір допомоги на оздоровлення, тому підстави для зміни розміру виплат встановлених ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відсутні.

Враховуючи вищевикладене, відповідач повинен був нарахувати та виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення у 2013 та 2014 роках в розмірі встановленому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Проте, розглядаючи позовні вимоги по суті, задовольняючи позовні вимоги щодо виплати одноразової допомоги на оздоровленні за 2014 рік та відмови в задоволенні позовних вимог щодо виплати одноразової грошової допомоги за 2013 рік, суд першої інстанції не вірно застосував норми процесуального права.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Виходячи з матеріалів справи вбачається, що позивач не навів поважних причин пропуску строку.

Враховуючи, що про своє порушене право позивач мав відомості під час щорічного отримання допомоги, то поважні причини пропуску звернення до суду за висновком суду відсутні, тому наслідки пропуску строку звернення до суду підлягають застосуванню. Тому, у зв`язку зі зверненням позивача до суду у листопаді 2014 року та з огляду на виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2013 рік у грудні 2013 року та за 2014 рік у квітні 2014 року, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Тому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати та позовні вимоги залишити без розгляду.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст.198, ст. ст. 203, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради - задовольнити частково.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2011 року - скасувати та позовні вимоги залишити без розгляду.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим

Згідно з оригіналом.

Помічник судді Ю.В.Литовченко