Справа № 804/2582/15
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2015-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2015 р. Справа № 804/2582/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛуніної О.С.
при секретаріГамовій Л.І.
позивача - представника відповідача - ОСОБА_3 Садошенко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -
У лютому 2015 року ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області (далі - відповідач) в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області щодо відмови у наданні згоди на виготовлення проектів відведення земельних ділянок, викладеної в листах від 22 жовтня 2014 року за № 31-4-0.11-9070/2-14 та № 31-4-0.11 -9069/2-14;
- зобов'язати Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області повторно розглянути заяви про надання згоди на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної форми власності площами близько 20 га ріллі та близько 30 га пасовищ на території Кудашівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області;
- стягнути з Державного бюджету України судові витрати в сумі 73 грн. 08 коп. шляхом їх безспірного списання органом Державної казначейської служби України із рахунків Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач протиправно відмовив йому у задоволенні заяв про надання згоди на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної форми власності площами близько 20 га ріллі та близько 30 га пасовищ на території Кудашівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, оскільки підстава відмови є незаконною, такою, що законом не визначена як така, адже чинним законодавством чітко визначений перелік підстав щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила суд відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Надала письмові заперечення у яких зазначено, що підставою відмови у наданні згоди на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної форми власності стало те, що позивачем у клопотаннях не було обґрунтовано розміри земельних ділянок, з урахуванням можливості їх обробітку, не обґрунтовано необхідність таких великих площ земельних ділянок та не зазначено перспективи діяльності фермерського господарства, не надано відомостей про наявність у позивача сільськогосподарської техніки та інших засобів для обробітку земель. Крім того, на доданих графічних матеріалах не відображено конкретно зазначеного місця розташування земельної ділянки, яке б свідчило про розміщення земельної ділянки за межами населеного пункту та позбавляє в свою чергу можливість ідентифікувати об'єкт на відповідність вимогам ЗК України та Закону України «Про державний земельний кадастр» і тим самим прийняти обґрунтоване рішення.
Отже, подані позивачем документи на надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок не відповідають ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство».
Таким чином, твердження позивача стосовно визнання протиправними дій Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області щодо відмови у наданні згоди на виготовлення проектів відведення земельних ділянок, викладеної в листах від 22.10.2014 року №31-4-0.11-9069/2-14 та № 31-4-0.11-9070/2-14 є неправомірними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне адміністративний позов задовольнити виходячи з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28.08.2014 року ОСОБА_3 звернувся з заявами до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площами 30 га та 20 га на території Кудашівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області у оренду для ведення фермерського господарства.
За результатами розгляду даних заяв Головне управління Держземагенства у Дніпропетровській області листами від 22.10.2014 року за № 31-4-0.11-0070/2-14 та №31-4-0.11-9069/2-14 відмовило у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок для ведення фермерського господарства.
В обґрунтування відмови зазначено, що графічні матеріали унеможливлюють встановлення відповідності інформації про земельну ділянку у зв'язку із зазначенням її місця розташування в матеріалах, які надано на розгляд до Головного управління, унеможливлюють встановлення місця розташування земельної ділянки на території Кудашівської сільської ради.
Проте, суд не може погодитись з такими діями відповідача з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Статтею 1 ЗК України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Згідно ст.2 ЗК України, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).
Приписами ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство», фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.
Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.
Згідно з ч. 7 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство», земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури.
Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Органом, уповноваженим державою здійснювати дані функції виступає Головне управління Держземагенства у Дніпропетровській області, оскільки є територіальним органом центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин - Держземагенства України, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, зокрема, згідно з покладеними на нього завданнями, передає відповідно до закону безпосередньо або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб.
Відповідно до п. 4.3 Положення про Головне управління Держземагенства у Дніпропетровській області, зареєстрованого наказом Держземагенства України від 05.09.2012 року № 419, та змін від 01.03.2013 року № 92, Головне управління Держземагенства у Дніпропетровській області, відповідно до покладених на нього завдань, передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб в межах області.
Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлено ст. 123 ЗК України.
Так, згідно ч. 2 ст. 123 ЗК України, особа, зацікавлена в одержанні в користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо їх відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).
Органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідно до ч.3 ст.123 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Таким чином, діючим законодавством чітко визначений перелік підстав щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Судом встановлено, що при зверненні ОСОБА_3 до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області у заявах зазначено орієнтовний розмір, цільве призначення земельних ділянок, обґрунтовано бажаний розмір та до клопотань додано графічні матеріали із зазначенням місця розташування ділянок.
Для виготовлення графічних матеріалів позивач звертався до відділу Держземагенства у Криничанському районі.
Так, на виготовлених повноважним органом викопіюваннях зазначено форму власності - державну, цільове призначення, вид використання землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, площа 30 га та 20 га, зазначено прізвище позивача та чітко позначено кольоровою відміткою на графічному малюнку.
Кріт того, позивачем також надано копію диплому спеціаліста серії НР № 11812770 про закінчення Дніпропетровського державного аграрного університету, як доказ про наявність освіти.
Отже, суд приходить до висновку, що позивачем при зверненні з заявами про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у оренду для ведення фермерського господарства дотримано вимоги ст. 123 ЗК України та надано необхідний перелік документів для отримання дозволу на розробку проекту із землеустрою вказаної земельної ділянки, отже виконано всі вимоги законодавства, які є вичерпними.
З матеріалів справи вбачається, що жодної з підстав, передбаченої ЗК України для відмови у наданні дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вищезазначених земельних ділянок Головним управлінням Держземагенства у Дніпропетровській області у відмовах у задоволенні заяв не зазначено.
Суд критично ставиться до посилань відповідача на те, що позивачем у поданих клопотаннях не обґрунтовано розміри вищезазначених земельних ділянок з урахуванням можливості їх обробітку, не обґрунтовано необхідність таких великих площ земельних ділянок та не зазначено перспективи діяльності фермерського господарства, не надано відомостей про наявність у позивача сільськогосподарської техніки та інших засобів для обробітку земель, оскільки це спростовується наявними у матеріалах справи копіями клопотань, а також суперечить вимогам чинного законодавства.
Таким чином, наявність підстав для відмови надання такого дозволу, відповідачем не доведено, що свідчить про протиправність дій з його боку.
Враховуючи, що права позивача на отримання дозволу на розробку проекту із землеустрою на зазначені земельні ділянки були протиправно порушені, то таке право позивача підлягає поновленню шляхом зобов'язання відповідача повторно розглянути заяви про надання згоди на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної форми власності площами близько 20 га ріллі та близько 30 га пасовищ на території Кудашівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу, а суд відповідно до ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Виходячи з цього, сплачений позивачем судовий збір, що підтверджується квитанцією, яка міститься в матеріалах справи, підлягає компенсації з Державного бюджету України.
Керуючись ст. ст. 11, 71, 72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області щодо відмови у наданні згоди на виготовлення проектів відведення земельних ділянок, викладеної в листах від 22 жовтня 2014 року за № 31-4-0.11-9070/2-14 та № 31-4-0.11 -9069/2-14.
Зобов'язати Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області повторно розглянути заяви ОСОБА_3 про надання згоди на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної форми власності площами близько 20 га ріллі та близько 30 га пасовищ на території Кудашівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 73,08 (сімдесят три гривні вісім копійок) грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 06 березня 2015 року.

Суддя О.С. Луніна