Справа № 635/7910/14-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2015-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 квітня 2015 року м. Київ К/800/16371/15

Суддя Вищого адміністративного суду України Смокович М.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 30 жовтня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення у справі за ОСОБА_1 до Південноміської ради Харківського району Харківської області про визнання незаконним рішення,

в с т а н о в и в :

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення у справі № 2а-892/11 за позовом ОСОБА_1 до Південноміської ради Харківського району Харківської області про визнання незаконним рішення від 27 березня 2009 року "Про надання в тимчасове користування на умовах оренди земельної ділянки площею, 20 кв. м на території ринку за адресою: АДРЕСА_1".

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 жовтня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2015 року, у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення у справі № 2а-892/11 відмовлено.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга, в якій скаржник просить скасувати ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 30 жовтня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2015 року, та прийняти нове рішення, яким направити справу до суду першої інстанції для розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення у справі № 2а-892/11.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

З оскаржуваних судових рішень вбачається, що підставою для відмови в задоволенні позову стало те, що перехід права на земельну ділянку при переході права на будівлю і споруду, передбачений статтею 120 Земельного кодексу України, відповідно до якої (в редакції, чинній на час придбання позивачем будівель м'ясного магазину та м'ясо-молочної харчової контрольної станції) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17 квітня 2014 року зазначено, що законодавство чинне на час придбання позивачем будівель м'ясного магазину та м'ясо-молочної харчової контрольної станції, не передбачало обов'язкового та безумовного переходу права власності на земельну ділянку, а визначало, що таке право може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди.

Враховуючи зазначені приписи Земельного кодексу України, заяву СП "Мереф'янський ринок" від 20 серпня 2004 року про прийняття до фонду земель ради землі, площею 0,20 га, що була виділена підприємству Державним актом на право постійного користування від 08 вересня 1995 року у зв'язку із продажем будівель і споруд, а також рішення Південноміської ради Харківського району Харківської області від 30 вересня 2004 року, яким прийнято до земель запасу ради земельну ділянку, площею 0,20 га, по АДРЕСА_1, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку про те, що СП "Мереф'янський ринок" після відчуження будівель добровільно відмовився від користування земельною ділянкою, якою користувалося на підставі Державного акту на право постійного користування.

Разом з цим, суди попередніх інстанцій зазначили, що позивач так і не уклала в установленому законом порядку договір оренди даної земельної ділянки, у зв'язку з чим у ОСОБА_1 відсутнє право на користування чи право власності на спірну земельну ділянку.

Нововиявленими обставинами, що мають суттєве значення для справ, позивач вважає відповіді КП "Харківське районне БТІ" та реєстраційної служби проо те, що право власності на належні позивачу будівлі не реєструвались за СП "Мереф'янський ринок" і в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно за цією адресою не зареєстровано жодної іншої будівлі, які нібито належали СП "Мереф'янський ринок".

В свою чергу, позивачем не було надано доказів того, що вказані обставини не могли бути їй відомі на час розгляду справи.

При цьому, позивач не була позбавлена можливості звернутися до компетентних органів для з'ясування вищевказаних обставин під час розгляду справи.

Враховуючи зазначені обставини, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення у справі № 2а-892/11.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, такий висновок судів попередніх інстанцій відповідає обставинам справи та положенням статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 4) скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв'язку із ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

За таких обставин у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись частинами 5, 6 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 30 жовтня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення у справі за ОСОБА_1 до Південноміської ради Харківського району Харківської області про визнання незаконним рішення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого

адміністративного суду України М.І. Смокович

Суддя М.І. Смокович