Справа № 815/6687/14
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/6687/14

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н. В.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Яковлева Ю.В.,

- Вербицької Н. В.,

при секретарі - Курмановій І.І.,

за участі: представник позивача - Сон К.Е. (довіреність від 26.08.2014 р.),

представник відповідача - Мальцев Д.В. (довіреність від 03.12.2014 р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Південної митниці Міндоходів на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чорноморська сталь» до Південної митниці Міндоходів про визнання неправомірними дії та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості товарів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Чорноморська сталь» (далі - позивач, або ТОВ «Чорноморська сталь») звернулось до суду з позовом до Південної митниці Міндоходів (далі - відповідач), в якому позивач просив: визнати неправомірними дії Південної митниці щодо складання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 01.10.2014 року № 500060001/2014/00628 та дії щодо визначення митної вартості товару згідно з рішенням про коригування митної вартості товару від 01.10.2014 року № 500060001/2014/610208/1; визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 01.10.2014 року № 500060001/2014/00628; визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару від 01.10.2014 року № 500060001/2014/610208/1.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2015 року вказаний позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060001/2014/00628 від 01.10.2014 року, прийняту Південною митницею Міндоходів. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № 500060001/2014/610208/1 від 01.10.2014 року, прийняте Південною митницею Міндоходів. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, в частині задоволених вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про залишення адміністративного позову без задоволення, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом норм матеріального права, що призвело до неправильного її вирішення.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги поданої апеляційної скарги в повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив залишити останню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, 01.10.2014 року, до митного оформлення ТОВ «Чорноморська сталь» за митною декларацією № 500060001/2014/033106 заявлений товар - «Прокат плоский з вуглецевої сталі, оцинкований, негофрований, пофарбований з полімерним покриттям у рулонах».

За результатом перевірки документів, поданих декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, митним органом встановлено, що у поданих документах (зовнішньоекономічний договір від 30.05.2012 року № SE-01/2012, доповнення до зовнішньоекономічного контракту, комерційний документ (інвойс) від 22.09.2014 року № 2618625, копія митної декларації країни відправлення від 22.09.2014 року № 14SEEDLUKK5M9QSR16 та інші товаросупровідні документи) містяться розбіжності, наявні ознаки підробок: зокрема, в поданому до митного оформлення комерційному документі (інвойсі) від 22.09.2014 року № 2618625, зовнішньоекономічному контракті від 30.05.2012 року № SE-01/2012 та доповненнях до зовнішньоекономічного контракту існують різні підписи та печатки іноземного контрактоутримувача. В зовнішньоекономічному контракті не зазначено, що печатки можуть бути різними. Товаросупровідні документи, зазначені в копії митної декларації країни відправлення, відсутні в наданому до митного оформлення пакеті документів.

01.10.2014 року декларанта повідомлено про необхідність протягом 10 календарних днів надати додаткові документи: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; розрахунок ціни (калькуляцію); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно наданої до суду розписки декларанта, судом першої інстанції встановлено, що надати вищевказані документи протягом 10 днів останній не має можливості.

За результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано метод визначення митної вартості - резервний.

01.10.2014 року Південною митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 500060001/2014/610208/1, згідно якого митна вартість товару збільшилась із 17787,75 евро до 22922,86 евро та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060001/2014/00628.

У відповідності до вимог розділу X Митного кодексу України, заявлений позивачем за зазначеними вище митними деклараціями товар був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов'язання шляхом надання гарантій.

15.10.2014 року за вх. № 25451/03-01-33 для підтвердження заявленої митної вартості за ціною договору підприємством були направлені митному органу додаткові документи, а саме: довідку Торгово-промислової палати України від 18.08.2014 року № 000678; копію листа відповіді підприємства постачальника SAAB про неможливість надання прейскуранта (прайс - листа) виробника товару та розрахунку ціни (калькуляцію); каталоги; специфікації.

За результатами розгляду поданих позивачем додаткових документів, відповідачем було відмовлено у визнанні заявленої позивачем митної вартості за МД № 500060001/2014/033106 від 01.10.2014 року та скасуванні рішення про коригування заявленої митної вартості № 500060001/2014/610208/1 від 01.10.2014 року з урахуванням додаткових документів, про що позивача повідомлено листом від 17.10.2014 року № 15025/15-70-52.

Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товару та прийнятою карткою відмови, позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач по справі прийняв рішення про корегування митної вартості та оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення, за відсутністю обґрунтованих підстав вважати заявлені позивачем відомості про митну вартість товарів неповними, недостовірними чи з розбіжностями, у зв'язку з чим, під час здійснення митного контролю правильності визначення позивачем митної вартості товарів, діяв у спосіб, що не відповідає вимогам Митного кодексу України.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на викладене.

Згідно ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, подані на підтвердження митної вартості товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України).

Як встановлено ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно вимог ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару.

У разі відсутності даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товарів, або за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, митний орган може самостійно визначити митну вартість товарів, що декларуються, послідовно застосовуючи методи визначення митної вартості, встановлені Митним кодексом, на підставі наявних у нього відомостей, у тому числі цінової інформації щодо ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів з коригуванням, що здійснюється згідно з цим Кодексом.

В даних спірних правовідносинах у митниці виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявлення позивачем митної вартості товару.

Так, за результатом перевірки документів, поданих декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, митним органом встановлено, що у поданих документах (зовнішньоекономічний договір від 30.05.2012 року № SE-01/2012, доповнення до зовнішньоекономічного контракту, комерційний документ (інвойс) від 22.09.2014 року № 2618625, копія митної декларації країни відправлення від 22.09.2014 року № 14SEEDLUKK5M9QSR16 та інші товаросупровідні документи) містяться розбіжності, наявні ознаки підробок: зокрема, в поданому до митного оформлення комерційному документі (інвойсі) від 22.09.2014 року № 2618625, зовнішньоекономічному контракті від 30.05.2012 року № SE-01/2012 та доповненнях до зовнішньоекономічного контракту існують різні підписи та печатки іноземного контрактоутримувача. В зовнішньоекономічному контракті не зазначено, що печатки можуть бути різними. Товаросупровідні документи, зазначені в копії митної декларації країни відправлення, відсутні в наданому до митного оформлення пакеті документів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що митниця мала обґрунтовані підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару.

На думку колегії суддів, при витребуванні додаткових документів відповідач діяв відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України.

Посилання суду першої інстанції на відсутність саме в даному випадку підстав у митного органу для витребування у позивача додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зі змісту ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України вбачається, що одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Тобто, декларантом одночасно з митною декларацією до митного органу подаються саме документи на підставі яких останнім було визначено митну вартість заявленого до декларування товару і обраний метод її визначення, які і підлягають перевірці митним органом.

Крім того, за змістом ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Таким чином, встановивши наявність розбіжностей у поданих позивачем для підтвердження митної вартості заявленого до декларування товару документах, а саме в: комерційному документі (інвойсі) від 22.09.2014 року № 2618625, зовнішньоекономічному контракті від 30.05.2012 року № SE-01/2012 та доповненнях до зовнішньоекономічного контракту, а також враховуючи відсутність в наданому до митного оформлення пакеті документів товаросупровідних документів, зазначених в копії митної декларації країни відправлення, відповідач цілком обґрунтовано скористався наданим йому правом на витребування від декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості заявленого товару.

При цьому, відповідач, відповідно до наведених законодавчих норм, надавав позивачу можливість підтвердження заявленої митної вартості чи корегування митної вартості шляхом надання додаткових документів, однак, позивач не використав надані митницею можливості щодо підтвердження заявленої митної вартості чи узгодження з митницею митної вартості спірного товару, не надав обґрунтувань щодо неможливості надання додаткових документів.

Поряд з цим, колегія суддів наголошує, що інших способів, ніж витребування додаткових документів, надання часу для підтвердження заявленої митної вартості товару, у митного органу щодо узгодження митної вартості товару із декларантом законодавчими нормами не передбачено.

Таким чином, оскільки декларантом не були виконані вимоги митного органу щодо надання додаткових документів для встановлення митної вартості товару, колегія суддів вважає, що дії митниці при визначенні митної вартості зазначених товарів за методами, визначеними Митним кодексом України, були правомірними, здійсненні виключно в межах та у спосіб, встановлений чинним законодавством, а прийняті нею рішення є обґрунтованими.

При цьому, колегія суддів враховує, що у спірних рішеннях митниця послідовно довела неможливість застосування попередніх методів. Так, в графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості зазначено, що митна вартість імпортованого товару не могла бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються (вартість операції) відповідно до вимог ст. 58 Митного кодексу України в зв'язку з тим, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості в результаті аналізу поданих для підтвердження митної вартості документів виявлено, що документи містять розбіжності та неточності. Митна вартість заявленого позивачем товару не могла бути визначена за другорядними методами відповідно вимог статті 59 Митного кодексу України та статей 60, 62, 63 даного Кодексу з огляду на не підтвердження декларантом зазначених ним відомостей документально та у зв'язку із чим, відповідно, і відсутності інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, відсутності інформації щодо обчислення вартості, наданої виробником.

Посилання суду першої інстанції, як на підставу для скасування оскаржуваних рішень, на недоведеність митним органом необхідності застосування у спірному випадку саме резервного методи визначення митної вартості товару з огляду на посилання в оскаржуваному рішення самим митним органом на наявність інформації щодо ідентичних (аналогічних) товарів колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вирішуючи спірне питання судом першої інстанції не враховано, що згідно вимог ст.ст. 59-60 Митного кодексу України при застосуванні методів визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів або щодо подібних (аналогічних) товарів у митного органу повинен бути в наявності певний перелік інформації щодо спірних товарів, а саме щодо їх фізичних та якісних характеристик, репутації на ринку, країна виробництва, виробник, тощо.

Проте, така інформації в її сукупності згідно зазначених вимог ст.ст. 59-60 Митного кодексу України у відповідача відсутня.

Не встановлено наявність у митного органу зазначеної інформації і при розгляді справи в суді першої інстанції.

Також, посилаючись на відсутність підстав у митного органу у спірному випадку для застосування саме резервного методу визначення митної вартості товарів з огляду на наявність у останнього інформації щодо ідентичних (аналогічних) товарів судом першої інстанції не враховано, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, що в даному випадку обґрунтовано митним органом, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Так, відповідно до пункту 2 (а) статті VII ГАТТ, оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару, який обкладається митом, або аналогічного товару.

Відповідно до пункту 2 (b) зазначеної статті, під «дійсною вартістю» повинна розумітися ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах вільної конкуренції.

Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до пункту (b), оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті, який може бути встановлений.

Відповідно до розділу 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної митної служби України від 13.07.2012 року № 362 під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовуються такі джерела інформації як спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України (ЄАІС ДМСУ); інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю та інші.

Правомірність використання митним органом бази даних ЄАІС Міндоходів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості підтверджується, також, статтями 31, 33, 362 і 363 Митного кодексу України.

Таким чином, для забезпечення повноти оподаткування, на підставі аналізу бази даних ЄАІС Міндоходів встановлено, що рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено є більшим, а саме - 1,99 дол. США за кг., ніж рівень митної вартості, який заявлено декларантом, а тому митну вартість заявленого позивачем товару було визначено на рівні 1,99 дол. США (1,5668 ЕUR) за кг.

Враховуючи вищевикладене, колегія вважає, що приймаючи рішення про визначення митної вартості товарів, що були заявлені позивачем до декларування, Південна митниця діяла в межах повноважень та на підставі вимог чинного законодавства, рішення митниці відповідають вимогам ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України щодо їх змісту, підстав для скасування оскаржуваних позивачем картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України та рішення про коригування митної вартості товарів не вбачається.

Що стосується наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення про коригування заявленої митної вартості з огляду на надані позивачем додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларувались, у відповідності до вимог ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Згідно вимог ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів (ч. 9 ст. 55 Митного кодексу України).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, Південною митницею було випущено у вільний обіг під гарантійне зобов'язання, відповідно до розділу X Митного кодексу України, товари, що заявлені позивачем до декларування.

Поряд з цим, на виконання вимог ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України, для підтвердження заявленої митної вартості товарів, що декларуються, позивачем були представлені митному органу лише: довідка Торгово-промислової палати України від 18.08.2014 року № 000678; копію листа відповіді підприємства постачальника SAAB про неможливість надання прейскуранта (прайс - листа) виробника товару та розрахунку ціни (калькуляцію); каталоги; специфікації.

Інших витребуваних відповідачем документів, а саме: прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; розрахунок ціни (калькуляцію); інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, позивачем надані до митного органу не були.

Крім того, як вірно зазначено відповідачем, довідка від 18.08.2014 року Одеської регіональної торгово-промислової палати не може бути прийнята до уваги у зв'язку з загальним посиланням на джерело інформації - Центр Міжнародної Комерційної Інформації та відсутністю посилання яка саме інформація була проаналізована, що унеможливлює впевнитись щодо проведення аналізу кон'юнктури ринку ідентичних товарів в країні відправлення, що пропонується для продажу з врахуванням комерційного рівня.

Також, як вказано відповідачем, наданий позивачем каталог виробника продукції не містить інформації щодо ціни товару, отже не може бути використаний в якості підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідач дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для визнання заявленої позивачем митної вартості та скасування оскаржуваного рішення про коригування заявленої митної вартості з урахуванням поданих позивачем додаткових документів, в порядку ч. 9 ст. 55 Митного кодексу України.

За таких обставин, оскільки приймаючи рішення про визначення митної вартості товарів, що були заявлені позивачем до декларування, Південна митниця діяла в межах повноважень та на підставі вимог чинного законодавства, а позивач не надав жодних доказів в спростування доводів оскаржуваного рішення про корегування митної вартості товару, викладених в ньому та доказів в підтвердження митної вартості товару, зазначеному у ВМД, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення заявленого позову та скасування оскаржуваних рішень.

Враховуючи викладене, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до її неправильного вирішення по суті, колегія суддів вважає, що судове рішення, відповідно до вимог ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про відмову у задоволенні заявлених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Південної митниці Міндоходів на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2015 року - задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чорноморська сталь» до Південної митниці Міндоходів про визнання неправомірними дії та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості товарів - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Чорноморська сталь» до Південної митниці Міндоходів про визнання неправомірними дії та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості товарів - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: /М.П. Коваль/

Суддя: /Ю.В. Яковлев/

Суддя: /Н.В. Вербицька/