Справа № 2а/0370/1474/11
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2011-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2011 року Справа № 2а/0370/1474/11

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Каленюк Ж.В.,

при секретарі Ковальчуку С.В.,

за участю представників позивача Мельничука В.В., Луцика Л.І.,

представників відповідача Андріюк Ю.Б., Мельника С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вопак-Трейд» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20 квітня 2011 року № ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вопак-Трейд» (надалі - ТзОВ «Вопак-Трейд», позивач, підприємство) звернулося з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції (надалі - Луцька ОДПІ, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20 квітня 2011 року № .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що працівниками Луцької ОДПІ було проведено позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Вопак-Трейд». За результатами перевірки 05 квітня 2011 року Луцькою ОДПІ було складено акт №2141/23-3/34745403, яким встановлено порушення підприємством ст.ст.203, 215, 228, 662, 655, 656 Цивільного кодексу України (ЦК України): вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними; пп.7.4.5 п.7.4, пп.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого завищено податковий кредит з ПДВ за грудень 2010 року на суму 1 527 250, 00 грн., що призвело до заниження суми податкового зобов'язання на цю суму.

На підставі акта перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 20 квітня 2011 року № , яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість (ПДВ) на загальну суму1 909 062,50 грн., з них 1 527 250,00 грн. основного платежу та 381 812,50 грн. штрафних санкцій.

Рішенням Державної податкової адміністрації у Волинській області (ДПА у Волинській області) від 17 травня 2011 року № 2125/10/25-006 за наслідками досудового вирішення спору податкове повідомлення-рішення від 20 квітня 2011 року № було залишено без змін, а скарга позивача без задоволення.

Позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення необґрунтованим з таких підстав.

Підставою для визначення податковим органом грошового зобов'язання стали його висновки про нікчемність правочину, вчиненого ТзОВ «Вопак-Трейд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Еталон Ойл» (ТзОВ «Еталон Ойл»), що випливає з договору поставки олії соняшникової нерафінованої від 06 грудня 2010 року № 12/9.

Водночас, даний договір за змістом та формою не суперечить нормам ЦК України, моральним засадам суспільства, укладений за вільним волевиявленням учасників господарських правовідносин, наділених повним обсягом правосуб'єктності. Реальне настання правових наслідків, обумовлених таким договором, підтверджується видатковими, податковими накладними, актами приймання товарів по кількості і якості. Зазначені первинні документи не містять недоліків в оформленні. Позивач здійснив оплату за отриманий товар у відповідності до умов договору, що також свідчить про реальне здійснення господарської операції.

На підставі належних податкових накладних, виданих постачальником, ТзОВ «Вопак-Трейд» за датою їх видачі відповідно до пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» включено до складу податкового кредиту ПДВ у сумі 1 527 250,00 грн. Оскільки підприємством виконано усі умови, визначені ст.7 вказаного Закону при формуванні податкового кредиту, то висновки відповідача про заниження суми ПДВ, яка підлягає сплаті до бюджету, та порушення пп.7.7.1 п.7.7.ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» є безпідставними.

Крім того, ТзОВ «Еталон Ойл» також задекларовано податкові зобов'язання за цією господарською операцією. За повідомленням ТзОВ «Еталон Ойл» проданий ТзОВ «Вопак Трейд» товар придбано в Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійний дім» (ТзОВ «Олійний дім»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Олівіас-04» (ТзОВ «Олівіас-04) та фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, а не в Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Гарант Сервіс» (ТзОВ «Транс Гарант Серавіс»), як вважає податковий орган.

На підставі наведених обставин, позивач просить визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 20 квітня 2011 року № .

Відповідач у письмовому запереченні проти адміністративного позову (а.с.72-73) його вимог не визнав та зазначив, що податковою перевіркою було встановлено порушення пп.7.4.1 та пп.7.4.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»: підприємством завищено податковий кредит за грудень 2010 року на 1 527 250,00 грн. по операції з придбання олії соняшникової нерафінованої у ТзОВ «Еталон Ойл» на підставі договору від 06 грудня 2010 року № 12/9 на загальну суму 9 163 500,00 грн.

Під час перевірки документів, що свідчать про транспортування, зберігання, фактичне отримання товару від постачальника не пред'явлено.

Разом з тим, перевіркою постачальника олії - ТзОВ «Еталон-Ойл», проведеною Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Миколаєва (ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва), не встановлено факту передачі товарно-матеріальних цінностей від продавця до покупця (від ТзОВ «Еталон Ойл» до ТзОВ «Вопак-Трейд») у зв'язку з відсутністю (ненаданням для перевірки) первинних документів: актів приймання-передачі товару, документів, що засвідчують транспортування, зберігання продукції. Такий правочин в порушення ст.ст.203,215, 228, 662, 655, 656 ЦК України вчинено без наміру створення правових наслідків та суперечить інтересам держави і має ознаки нікчемності.

При співставленні податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів за грудень 2010 року встановлено, що постачальником олії на суму 19 752 000,00 грн. для ТзОВ «Еталон Ойл» було ТзОВ «Транс Гарант Сервіс», для якого вказаний товар поставлявся приватним підприємством «Агропрайд» (ПП «Агропрайд»). Постачальниками для ПП «Агропрайд» були: приватне підприємство «Технополімер» (ПП «Технополімер»), товариство з обмеженою відповідальністю «Легат М» (ТзОВ «Легат М»), товариство з обмеженою відповідальністю «ВКП «ДВМ» (ТзОВ «ВКП «ДВМ»), приватне підприємство «Ніка і Компанія» (ПП «Ніка і Компанія»). Податковими перевірками по ланцюгу постачання від постачальників ПП «Агропрайд» та далі до покупців не встановлено фактичного руху товару. Укладені покупцями ПП «Агропрайд», ТзОВ «Транс Гарант Сервіс», ТзОВ «Еталон Ойл» угоди на придбання олії соняшникової та її наступну реалізацію визнано нікчемними, а відтак укладений договір між ТзОВ «Еталон Ойл» та ТзОВ «Вопак-Трейд» від 06 грудня 2010 року № 12/9 є також нікчемним. Відповідно видані ТзОВ «Еталон Ойл» у грудні 2010 року податкові накладні на суму ПДВ 1 527 250,00 грн. не підтверджують факт поставки товару і не можуть слугувати підставою для формування податкового кредиту. На вказану суму донараховано грошове зобов'язання та визначено штрафні санкції відповідно до п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України (ПК України).

З наведених підстав відповідач просить у задоволенні позову відмовити повністю.

У судовому засіданні представники позивача, кожен зокрема, позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях (а.с.172-175).

У судовому засіданні представники відповідача, кожен зокрема, позов не визнають з підстав, викладених у письмовому запереченні, просять в задоволенні вимог позивача відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ТзОВ «Вопак-Трейд» 30 листопада 2006 року зареєстроване виконавчим комітетом Луцької міської ради як юридична особа, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію серії А01 № 152228 (а.с.102). З 01 грудня 2006 року перебуває на податковому обліку в Луцькій ОДПІ і відповідно до свідоцтва від 03 січня 2008 року № 100086903 є платником ПДВ (а.с.104).

З 17 березня 2011 року по 29 березня 2011 року працівниками Луцької ОДПІ було проведено позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Вопак-Трейд» у зв'язку із ненаданням відповіді на письмовий запит Луцької ОДПІ за грудень 2010 року. За результатами перевірки 05 квітня 2011 року Луцькою ОДПІ було складено акт №2141/23-3/34745403 (а.с.9-28), у якому зафіксовано порушення ст. ст. 203, 215, 228, 662, 655, 656 ЦК України: вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними; пп.7.4.5 п.7.4, пп.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України від 03 квітня 1997 року N 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин, далі - Закон N 168/97-ВР): підприємством завищено податковий кредит з ПДВ за грудень 2010 року на 1 527 250,00 грн., і як наслідок, занижено суму податкового зобов'язання з ПДВ за грудень 2010 року на 1 527 250,00 грн.

На підставі акта перевірки та за результатами розгляду заперечень на акт перевірки (а.с.33-36) Луцькою ОДПІ було прийнято податкове повідомлення-рішення від 20 квітня 2011 року № (а.с.37), яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на 1 909 062,50 грн., з них 1 527 250, 00 грн. основного платежу та 381 812,50 грн. штрафних санкцій.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, оскаржив його до ДПА у Волинській області (а.с.38-41); рішенням ДПА у Волинській області від 17 травня 2011 року № 2125/10/25-006 (а.с.42-46) податкове повідомлення-рішення від 20 квітня 2011 року № було залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Пунктом 56.18 ст.56 Податкового кодексу України (чинного з 01 січня 2011 року, далі -ПК України) передбачено, що з урахуванням строків давності платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При вирішенні спору судом оскаржуване рішення, прийняте відповідачем як суб'єктом владних повноважень, перевірялися на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України.

На думку суду, відповідач у даній справі не довів правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 20 квітня 2011 року № , висновки акту перевірки про допущені порушення податкового законодавства не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи з таких підстав.

Згідно з п.1.7 ст.1, пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону N 168/97-ВР податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим законом; податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.6.1 ст.6 та ст.8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно із пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 цього ж Закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг). Підставою для нарахування податкового кредиту відповідно до пп.7.2.6 п.7.2 ст.7 цього Закону є видана платником податку на вимогу покупця податкова накладна із заповненням всіх обов'язкових реквізитів.

За змістом наведених правових норм необхідною умовою для включення ПДВ до податкового кредиту, що безпосередньо впливає на зменшення суми податкових зобов'язань, є, зокрема, фактична наявність господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг). При цьому, правові наслідки у податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто дії або події, які викликають зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Частиною 1 ст.138 КАС України визначено, що предметом доказування в адміністративній справі є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Таким чином, оскільки позивач вказує на те, що мав право віднести до складу податкового кредиту у грудні 2010 року суму ПДВ 1 527 250,00 грн. у зв'язку з придбанням товару на підставі належним чином оформлених податкових накладних та інших документів, що підтверджують господарську операцію, а відповідач заперечує настання реальних наслідків за договором між ТзОВ «Вопак-Трейд» та ТзОВ "Еталон Ойл» через визнання нікчемними правочинів у ланцюгу постачання від продавців товару до покупця ТзОВ «Еталон Ойл», тому перевірці судом підлягають фактичні дані про можливість реального здійснення операцій між позивачем та його безпосереднім контрагентом ТзОВ "Еталон Ойл».

Так, судом встановлено, що між ТзОВ «Вопак-Трейд» (покупець) та ТзОВ «Еталон Ойл» (продавець) укладено договір від 06 грудня 2010 року №12/9 поставки олії соняшникової нерафінованої першого ґатунку українського походження, врожаю 2010 року, у кількості 745 т на суму 9 163 500,00 грн., в тому числі ПДВ 1 527 250,00 грн. (а.с.50-51).

Згідно зі ст.ст.626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому договір є обов'язковим до виконання. Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст.662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу та повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається зі змісту договору від 06 грудня 2010 року № 12/9 поставку товару сторонами передбачено на умовах поставки EXW - ТзОВ «Херсонес» м. Херсон і/або Миколаївський торговий порт м. Миколаїв.

Правилами Інкотермс-2000 "Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати" групи Е визначено умови поставки EXW, відповідно до яких продавець зобов'язаний надати товар у розпорядження покупця в названому місці поставки (в даному випадку ТзОВ «Херсонес» м. Херсон і/або Миколаївський торговий порт м. Миколаїв), без завантаження на будь-який приймаючий транспортний засіб, в узгоджений день чи в межах погодженого періоду або, якщо такого часу не обумовлено, у строк, звичайний для поставки аналогічних товарів. Якщо сторони не узгодили конкретної точки в межах названого місця поставки, і наявні декілька придатних для цього точок, продавець може вибрати таку точку в межах місця поставки, яка найбільш відповідає його цілям. Продавець немає зобов'язань щодо доказів поставки, транспортні документів або еквівалентних електронних повідомлень.

Покупець зобов'язаний прийняти поставку товару, як тільки її здійснено у відповідності до зазначених вище умов та сплатити ціну товару у відповідності з договором купівлі-продажу.

Акти від 24 та 30 грудня 2010 року № №1-3 (а.с.55-57) свідчать, що олія соняшникова нерафінована першого ґатунку українського походження, врожаю 2010 року, у кількості 745 т прийнята від ТзОВ «Еталон Ойл» за кількістю та якістю (535 т - у Херсонському морському торговому порту; 210 т - в Миколаївському морському торговому порту) представником позивача за довіреністю, зареєстрованою у журналі (а.с.157), та передана ТзОВ «Кубарго», з яким ТзОВ «Вопак-Трейд» уклало договір комісії від 06 грудня 2010 року № 8к (а.с.144-147).

ТзОВ «Еталон Ойл» видано видаткові накладні від 24 грудня 2010року № РН-0000011 на 335 т олії, що є предметом договору, на суму 4 120 500,00 грн., від 30 грудня 2010 року № РН-0000012 на 210 т олії на суму 2 583 000,00 грн. та від 30 грудня 2010 року № РН-0000013 на 200 т олії на суму 2 460 000,00 грн., всього 745 т олії на суму 9 163 500,00 грн., з них ПДВ 1 527 250,00 грн. (а.с.52-54), а також податкові накладні на вказану суму від 24 грудня 2010 року № 10, від 30 грудня 2010 року № 11 та № 12 (а.с.58-60).

Відповідно до пп.7.2.3 п.7.2. ст.7 Закону N 168/97-ВР податкова накладна є звітним і одночасно розрахунковим документом. Згідно пп.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону N 168/97-ВР платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками певні реквізити, у т.ч. ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні. При цьому пп.7.2.4 п.7.2. ст.7 Закону N 168/97-ВР передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому ст.9 цього Закону. Реєстрація особи платником податку на додану вартість діє до дати її анулювання, яка відбувається у випадках, передбачених п. 9.8 Закону N 168/97-ВР.

Як вбачається з акта перевірки від 05 квітня 2011 року (а.с.18), позивач ПДВ у сумі 1 527 250,00 грн. на підставі податкових накладних від 24 та 30 грудня 2010 року №№ 10-12 включив до складу податкового кредиту за грудень 2010 року. Податкові накладні, видані суб'єктом господарської діяльності - ТзОВ «Еталон Ойл», який наділений спеціальною правосуб'єктністю (даний факт не заперечується відповідачем), не викликали зауважень у їх заповненні під час податкової перевірки.

Підпунктом 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону N 168/97-ВР встановлено, що не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими податковими накладними та іншими документами, передбаченими вищезазначеним підпунктом, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену відповідними документами.

Висновки відповідача про безтоварний характер господарських операцій між ТзОВ «Вопак-Трейд» та ТзОВ «Еталон Ойл» суд оцінює критично та вважає їх такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях, а не на фактичних доказах.

Відповідно до ст. 1 Закону України 16 липня 1999 року N 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

На виконання п.9 договору від 06 грудня 2010 року № 12/9 позивач частково розрахувався за придбаний товар та сплатив постачальнику 7 809 911,61 грн., про що свідчить виписка з рахунку (а.с.61-65); оригінали платіжних доручень були оглянуті судом та представниками відповідача під час розгляду справи.

Крім того, позивачем було пояснено у судовому засіданні та надано документальне підтвердження подальшого продажу придбаних товарів (олії соняшника), придбання та перевезення яких, за висновками податкового органу, не є підтвердженими, та обґрунтовано отримання прибутку від таких господарських операцій.

Зокрема, відповідно до договору комісії № 8к від 06 грудня 2010 року (а.с.144-150) ТзОВ «Вопак-Трейд» було передано ТзОВ «Кубарго» для подальшої реалізації олію соняшникову, придбану у ТзОВ «Еталон Ойл» у кількості 745 т, про що свідчать акти про приймання товару за якістю та кількістю для подальшої реалізації (а.с.151-153). В свою чергу ТзОВ «Кубарго» було укладено зовнішньоекономічні контракти від10 та 22 грудня 2010 року № AG114/331-10, № AG114/347-10 із фірмою «W.J.Grain Traid A.G.» про експорт олії соняшникової нерафінованої в кількості 200 т та 335 т відповідно, а також від 28 грудня 2010 року № 1221 з компанією «Allseeds Switzerland S.A» про експорт такого ж товару у кількості 210 т (а.с.115-120, 126-130, 135-139). Про реалізацію ТзОВ «Кубарго» переданого ТзОВ «Вопак-Трейд» товару свідчать вантажно-митні декларації, інвойси (а.с.121-123, 131-132, 140-141), звіт по валюті від 18 березня 2011 року № 1 (113-114), акт № ОУ - 0000009 (а.с.154) здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкова накладна на оплату комісійної винагороди від 18 березня 2011 року № 9 (а.с.155), а також звіт ТзОВ «Кубарго» перед ТзОВ «Вопак-Трейд» про надходження валюти на його рахунок від іноземних покупців і рух грошових коштів (а.с.156), витяг з реєстру вхідних платіжних документів по контрагенту ТзОВ «Кубарго» (а.с.112), банківська виписка (а.с.189).

Судом на підставі пояснень представників відповідача, акта перевірки ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва від 17 березня 2010 року № 880/23-200/37385258 (а.с.75-99) також встановлено, що ТзОВ «Еталон Ойл» не є безпосереднім виробником товару, що придбавався, а закупляв його в ряду постачальників. У грудні 2010 року контрагентами ТзОВ «Еталон Ойл», що поставляли йому олію соняшникову нерафінову першого ґатунку українського походження, врожаю 2010 року, були: ТзОВ «Транс Гарант Сервіс», ТзОВ «Олійний дім», ТзОВ «Олівіас-04», фізична особа-підприємець ОСОБА_5, у яких за даними перевірки придбано 1607,14 т, 585,25 т, 110,71 т та 76,61 т відповідно.

Щодо поставок ТзОВ «Олійний дім», ТзОВ «Олівіас-04», фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 олії для ТзОВ «Еталон Ойл» (всього 772 т), то податковою перевіркою не виявлено їх безтоварного характеру. Під сумнів ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва поставлено операцію купівлі-продажу олії між ТзОВ «Еталон Ойл» та ТзОВ «Транс Гарант Сервіс» з тих міркувань, що не знайшов підтвердження факт руху товару від постачальника ТзОВ «Транс Гарант Сервіс», яким є ПП «Агропрайд» (воно, у свою чергу, придбавало вказаний товар у ПП Легат-М», ТзОВ «ВКК «ДВМ», ТзОВ «Ніка і Компанія», ПП «Технополімер»). Правочини ПП «Агропрайд» із вказаними підприємствами, ПП «Агропрайд» та ТзОВ «Транс Гарант Сервіс», ТзОВ «Транс Гарант Сервіс» та ТзОВ «Еталон Ойл», тобто, по ланцюгу постачання, ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва визнано нікчемними. На підставі цих висновків відповідач вважає нікчемним правочин, що випливає з господарських відносин між ТзОВ «Еталон Ойл» та ТзОВ «Вопак-Трейд».

Факт поставки ТзОВ «Вопак-Трейд» товару від виробників ТзОВ «Олійний дім», ТзОВ «Олівіас-04, фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (а не від ТзОВ «Транс Гарант Сервіс») підтверджується листом ТзОВ «Еталон Ойл» від 31 березня 2011 року № 7/03 (а.с.48-49) і відповідачем цей факт не спростовано.

Судом для встановлення факту продажу товару та його передачі ТзОВ «Вопак-Трейд» продавцем за договором досліджено і інші докази, які не є документами первинного обліку, однак дають можливість встановити факт здійснення господарської операції.

Так позивачем надано копії документів про підтвердження якості товару: протоколу сертифікаційних випробовувань № 1179 від 29 грудня 2010 року за замовленням ТзОВ «Олійний дім» від 24 грудня 2010 року на партію товару (олію соняшникову нерафіновану) кількістю 720 т, посвідчення про якість товару НОМЕР_1 від 07 грудня 2010 року, виданого ТзОВ «Олівіас-04», експлуатаційних дозволів для потужностей з виробництва, переробки або реалізації харчових продуктів - олії соняшникової нерафінованої, виданих ТзОВ «Олівіас-04», фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5, висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 05 травня 2009 року № 75 на олійницю підприємця ОСОБА_5 (а.с.105-111). Вказані документи підтверджують наявність технічної можливості та відповідних ресурсів для виготовлення олії соняшникової, що була предметом поставки названими суб'єктами господарювання для ТзОВ «Еталон Ойл», а від нього - для ТзОВ «Вопак-Трейд». На підтвердження факту наявності товару в кількості 745 т ТзОВ «Еталон Ойл» надало докази зберігання та транспортування: договір оренди складського приміщення від 25 листопада 2010 року № 25/11/10-ХП, що укладений із Товариством з обмеженою відповідальністю «Херсонес» (ТзОВ «Херсонес»), про зберігання соняшникової олії в м. Херсоні на терміналі виконавця (а.с.176-178), складські довідки від 24 та 29 грудня 2010 року про зберігання 535 т олії (а.с.180-181), довідку ТзОВ «Херсонес» від 16 червня 2011 року про зберігання олії, яка пізніше була відправлена на експорт згідно з контрактами №AG114/347-10, № AG114/331-10 (а.с.179), товарно-транспортні накладні від 29 грудня 2010 року № 44, № 26, № 541965, № 541967, №541970, від 30 грудня 2010 року № 30/12/10-1 (а.с.183-188). Частина товару, що експортувалась через митний пост Миколаїв, передавалась ТзОВ «Вопак-Трейд» безпосередньо в порту призначення; на підтвердження такого способу товарообігу позивач надав копію листа фірми «Allseeds Switzerland S.A» від 15 червня 2011 року (а.с.182) про отримання на терміналі Товариства з обмеженою відповідальністю «Евері» (м. Миколаїв) олії соняшникової нерафінованої в кількості 210 т згідно з контрактом від 28 грудня 2010 року № 1221 (угоди між комісіонером позивача - ТзОВ «Кубарго» та покупцем-нерезидентом, вантажоодержувачем якого є ТзОВ «Евері»).

Зазначені документи у сукупності суд вважає належними та достатніми для підтвердження факту вчинення господарської операції: ними спростовуються твердження відповідача про те, що не підтверджено факт передачі товару під продавця до покупця.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази та наведені норми, суд приходить до висновку, що позивач документально підтвердив наявність руху активів в процесі здійснення господарської операції, зв'язок між фактом придбання і господарською діяльністю платника податку, а наявність спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції підтверджено податковими перевірками ТзОВ «Вопак-Трейд» та ТзОВ «Еталон Ойл». Таким чином, дії позивача по формуванню податкового кредиту є правомірними. В той же час відповідач не надав суду достатніх і беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення. Відтак позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи наведене, з Державного бюджету України підлягає стягненню на користь позивача 3,40 грн. судового збору, сплаченого при поданні адміністративного позову (а.с.2).

Керуючись ст.ст. 2, 11, 71, 94, 160 ч.3, 162, 163 КАС України, на підставі Закону України "Про податок на додану вартість", суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20 квітня 2011 року № .

Присудити з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Вопак-Трейд" судові витрати у сумі 3,40 грн. (три грн. 40 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 25 червня 2011 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ж.В. Каленюк