Справа № 815/5721/14
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/5721/14

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді -Кравець О.О.
судді -Запорожан Д.В.
судді - за участю секретаря Домусчі С.Д. Левицької З.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17.01.2015 р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області ,Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

06.10.2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області, та після уточнення позовних вимог просила повернути ідентифікаційний номер НОМЕР_1, повернути суму помилково сплаченого податку на доходи фізичних осіб у розмірі 63 014, 45 грн. та стягнути з відповідачів суму судового збору.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.12.2014 року було залучено в якості другого відповідача Головне управління Державної казначейської служби в Одеській області, змінивши його процесуальний статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача на - другого відповідача.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 січня 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду представник позивача - ОСОБА_6,діюча за довіреністю, подала апеляційну скаргу, в якій вважає вказану постанову прийнятою з порушенням норм процесуального та матеріального права, просила її скасувати та прийняти нову , якою задовольнити позов.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2015 року відповідача було замінено правонаступником Державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.34 -39 КАС України.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно із ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки, збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 172.1 статті 172 Податкового кодексу України, дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) не частіше одного разу протягом звітного податкового року житлового будинку, квартири або їх частини, кімнати, садового (дачного) будинку (включаючи земельну ділянку, на якій розташовані такі об'єкти, а також господарсько-побутові споруди та будівлі, розташовані на такій земельній ділянці), а також земельної ділянки, що не перевищує норми безоплатної передачі, визначеної статтею 121 Земельного кодексу України залежно від її призначення, та за умови перебування такого майна у власності платника податку понад три роки, не оподатковується.

Згідно п. 172.2 статті 172 Податкового кодексу України дохід, отриманий платником податку від продажу протягом звітного податкового року більше як одного з об'єктів нерухомості, зазначених у пункті 172.1 цієї статті, або від продажу об'єкта нерухомості, не зазначеного в пункті 172.1 цієї статті (тобто квартира, що перебувала у власності платника податку не більше трьох років), підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу

Судом 1-ої інстанції було встановлено, що 20.06.2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 було укладено договір позики, згідно умов якого ОСОБА_5 з одного боку - Позикодавець, а ОСОБА_8 з другого боку - Позичальник. Згідно п.1 договору позивачка передала, а Позичальник прийняв у власність грошові кошти у розмірі 723 573 грн., що еквівалентно 89 110 США. Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцю в строк та на умовах, передбачених вказаним договором, у строк не пізніше 20.06.2014 року. Вказаний договір був посвідчений Ткаченко І.В., приватним нотаріусом Одеського міського округу 20.06.2013 року, реєстраційний № 1054.

Також між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 20.06.2013 року було укладено іпотечний договір, згідно умов якого ОСОБА_5 - "Іпотекодержатель", з однієї сторони та ОСОБА_10, іменована "Іпотекодавець" та ОСОБА_8 іменований "Боржник", з другої сторони, керуючись положеннями ст. 18 Закону України "Про іпотеку", уклали цей договір про забезпечення виконання умов Договору позики. Іпотека за цим Договором забезпечує вимоги Іпотекодержателя щодо виконання Іпотекодателем кожного і всіх його Зобов'язань за Договором позики у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в Договорі позики, з усіма змінами і доповненнями до нього.

02.09.2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., реєстровий № 4406. Згідно умов вказаного договору ОСОБА_5 Продавець з однієї сторони, а ОСОБА_11 - Покупець з другої сторони. Відповідно до умов договору Продавець продає, а Покупець купує (приймає у власність) нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 2011 кв. м.

Відповідно до пункту 1.4 вказаного договору визначено, що право реалізації нежитлових приміщень, які є предметом Іпотечного договору, укладеного між ОСОБА_5 і ОСОБА_10 та посвідченого 20.06.2013 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ткаченко І.В., за реєстровим № 1058, виникає із застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, зазначеного в п. 6 вищевказаного Іпотечного договору, шляхом застосування процедури продажу, яка встановлена ст.38 Закону України "Про іпотеку", а саме право продажу нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, надано ОСОБА_5 від свого імені іншій особі - покупцю.

Згідно п. 3.1 договору купівлі-продажу від 02.09.2014 року продаж об'єкта купівлі-продажу, за домовленістю сторін, вчиняється за 1 260 288 грн., які Покупець перерахував на рахунок Продавця повністю до підписання договору, та саме від цієї суми позивачкою було сплачено податок на доходи фізичних осіб у розмірі 5% бази оподаткування, що становить 63 014, 45 грн., тоді, як сума позики за договором позики від 20.06.2013 року склала 723 573 грн.

Апеляційний суд вважає,що із врахуванням системного аналізу правових норм ПК України та Закону України "Про іпотеку" ,при зверненні стягнення на предмет іпотеки в рахунок забезпечення основного зобов'язання, іпотекодавець від такого способу відчуження не отримує доходу, який є об'єктом оподаткування податком з доходів фізичних осіб, звернення іпотекодержателем стягнення на предмет іпотеки є забезпеченням виконання іпотекодавцем зобов'язання за договором іпотеки, а виконання умов п. 172.1 та 172.2 статті 172 Податкового кодексу України є підставою для звільнення від оподаткування податком на доходи фізичних осіб операцій з продажу нерухомого майна( у тому числі , у розмірі що перевищує вартість зобов'язання забезпеченого іпотекою)

Таким чином,сплата ОСОБА_5 податку на доходи фізичних осіб у розмірі 63 014, 45 грн. за договором купівлі-продажу від 02.09.2014 року є безпідставною.

Згідно з п.43.3 - 43.5 ПК України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Судом апеляційної інстанції було встановлено, що ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області ,яка не була залучена судом 1-ої інстанції до участі у розгляді цієї справи ,із заявою про повернення помилково сплачених коштів вже після розгляду справи судом 1-ої інстанції .

Апеляційний суд погоджується із висновком суду 1-ої інстанції ,щодо відсутності підстав для задоволення позову, так як податковий орган ,у випадку встановлення факту помилково сплаченого податку з доходів фізичних осіб за заявою платника податку зобов'язаний підготувати висновок за формою передбаченою Порядком взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України міністерством Фінансів України 30.12.2013 № 882/1188, органи Державного казначейства України зобов'язані здійснити повернення помилково сплачених сум грошових зобов'язань, а відсутність відповідного звернення свідчить про відсутність порушення її прав та охороняємих законом інтересів .

Будь-яких належних та допустимих доказів щодо наявності вчасного звернення до податкового органу про повернення помилково сплачених коштів позивачем-апелянтом та її представником не було надано ані під час розгляду справи судом 1-ої інстанції , ані під час апеляційного розгляду.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, постановлене рішення суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми законів України та відповідає чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні апелянтом фактичних обставин і норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Виходячи з цього, апеляційний суд доходить до висновку, що не має підстав в межах доводів апеляційної скарги для скасування чи зміни постанови суду 1-ої інстанції .

Керуючись ч.1 ст. 195,196, п.1 ч.1. ст.198, 200, п.1 ч.1 ст. 205,ст. 206,210, 211, 212 , ч. 5 ст. 254 КАС України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 залишити без задоволення , а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17.01.2015 р. - без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України шляхом подання касаційної скарги протягом 20 днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції або після виготовлення повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя О.О. Кравець

Суддя Д.В.Запорожан

Суддя С.Д. Домусчі