Справа № 808/1306/15
Суддя: Дуляницька Світлана Мефодіївна
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 808/1306/15

07 квітня 2015 року 14год. 02хв. м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Дуляницької С.М., за участю секретаря судового засідання Ширшова А.А. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача: представник Кохановська О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2

до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області, третя особа: ОСОБА_4
про визнання дій незаконними та скасування державної реєстрації речового права на нерухоме майно від 13.12.2013р. за реєстровим № 4304450 , -
ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області (далі - відповідач) в якому просить: визнати дії Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області щодо здійснення державної реєстрації речового права на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 за реєстровим № 4304450 від 13.12.2013 року - незаконними; скасувати державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 (інд. номер об'єкта нерухомого майна 01), здійснену Реєстраційною службою Запорізького міського управління юстиції Запорізької області 13.12.2013 року за реєстровим №4304450.

Судом залучено до участі у справі третю особу - ОСОБА_4.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що про порушення своїх прав дізнався наприкінці лютого 2015 року, коли отримав рахунок від МПК "Основаніє" на сплату житлово-комунальних послуг за січень 2015 року, який був оформлений на ОСОБА_4. Згодом позивач з'ясував, що відповідач, на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21.10.2013 року №336/6209/13-ц пр. № 2/336/2696/2013, яким витребувано у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 квартиру, здійснив державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на квартиру, яка належала позивачу. З покликанням на норми Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 (далі - Порядок № 868), зазначає, що рішення суду про витребування майна не є таким, що встановлює та закріплює право власності за особою. А відтак, у відповідача не було належного документа щодо виникнення права власності, а тому і не було жодної законної підстави для реєстрації права власності на квартиру за іншою особою. Внаслідок неправомірних дій відповідача, позивач протиправно позбавлений права власності на нерухоме майно, яким він володів з 2011 року на законних підставах.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, позов просять задовольнити повністю.

Від відповідача надійшли письмові заперечення проти позову. Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що державному реєстратору було подано весь перелік документів, необхідних для здійснення державної реєстрації права власності. Зважаючи, що підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень на квартиру АДРЕСА_2 у державного реєстратора не було, то проведена державна реєстрація є правомірною, а рішення прийняте реєстратором є законним та вмотивованим. Просить у задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_4 або її представник в судове засідання не прибули, судом вживалися заходи щодо повідомлення третьої особи про дату, час та місце розгляду справі, однак поштова кореспонденція повернулася на адресу суду за закінченням терміну зберігання.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 26.03.2011 року між ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу (а.с.10), за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти належну продавцю квартиру АДРЕСА_3. За позивачем зареєстровано право власності на вказану квартиру (а.с.10, 11, 12).

21.10.2013 Шевченківським районним судом м.Запоріжжя прийнято заочне рішення у справі № 336/6209/13-ц, пр. 2/336/2696/2013 про витребування майна з чужого незаконного володіння, яким витребувано у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_3 (а.с.13).

13.12.2013 ОСОБА_4 через представника подано до реєстраційної служби заяву про державну реєстрацію прав власності та їх обтяжень (щодо права власності) на квартиру АДРЕСА_3 (а.с.49).

18.01.2014 державним реєстратором за результатам розгляду поданої заяви та документів, поданих для проведення державної реєстрації прав, прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 за ОСОБА_4 (а.с.63 зворот). 18.01.2014 сформовано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.64).

Даючи оцінку оскаржуваним діям та рішенням відповідача, суд зазначає таке.

Згідно позовних вимог, викладених позивачем в позовній заяві, позивач оскаржує дії відповідача щодо здійснення державної реєстрації речового права на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_5, та просить скасувати державну реєстрацію речового права на вказану квартиру.

Однак, з копії договору, яка наявна в матеріалах справи (а.с.10) вбачається, що позивачем було придбано квартиру АДРЕСА_3, а не квартиру АДРЕСА_5.

А відтак, позивачем не обґрунтовано, яким чином дії та рішення відповідача щодо здійснення державної реєстрації речового права на квартиру АДРЕСА_5 порушують права та законні інтереси позивача. Позивачем не надано суду доказів наявності у нього права власності на квартиру АДРЕСА_6.

Щодо дій та рішень відповідача з приводу здійснення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 182 ЦК, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації врегульовано нормами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV), який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Відповідно до визначених п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1952-IV повноважень, орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Повноваження державного реєстратора встановлені ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV, до яких, зокрема, належать прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та про відмову в державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень встановлений ч. 1 ст. 15 Закону № 1952-IV та полягає в наступному: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених ст. 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 1952-IV, державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Статтею 24 Закону № 1952-IV визначено виключний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав.

За відсутності підстав для відмови у державній реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про проведення державної реєстрації права.

Зважаючи, що відповідачу разом з заявою та необхідним пакетом документів представником ОСОБА_4 подано заочне рішення від 21.10.2013 року, яке набрало законної сили, державний реєстратор за відсутності підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень, правомірно прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.01.2014 № 10048316.

Щодо покликань позивача на те, що рішення суду про витребування майна з чужого незаконного володіння не є таким, що встановлює та закріплює право власності за особою суд зазначає таке.

Дійсно, відповідно до пп. 10 п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868, документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, зокрема, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Позивач вказує, що лише рішення суду, яке встановлює право власності на нерухоме майно, може бути підставою для проведення державної реєстрації права.

Однак, зазначений вище пункт Порядку № 868 вказує на рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а не виключно на рішення суду, яким встановлено право власності.

Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації.

А відтак, наведені твердження позивача спростовуються вищевказаним.

Позивачем не надано суду доказів скасування заочного рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21.10.2013 № 336/3209/13-ц.

Зважаючи, що у відповідача не було підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень на квартиру АДРЕСА_7, заочне рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21.10.2013 № 336/3209/13-ц не скасоване, суд приходить до висновку про правомірність дій та рішень відповідача щодо здійснення державної реєстрації прав вказаний об'єкт нерухомості.

З огляду на все вищенаведене, у задоволенні позову позивачу слід відмовити.

Судові витрати на користь позивача не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.М.Дуляницька