Справа № 825/1186/15-а
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 року Чернігів Справа № 825/1186/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Непочатих В.О.,

при секретарі Ул'яничеві М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Прилуцького міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття, -

В С Т А Н О В И В:

Прилуцький міськрайонний центр зайнятості звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути з відповідача незаконно виплачене матеріальне забезпечення на випадок безробіття в розмірі 1749,52 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач перебував на обліку в Прилуцькому міськрайонному центрі зайнятості в період з 17.09.2003 по 04.04.2005 та з 08.06.2012 по 06.07.2012, як безробітний, та отримував допомогу по безробіттю. Під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення було встановлено, що відповідач в період перебування на обліку в позивача був зареєстрований як фізична особа-підприємець. Тобто, відповідач приховав факт свого відношення до категорії зайнятого населення, в зв'язку з чим йому незаконно була виплачена допомога по безробіттю в розмірі 2338,52 грн., з якої 1749,52 грн. в добровільному порядку не повернуто відповідачем.

Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність та про підтримання позовних вимог.

Від відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до положень статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України справа вирішується на підставі наявних в ній доказів.

Фіксування судового засідання, відповідно до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, не здійснювалося.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.09.2003 та 15.06.2012 відповідач звернувся з заявами до позивача, в яких просив надати статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, при цьому, зазначив, зокрема, що він не зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с. 9-10).

На підставі вказаних заяв позивачем 24.09.2003 та 15.06.2012 було надано відповідачу статус безробітного, а також призначено допомогу по безробіттю, про що видані відповідні накази (а.с. 13,14).

Пунктом 18 частини другої статті 22 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань: проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників.

Згідно з абазом першим частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

При перевірці позивачем обґрунтованості виплати матеріального забезпечення відповідачу, було встановлено, що відповідач з 06.10.2000 зареєстрований як фізична особа-підприємець. Даний факт підтверджується копією акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення № 2 від 19.02.2015, копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 22-24).

Відповідно до абзацу 1 частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

20.02.2015 відповідачу було направлено лист № 01/329 (а.с. 26), яким запропоновано в добровільному порядку повернути отримані кошти в розмірі 2338,52 грн., з яких відповідачем повернуто лише 589,00 грн.

В матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем грошових коштів в розмірі 1749,52 грн., отриманих ним в якості допомоги по безробіттю.

Таким чином, суд вважає, що на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі 1749,52 грн., які були безпідставно виплачені відповідачу, як допомога по безробіттю, оскільки відповідач приховав відомості, що він відносився до категорії зайнятого населення, тобто не був безробітним в той час, коли формально перебував у такому статусі.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що адміністративний позов Прилуцького міськрайонного центру зайнятості підлягає задоволенню повністю.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов Прилуцького міськрайонного центру зайнятості - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Прилуцького міськрайонного центру зайнятості (вул. Вокзальна, 46, м. Прилуки, Чернігівська область, р/р 1006 в ГУ ДКСУ у Чернігівській області, МФО 853592, ) незаконно виплачене матеріальне забезпечення на випадок безробіття в розмірі 1749 (одна тисяча сімсот сорок дев'ять) грн. 52 коп.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.О. Непочатих