Справа № 203/730/15-а
Суддя: Казак С. Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/730/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2015 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

Головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Місюра К.А.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Шпак О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної виконавчої служби України про скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Мазур Г.І. в рамках ВВП №.07.2014 року було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 2875539 грн. 44 коп. Вважає вказану постанову неправомірною, оскільки 18.06.2013 року між ПАТ «Омега Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, у додатку до якого було включено і кредитний договір від 17.05.2006 року та іпотечний договір від 29.11.2006 року, що укладались між ним (позивачем) та ПАТ «Сведбанк» (після зміни найменування ПАТ «Омега Банк»). Судовим рішенням заборгованість за кредитним договором стягнута на користь ПАТ «Сведбанк», а новим кредитором з 18.06.2013 року став ПАТ «Дельта Банк». Таким чином ПАТ «Сведбанк» не міг бути стягувачем за виконавчим листом на дату його видачі та подачі до виконавчої служби і відкриття виконавчого провадження. А тому, це унеможливлювало добровільне виконання рішення суду. Крім того, до 03.11.2014 року, дня отримання постанови державного виконавця від 16.10.2014 року про повернення виконавчого документу стягувачеві, він не знав про наявність зазначеного виконавчого провадження. Ним, разом із майновим поручителем ОСОБА_5 в березні-квітні 2014 року було досягнуто згоди з належним кредитором в особі ПАТ «Дельта Банк» про укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя і виконання зобов'язань за кредитним договором шляхом передачі у власність банку предмета іпотеки. 02.07.2014 року між ними було укладено договір про переведення боргу, згідно якого його зобов'язання за кредитним договором перед ПАТ «Дельта Банк» було переведено на ОСОБА_5 Також 02.07.2014 року між ОСОБА_5 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, відповідно до якого у власність банку було передано земельну ділянку, заставлену за іпотечним договором, в рахунок погашення всієї заборгованості за кредитним договором. 10.07.2014 року ПАТ «Дельта Банк» було надано довідку, відповідно до якої заборгованість за кредитним договором від 17.05.2006 року станом на 09.07.2014 року відсутня. 16.07.2014 року ПАТ «Дельта Банк» подав до виконавчої служби заяву про повернення виконавчого документу стягувачеві, у якій повідомив виконавчу службу про відступлення до ПАТ «Дельта Банк» майнових прав та про відсутність заборгованості з кредитним договором. Проте 23.07.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 2875539 грн. 44 коп. Крім того, вважає. що розмір судового збору був визначений без дотримання вимог ст.28 Закону України «Про виконавче провадження». В зв'язку з цим, а також посилаючись на те, що копію оскаржуваної постанови фактично було отримано представником позивача лише 27.01.2015 року, позивач просив суд визнати поважними причини пропуску строку для звернення до суду та поновити останній, постанову від 23.07.2014 року про стягнення виконавчого збору скасувати.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просила задовольнити останній в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні з підстав, викладених в письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ч.ч.1,2 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 2 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Сведбанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором від 17.05.2007 року в сумі 28751953 грн. 46 коп. та судові витрати в сумі 3441 грн.. а всього 28755394 грн. 46 коп.

На виконання вказаного рішення судом було видано виконавчий лист, яким банком було пред'явлено для примусового виконання до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України.

08.11.2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Мазур Г.І. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №40604589 та боржнику надано строк для самостійного виконання рішення протягом семи днів з моменту винесення (отримання постанови).

23.07.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору в сумі 2875539 грн. 44 коп.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У разі якщо при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника, боржник за погодженням з державним виконавцем має право у строк до початку примусового виконання рішення реалізувати належне йому майно чи передати кошти в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом.

У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, в постанові від 23.07.2014 року державним виконавцем було встановлено строк для добровільного виконання вимог виконавчого документу протягом семи днів з моменту винесення постанови.

Разом з тим, доказів щодо отримання цієї постанови боржником ОСОБА_3 до закінчення наданого строку для самостійного виконання вимог виконавчого документу відповідачем не надано.

В той час, як представник позивача зазначила та не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні, що копію вказаної постанови вона отримала лише 27.01.2015 року, що об'єктивно перешкоджало можливості позивачу самостійно виконати вимоги за виконавчим документом в строки, передбачені ст.25 Закону України «Про виконавче провадження».

Окрім цього, суд враховує той факт, що 18.06.2013 року, тобто до пред'явлення виконавчого листа для примусового виконання та відкриття виконавчого провадження, між ПАТ «Омега Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, у додатку до якого було включено і кредитний договір від 17.05.2006 року та іпотечний договір від 29.11.2006 року, що укладались, відповідно, між ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ПАТ «Сведбанк» (після зміни найменування ПАТ «Омега Банк»).

Таким чином, на момент відкриття виконавчого провадження новим кредитором за зобов'язаннями стало ПАТ «Дельта Банк».

Також суд враховує, що 02.07.2014 року між ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про переведення боргу, згідно якого його зобов'язання за кредитним договором перед ПАТ «Дельта Банк» було переведено на ОСОБА_5

02.07.2014 року між ОСОБА_5 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, відповідно до якого у власність банку було передано земельну ділянку, заставлену за іпотечним договором, в рахунок погашення всієї заборгованості за кредитним договором.

10.07.2014 року ПАТ «Дельта Банк» було надано довідку, відповідно до якої заборгованість за кредитним договором від 17.05.2006 року станом на 09.07.2014 року відсутня.

Тобто, на момент винесення оскаржуваної постанови від 23.07.2014 року вимоги за виконавчим документом фактично були виконані.

За вказаних вище обставин, враховуючи не отримання ОСОБА_3 копії постанови про відкриття виконавчого провадження в зазначені в ній строки для самостійного виконання вимог виконавчого документу, зміну на момент відкриття виконавчого провадження кредитора у зобов'язаннях, а також погашення існуючої заборгованості за кредитним договором в повному обсязі, той факт, що примусове виконання рішення не починалось, суд приходить до висновку про безпідставність винесеної державним виконавцем постанови від 23.07.2014 року та необхідність задоволення позову ОСОБА_3 і скасування зазначено постанови.

При цьому, з урахуванням несвоєчасного отримання позивачем оскаржуваної постанови та дати її фактичного отримання та звернення до суду з позовом (27.01.2015 року та 02.02.2015 року відповідно), суд вважає, що строк для звернення до суду з позовом позивачем пропущено не було.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,11,71,160-163,181 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_3 до Державної виконавчої служби України про скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору - задовольнити.

Скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Мазура Геннадія Івановича від 23 липня 2014 року у виконавчому провадженні №40604589 про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору в сумі 2875539 грн. 44 коп.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, якщо останню не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.Ю.Казак