Справа № 821/4711/14
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 р. Справа № 821/4711/14

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шеметенко Л.П.
судді Домусчі С.Д.
судді Запорожан Д.В.

при секретарі - Гречаному В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20 січня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Командування Повітряних сил Збройних Сил України про скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративними позовами до військової частини (далі в/ч) НОМЕР_1 , Командування Повітряних Сил Збройних Сил України про:

- скасування наказу командувача Повітряних сил Збройних Сил України №178-пм від 23 серпня 2014 року (по особовому складу) про звільнення старшого прапорщика ОСОБА_1 , помічника лікаря 2058 зенітного ракетного дивізіону ( НОМЕР_2 ) 208 зенітної ракетної бригади, у відставку за пунктом «в» (за віком);

- зобов`язання в/ч НОМЕР_1 продовжити з ОСОБА_1 , помічником лікаря 2058 зенітного ракетного дивізіону (С-300ПС) 208 зенітної ракетної бригади, контракт на проходження військової служби понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації;

- поновлення ОСОБА_1 у військовому званні «старший прапорщик» з 16.01.2015 р. та на військовій службі на посаді помічника лікаря 2058 зенітного ракетного дивізіону (С-300ПС) 208 зенітного ракетної бригади в/ч НОМЕР_1 з 16.01.2015 р.;

- включення ОСОБА_1 до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення з 16.01.2015 р.;

- зобов`язання нарахувати та виплатити грошове забезпечення з дня звільнення та допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення у військовому званні та на посаді.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 року справи за вказаними позовами об`єднано в одне провадження.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказувала, що під час перебування на лікарняному їй стало відомо, що її звільнено з військової служби у відставку за віком. Відповідний наказ вона не отримала; акт про здавання справ та посади не оформлювався. На думку позивача звільнення є протиправним.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлений граничний вік перебування на військовій службі та перебування військовозобов`язаних у запасі. Позивач вже залишалась на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі та коли вона досягла 45 років з нею було укладено відповідний контракт на 5 років до 24.07.2014 р., який вже добіг кінця. Таким чином, враховуючи, що позивачу виповнилось 50 років, вона переслужила граничний вік перебування на військовій службі, та вже досягла граничного віку перебування у запасі, тому підлягає звільненню з військової служби у відставку за віком. До того ж, позивача було попереджено про звільнення з військової служби за віком, роз`яснено порядок її звільнення та проведена бесіда, однак від підписання аркушу бесіди вона відмовилась.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 20 січня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняття нової постанови про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_1 з 03.01.1991 р. проходить військову службу у Збройних Силах України, має військове звання старшого прапорщика.

24.07.2009 р. набрав чинності контракт про проходження позивачем військової служби понад граничний вік перебування на службі на 5 років (до 24.07.2014 р.).

У зв`язку з цим наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 02.06.2009р. №50-пм позивача залишено на військовій службі понад граничний вік перебування на службі до 24.07.2014 р.

26.11.2013р. в/ч НОМЕР_1 видано позивачу направлення за №879 на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до військової служби за контрактом.

Згідно із довідкою військово-лікарської комісії від 04.12.2013р. №213 позивач визнана придатною до військової служби.

27.12.2013р. в/ч НОМЕР_1 складено аркуш бесіди з позивачем з питань попередження про можливе скорочення посади та наступне звільнення. За наслідками бесіди командиром ВЧ НОМЕР_1 прийнято рішення зарахувати позивача у розпорядження командира військової частини та розглянути питання про призначення її на посаду помічника лікаря ЗРДН до закінчення терміну походження служби понад граничний вік перебування на службі до 27.04.2014р. Аркуш бесіди підписаний позивачем особисто.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 30.12.2013р. №59-пм позивача звільнено від займаних посад та зараховано у розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 з 31.12.2013р.

23.04.2014р. складено розрахунок вислуги років військовослужбовця ОСОБА_1

24.07.2014р. набув чинності Закон України від 04.07.2014р. №1589-VII «Про внесення змін до деяких законів України щодо додаткових гарантій соціального захисту військовослужбовців в особливий період», який передбачив можливість звільнення військовослужбовців у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі під час дії особливого періоду.

28.07.2014р. в/ч НОМЕР_1 складено аркуш бесіди з позивачем з питань роз`яснення порядку звільнення з лав Збройних Сил України з викладенням рішення командира - підготувати документи на звільнення за віком. В аркуші бесіди, підписаним командиром військової частини полковником ОСОБА_2 , начальником відділення особового складу майором ОСОБА_3 та капітаном ОСОБА_4 , зроблено відмітку про відмову позивача від підпису.

30.07.2014р. командиром 208 Зенітної ракетної бригади внесено подання про звільнення позивача з військової служби у відставку за п. «в» ч.6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням вимог ч.8 цієї ж статті (за віком), з правом носіння військової форми одягу.

Наказом від 04.08.2014р. №159 позивачу надано щорічну основну відпустку терміном 45 діб з 04.08.2014р.

Наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 23.08.2014р. №178-пм позивача звільнено у відставку за п. «в» ч.6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням вимог ч.8 цієї ж статті, а саме - за віком.

Наказом в/ч НОМЕР_1 від 16.01.2015р.№10 вирішено вважати позивача такою, що здала справи та посаду, а також виключено її зі списків особового складу військової частини і всіх видів забезпечення. Крім того, цим наказом вирішено виплатити позивачу щомісячну премію в розмірі 125% місячного грошового забезпечення, надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, додаткову щомісячну грошову винагороду у розмірі 60% посадового окладу за період з 01.01. по 16.01.2015р. і одноразову грошову допомогу по звільненню за 24 календарних роки служби.

Листом від 17.01.2015р. в/ч НОМЕР_1 запропонувала позивачу з`явитись до в/ч НОМЕР_1 для виплати грошових коштів, належних позивачу при звільненні. Разом з листом позивачу надіслано і витяг з наказу від 16.01.2015р.№10.

Вказані документи надіслано позивачу цінним листом з описом вкладення 17.01.2015р.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з досягненням позивачем граничного віку перебування в запасі (50 років), у відповідачів не було підстав для залишення її на військовій службі та продовження з нею контракту, що узгоджується з нормами ст.ст. 22, 26, 28 Закону України №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу». Також, суд виходив з того, що процедура звільнення була проведена без порушень прав позивача. За таких обставин, суд дійшов висновків, що позовна вимога про скасування наказу про звільнення є необґрунтованою та відповідно, є необґрунтованими інші, похідні від цієї, позовні вимоги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказується, що правових підстав для її звільнення не було. Крім того, апелянт наполягає на порушення відповідачами процедури звільнення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та не приймає доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.9 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, у яких закінчився строк військової служби, встановлений цією статтею, військова служба, а для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, - дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 цього Закону.

Згідно з останнім абзацом ч.8 ст. 26 цього Закону, під час дії особливого періоду військовослужбовці також можуть бути звільнені з військової служби з підстав, передбачених пунктами «в», «г», «е», «є», «и» частини шостої та пунктами «в», «г», «е», «є» частини сьомої цієї статті.

Пунктом «в» ч.6 ст. 26 цього Закону передбачено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі.

Відповідно до п.1 ч.1, ч.2 ст. 22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», граничний вік перебування на військовій службі встановлюється:

1) для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - до 45 років;

Військовослужбовці Збройних Сил України та інших військових формувань, які мають високу професійну підготовку, досвід практичної роботи на займаній ними посаді, визнані військово-лікарською комісією придатними за станом здоров`я для проходження військової служби, на їх прохання можуть бути залишені на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, встановлений частиною першою цієї статті, на строк до 5 років у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Таким чином, зі змісту наведених норм Закону слідує, що навіть у разі настання особливого періоду, для військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом, дія контракту не продовжується понад встановлені строки, якщо цей військовослужбовець досяг граничного віку перебування на військовій службі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, яка проходила службу за контрактом у званні «старший прапорщик», досягла граничного віку перебування на військовій службі (45 років), однак була залишена на службі понад цей строк на 5 років - до 24 липня 2014 року.

Отже, незважаючи на те, що наприкінці останнього 5-ти річного періоду служби позивача діє особливий період (з березня 2014 року), це не є підставою для залишення її на службі, що було вірно встановлено судом першої інстанції, а суперечний цьому висновку довід апеляційної скарги є необґрунтованим.

Стосовно доводів апеляційної скарги про порушення процедури звільнення, колегія суддів зазначає наступне.

Перша група цих доводів зводиться до того, що позивач мала право на залишення на службі, а хибність такого висновку була доведена вище.

Щодо інших тверджень апелянта про допущення відповідачами процедурних порушень, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість цих тверджень, а також про те, що навіть і у разі їх прийняття порушення, на які посилається апелянт, не впливають на правомірність звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з досягненням нею максимально допустимого граничного віку перебування на службі та на неможливість поновлення її на службі з проведенням виплат, на яких вона наполягає.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги як необґрунтовані та погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлено 17 квітня 2015 року.

Головуючий: Л Л.П. Шеметенко

Суддя: С.Д. Домусчі
Суддя: Д.В. Запорожан