Справа № П/811/359/15
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 року справа №П/811/359/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Брегея Р.І.,

в присутності секретаря судового засідання Осипової Н.В.,

за участі представників позивача Поповкіної Ю.В.

та відповідача Філоненка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов приватної фірми «Мур-2001» (далі - Фірма) до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів в Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до податкового органу про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20 травня 2014 року, якими збільшено суми грошових зобов'язань з податків на додану вартість на 11667 грн. та накладено штрафні санкції - 2917 грн. та і з податку на прибуток - 25134 грн. та накладено штрафну санкцію - 3064 грн.

Представник позивача підтримала вимогу заяви.

Стверджувала, що від укладення договорів з виконання робіт та поставки товарів з ПП «БВП-Буд» (далі - Підприємство) та ТОВ «Арсаон» (далі - Товариство) впродовж строку, який перевірявся податковим органом, настали реальні правові наслідки, котрі обумовлювались ними.

На її думку, Фірма правомірно сформувала в деклараціях з податку на додану вартість суми податкового кредиту за згаданими правочинами та включила у валові витрати кошти, які сплачені на підставі цих договорів.

Представник відповідача заперечив стосовно задоволення позову, мотивуючи тим, що правочини, котрі уклала Фірма з Підприємством та Товариством, не спрямовувалися на реальне настання наслідків, які обумовлювалися ними.

Доказом того, як вважає він, є акти про проведення перевірок діяльності згаданих контрагентів.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, Фірма займається господарською діяльністю, яка пов'язана із створенням об'єктів архітектури.

Для проведення такої діяльності Фірма одержала ліцензію на виконання робіт (Том 1 а.с.96-96).

03 січня 2013 року Фірма (орендар) з ОСОБА_3 (орендодавець) уклали договір оренди приміщення площею 42 кв.м, яке розташоване АДРЕСА_1 (Том 1 а.с.236-237).

05 січня, 05 лютого 2011 року Фірма (замовник) та Підприємство (виконавець) уклали договір з виконання робіт, а саме цегляної кладки та закладення вікон в ливарному цеху ВАТ «Червона зірка» (Том 1 а.с.193, 197).

Згідно податкових накладних та рахунків-фактури від 12, 27-28 січня, 08, 24 лютого 2011 року загальна вартість виконаних робіт становить 61842 грн. (з рахуванням ПДВ - 10307 грн.) (Том 1 а.с.209-210224-225, 228-229).

Фірма розрахувалась із Підприємством у безготівковій формі (Том 1 а.с.219-221).

25 лютого 2012 року Фірма (покупець) та Товариство (продавець) уклали договір поставки будівельних матеріалів (а.с.91).

01 листопада 2010 року Товариство поставило Фірмі продукцію на суму 70000 грн. (з урахуванням податку на додану вартість у сумі 11666,66 грн.).

На підтвердження реальності господарських операції Фірма надала первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, видаткові та податкові накладні від 27 лютого 2012 року (Том 1 а.с.83-86).

Перевезення товару здійснювалось ПрАТ «Автобудтехніка» за рахунок Фірми відповідно до змісту товарно-транспортних накладних від 27 лютого 2012 року (Том 1 а.с.180-181).

Фірма розрахувалась з Товариством за придбану продукцію у безготівковій формі (Том 1 а.с.87).

Придбані будівельні матеріали Фірмою використані у власній господарській діяльності при виконанні будівельних робіт. (а.с.113-118).

Впродовж з 11 по 15 квітня 2014 року відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності Фірми з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з Підприємством з січня по лютий 2011 року та з Товариством за лютий 2012 року (Том 1 а.с.19-41).

Під час перевірки ревізори досліджували первинні документи бухгалтерського та податкового обліку платника податків.

За її результатом ревізори склали акт, у якому зазначили виявлені порушення.

Так, вони зробили висновок, що правочини, котрі уклала Фірма з Підприємством та Товариством є недійсними (нікчемним), так як не спрямовувалися на настання реальних наслідків, які обумовлювалися ними.

На їх думку, доказом того є акти перевірок діяльності згаданих контрагентів.

Керівник відповідача погодився з висновками ревізорів та прийняв податкові повідомлення-рішення від 20 травня 2014 року, якими Фірмі збільшено суми грошових зобов'язань з податків на додану вартість на 11667 грн. та накладено штрафну санкцію - 2917 грн. із прибутку - 25134 грн. та накладено штрафну санкцію - 3064 грн. (Том 1 а.с.50-51).

12 липня 2011 року відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності Підприємства з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 жовтня 2010 року по 30 червня 2011 року (Том 1 а.с.121-130).

Акт перевірки містить висновок, що договори, укладені Підприємством впродовж згаданого періоду, є недійсними (нікчемними).

08 лютого 2013 року відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності Товариства з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість за березень 2011 року - вересень 2012 року (Том 1 а.с.131-159).

Акт перевірки містить висновок, що договори, укладені Товариством впродовж згаданого періоду, є недійсними (нікчемними).

За результатом проведення перевірок діяльності Підприємства та Товариства керівники податкових органів не прийняли жодних рішень негативного характеру стосовно платників податків.

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, акт перевірки це документ, в якому ревізор фіксує обставини, котрі встановив, керуючись виключно власним сприйняттям і розумінням.

Надалі акт вивчає керівник податкового органу, який і вирішує питання про погодження з його висновками.

У разі погодження з висновками, які мають негативні наслідки стосовно платника податків, посадова особа зобов'язана прийняти відповідне рішення (у письмовій формі), оскільки це єдиний спосіб реалізації компетенції суб'єкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується з системним аналізом приписів пунктів 2 та 4 статті 56 Податкового кодексу України.

Зокрема, цією нормою права передбачено, що податковий орган може прийняти, окрім податкового повідомлення-рішення, і інше рішення, яке платник податків має право оскаржити до контролюючого органу вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами проведення перевірок діяльності Підприємства та Товариства податкова інспекція не прийняла жодних рішень та не звернулася до суду з позовами про визнання недійсними договорів, котрі уклали платники податків, в тому числі і з позивачем, нехтуючи наданими повноваженнями, передбаченими Податковим кодексом України, та положеннями статті 228 Цивільного кодексу України.

А тому, суд зробив висновок, що керівник податкового органу не погодився з висновками ревізорів про недійсність правочинів, які уклало Підприємство та Товариство.

Отже, податковим органом враховані податкові зобов'язання Підприємства та Товариства з податку на додану вартість за договорами, котрі укладені з Фірмою.

Проводячи перевірку діяльності позивача, податкові ревізори посилались на акти перевірок діяльності згаданих контрагентів як незаперечні докази недійсності його правочинів.

Однак, податкові ревізори допустили помилку, оскільки думка особи (іншого ревізора) не є доказом щодо встановлення певних обставин.

Такими доказами можуть бути рішення суду про недійсність договорів, рішення податкового органу щодо застосування негативних наслідків стосовно контрагентів, яке останнім визнається як законне, вирок суду, показання свідків, тощо.

Таким чином, суд зробив висновок, що відповідач не надав доказів стосовно недійсності правочинів, які уклала Фірма з Підприємством та Товариством.

Більше того, в судовому засіданні позивач надав суду достатню кількість доказів стосовно виконання ним та його контрагентами зобов'язань за договорами.

Зокрема, суд вбачає це, проаналізувавши первинні документи бухгалтерського та податкового обліку Фірми (податкові, видаткові та товарно-транспортні накладні, виписка з банківського рахунку, акти приймання-передачі).

Оскільки, податковий орган не намагався перевірити обставини, які зафіксовані у згаданих письмових документах, тому суд не вправі ставити їх під сумнів.

Якщо б суд почав проводити перевірку з цих питань, то перейняв би на себе повноваження відповідача, що є недопустимим.

Окрім того, суд зазначає, що, коли державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретним платником податків, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку.

Отже, Фірма включила до податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат суми коштів за договорами, укладеними з Підприємством та Товариством, відповідно до приписів статей 138 та 198 Податкового кодексу України (датою виникнення права на податковий кредит та включення коштів до валових витрат є дата отримання платником податку товару (робіт), що підтверджено податковою накладною).

За таких обставин рішення податкового органу є протиправними.

А тому, їх належить скасувати, задовільнивши позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів у Кіровоградській області від 20 травня 2014 року, яким приватній фірмі «Мур-2001» збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на суму 11667 грн. та накладено штрафну санкцію - 2917 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів у Кіровоградській області від 20 травня 2014 року, яким приватній фірмі «Мур-2001» збільшено суму грошових зобов'язань з податку на прибуток на 25134 грн. та накладено штрафну санкцію - 3064 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь приватної фірми «Мур-2001» судові витрати в сумі 182,70 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Повний текст постанови виготовлено 20 квітня 2015 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І.Брегей