Справа № 487/236/15-а
Суддя: Павлова Ж. П.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/236/15-а
Провадження № 2-а/487/43/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2015 року .

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П., при секретарі Сочивко І.О. розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання дій протиправними та нарахування недоплачених виплат,

В С Т А Н О В И В:

16.01.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання дій протиправними та нарахування недоплачених виплат.

Свій позов мотивує тим, що йому, як інваліду війни 2-ї групи відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня має виплачуватись разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. В порушення вимог даного закону відповідач виплатив йому разову грошову допомогу у меншому розмірі. Просить суд визнати дії відповідача протиправними та зобов'язати відповідача виплатити йому щорічну разову грошову допомогу за період з 2012 року по 2014 рік в розмірі восьми мінімальних заробітних плат.

Ухвалою суду від 01.04.2015 року позовні вимоги позивача про виплату надбавки за період за 2012-2013 роки залишені без розгляду.

У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволені відмовити, в подальшому у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом війни ІІ групи, що підтверджується копією дубліката посвідчення серії НОМЕР_1 від 31.10.2013 року, та у відповідності до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком.

В 2014 році позивач отримав щорічну разову грошову допомогу у розмірі 2250 грн.

У листопаді 2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату йому різниці між належною йому до сплати сумою разової грошової допомоги до 5 травня та фактично виплаченою сумою. У своєму листі від 11.12.2014 року № Д-Б-1537-1/з відповідач відмовив позивачу у сплаті такої різниці.

Водночас, ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в редакції від 25.12.1998 року, яка набрала чинності з 27.05.1999 року було визначено, що щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до змін внесених до п. 20 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року, внесених до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", які набрали чинності з 01 січня 2008 року передбачалося, що щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Положення пункту 20 розділу II втратили чинність, як такі, що не є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007визначено, що відповідно до частини третьої статті 22, статті 64 Конституції України право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк. Оскільки предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, Бюджетному кодексі України, то цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України.

Натомість Кабінет Міністрів України у п. 1 ч. 1 постанови № 102 від 16 квітня 2014 року встановив, що у 2014 році виплата разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та ";Про жертви нацистських переслідувань", зокрема, інвалідам війни ІІ групи здійснюється у розмірі 2250 гривень, тобто у розмірі меншому, ніж це було передбачено частиною п'ятою статті 13 Закону № 3551-XII.

Частиною 1 статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя статті 22 Конституції України).

Згідно із ст. 4 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Згідно із ст. 7 вищевказаного Закону, визначений перелік осіб, які належать до інвалідів війни.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 вищевказаного Закону, нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Отже, правовідносини щодо виплати позивачеві грошової допомоги за 2014 рік, а також розмір цієї виплати регулювалися Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

З урахуванням загально-правових засад пріоритетності закону над урядовими нормативними актами, суд приходить до висновку щодо необхідності застосування до спірних правовідносин ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", як нормативно-правового акта, що має вищу юридичну силу у порівнянні з Постановою Кабінету Міністрів України № 102 від 16 квітня 2014 року, якою істотно звужено обсяг встановлених законом прав позивача щодо отримання грошової допомоги. Крім того, на час виплати допомоги зміни до вказаних статей Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" Верховною Радою України не вносились, вона не визнана неконституційною, будь-яких інших законодавчих актів щодо визначення розміру щорічної грошової допомоги до 05 травня не приймалося.

Розмір мінімальної пенсії за віком передбачено ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і встановлено у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами. - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання).

Таким чином, суд вважає, що бездіяльність Департаменту праці та соціального захисту населення Виконкому Миколаївської міської ради щодо не призначення щорічної разової грошової допомоги до 5 травня позивачеві у відповідних розмірах згідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2014 рік потрібно визнати протиправною та зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачеві щорічну разову допомогу до 5 травня як інваліду війни 2 групи у розмірах, передбачених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" за 2014 рік в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком з урахуванням виплаченої суми.

Також необхідно зазначити, що суд не наділений правом на призначення та визначення розміру належних виплат замість суб'єкту владних повноважень, ці дії відносяться до виключної компетенції суб'єкту владних повноважень - відповідача, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача конкретної визначеної суми.

Керуючись ст. ст.7-12,86,159,161-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання дій протиправними та нарахування недоплачених виплат - задовольнити.

Зобов'язати Департамент праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної разової допомоги до 5 травня за 2014 рік відповідно до ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни і гарантії їх соціального захисту" в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, що визначається відповідно до ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за 2014 рік, з урахуванням фактично проведених виплат.

Постанова набирає чинності через 10 днів з моменту її проголошення. Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва в строк та порядок, передбачений ст.186 КАС України.

Суддя: Ж.П.Павлова