Справа № 804/2841/15
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2015-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2015 р. Справа № 804/2841/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛуніної О.С.
при секретаріГамовій Л.І.
позивача - представника відповідача - ОСОБА_3 Неруша О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту, -
У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якому просив:
- скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Березкіної Т.А. від 17 квітня 2014 року «Про арешт коштів боржника» по виконавчій справі № 42679256 на примусове виконання виконавчого листа № 2а/0470/12, виданого 30.04.2013 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом про стягнення до бюджету кошти Криворізького міського комунального підприємства «Міськліфт» (КМКП «Міськліфт») з рахунків у банках, обслуговуючих платників податків у розмірі податкового боргу на загальну суму 4 374 282,42 грн., в т.ч. 4 159 449,81 грн. податку на додану вартість та 214 832,61 грн. податку на доходи фізичних осіб.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27.03.2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Березкіною Т.А., в порядку ст. ст. 19, 21, 25 Закону України «Про виконавче провадження», відкрито виконавче провадження ВП №42679256, в рамках даного виконавчого провадження винесено постанову від 17.04.2014 року про накладення арешту на кошти боржника та 26.11.2014 року винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачеві. Проте, арешт з коштів боржника знято так і не було. Тому позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом за захистом своїх законних прав та інтересів.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, надав письмові заперечення у яких зазначив, що у зв'язку з тим, що на час винесення постанови про повернення виконавчого документа, сума нестягнутого на користь держави виконавчого збору складала 426 861,48 грн., то арешт з рахунку боржника не було знято, а постанову про стягнення виконавчого збору виділено в окреме провадження та направлено для виконання за належністю - до Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне у задоволенні адміністративного позову відмовити виходячи з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 30.04.2013 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом Криворізькій Центральній об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області видано виконавчий лист № 2а/0470/12 про стягнення до бюджету коштів Криворізького міського комунального підприємства «Міськліфт» з рахунків у банках обслуговуючих платника податків у розмірі податкового боргу на загальну суму 4 374 282,42 грн., в тому числі 4 159 449,81 грн. Податку на додану вартість та 214 832,61 грн. податку на доходи фізичних осіб.
На підставі даного виконавчого листа 27.03.2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Березкіною Т.А., в порядку ст. ст. 19, 21, 25 Закону України «Про виконавче провадження», відкрито виконавче провадження ВП №42679256.
Так, у пункті 2 зазначеної постанови, державним виконавцем вказано про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови, згідно ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження».
У зв'язку з ненаданням боржником до відділу примусового виконання рішень інформації щодо виконання відповідного судового рішення, державним виконавцем в порядку ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» розпочато примусове виконання та 17.04.2014 року винесено постанову №42679256 про арешт коштів боржника - КМКП «Міськліфт».
Згідно п.1 ч.1 ст.32 Закону України «Про виконавче провадження», заходом примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.
Частиною 2 ст.57 Закону встановлено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, в тому числі, шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.
Судом встановлено, що у зв'язку з невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений для самостійного його виконання, 17.04.2014 року державним виконавцем винесено постанову № 42679256 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 437 428,24 грн.
Згідно ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом та ЗУ «Про виконавче провадження».
Так, резолютивною частиною виконавчого документа встановлено спосіб виконання відповідного рішення, а саме: стягнення до бюджету коштів КМКП «Міськліфт» з рахунків у банках обслуговуючих платника податків.
Згідно ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії по виконанню рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Судом встановлено, що в термін, передбачений Законом, державним виконавцем здійснено заходів, встановлених виконавчим документом, але стягнутих з рахунку боржника грошових коштів для погашення боргу за рішенням суду виявилося недостатньо, у зв'язку з чим, державним виконавцем направлено подання до суду про зміну способу і порядку виконання рішення.
Проте, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.10.2014 року у справі №479вр-14/2а/0470/2081/12, у зміні способу, встановленого рішенням, на стягнення заборгованості до бюджету з КМКП «Міськліфт» за рахунок будь-яких коштів боржника, у тому числі отриманих від реалізації майна боржника, державному виконавцю відмовлено та зазначено, що виконання даного рішення суду здійснюється в порядку, встановленому Податковим кодексом України.
Внаслідок чого, 26.11.2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.
Таким чином, на час винесення постанови про повернення виконавчого документа, сума нестягнутого на користь держави виконавчого збору складала 426 861,48 грн., у зв'язку з чим, арешт з рахунку боржника не знято, а постанову про стягнення виконавчого збору виділено в окреме провадження та направлено для виконання за належністю - до Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ.
Відповідно до ч. 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що боржником за виконавчим провадженням ВП №42679256 є саме підприємство КМКП «Міськліфт», постановою державного виконавця накладено арешт на кошти саме підприємства КМКП «Міськліфт», тоді як з позовом до суду звернувся ОСОБА_3 як фізична особа, який не є учасником даного виконавчого провадження, а є лише представником підприємства.
Так, згідно ч. 7 ст. 56 КАС України, законним представником органу, підприємства, установи, організації в суді є його керівник чи інша особа, уповноважена законом, положенням, статутом.
Пунктом 11 Постанови Пленуму ВАСУ «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» від 13.12.2010 №3, передбачено, що судам необхідно мати на увазі, що всі адміністративні справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, вчинених під час проведення виконавчих дій, розглядаються з особливостями, встановленими статтею 181 КАС України.
Відповідно до ст. 181 КАС України, позивачами у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби можуть бути учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, котрі вважають, що рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси.
Сторонами у виконавчому провадженні, відповідно до ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або
юридична особа, визначена виконавчим документом,
Крім того, у КАС України термін позивач вживається, зокрема, як особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.
Таким чином, враховуючи що позов поданий за захист прав та інтересів КМКП «Міськліфт», як юридичної особи, судом не встановлено, що дії відповідача торкнулись сфери прав та інтересів або порушили права саме ОСОБА_3, який є позивачем у цій справі, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 про зняття арешту є такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 11, 71, 72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 30 березня 2015 року.

Суддя О.С. Луніна