Справа № 808/8208/14
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року 11:55Справа № 808/8208/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Заболотньої Н.Ю. та представників

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

третьої особи 1: Хлистунова О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Матвіївка»

до Реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції

Запорізької області

третя особа 1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Александр-Агро 3»

третя особа 2 ОСОБА_4

про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання

вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2014 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Матвіївка» (далі - позивач, ТОВ «Агрофірма «Матвіївка») до Реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області (далі - відповідач), треті особи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Александр-Агро 3» (далі - третя особа 1, ТОВ «Александр-Агро 3») та ОСОБА_4 (далі - тертя особа 2, ОСОБА_4.), в якому позивач просить суд:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо реєстрації договору оренди землі №492 від 03.10.2014, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Александр-Агро 3»;

- скасувати рішення відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №16376252 від 10.10.2014;

- зобов'язати відповідача скасувати державну реєстрацію договору оренди землі №492 від 03.10.2014 укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Александр-Агро 3», зареєстрованого на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №16376252 від 10.10.2014.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивачем ще 10.11.2006 р. було укладено договір оренди земельної ділянки з ОСОБА_4 строком на 10 років, який було зареєстровано у Запорізькій регіональній філії центру Державного земельного кадастру (запис від 24.07.2009 р. за №04), разом з тим, відповідачем не правомірно зареєстровано договір оренди земельної ділянки №492 від 03.10.2014 р. укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Александр-Агро 3» та прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №16376252 від 10.10.2014, на одну і ту саму земельну ділянку щодо якої не сплив строк дії договору оренди укладеного між ТОВ «Агрофірма «Матвіївка» та ОСОБА_4 Зазначає, що на момент прийняття оскаржуваного рішення договір оренди земельної ділянки укладений між ТОВ «Агрофірма «Матвіївка» та ОСОБА_4 не було визнано не дійсним в судовому порядку, та не було розірвано сторонами, а відтак відповідач зареєструвавши договір оренди земельної ділянки №492 від 03.10.2014 р. укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Александр-Агро 3» фактично вчинив подвійну реєстрацію права користування на одну і ту саму земельну ділянку за різними суб'єктами господарювання. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечує. В обґрунтування заперечень зазначає, що під час реєстрації договору оренди земельної ділянки №492 від 03.10.2014 р., укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Александр-Агро 3», державним реєстратором було перевірено наявність/відсутність будь-яких обтяжень на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_4, та в ході перевірки не було встановлено зареєстрованих прав на користування вказаною земельною ділянкою. Зазначає, що відповідач звертався до відділу Держземагентства у Вільнянському районі Запорізької області з запитом про надання інформації про наявність зареєстрованого права користування спірною земельною ділянкою, проте, відповіді на вказаний запит отримано не було. Також, відповідач зазначив, що ОСОБА_4, у договорі оренди земельної ділянки №492 від 03.10.2014 р. вказала, що на дату підписання договору вказана земельна ділянка не перебуває в оренді у іншого орендатора та інших договорів оренди на дану земельну ділянку, підписаних орендодавцем або уповноваженою ним особою, не існує. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи 1 проти позову заперечує. В обґрунтування заперечень зазначає, що між ним та третьою особою 2 законно укладено договір оренди земельної ділянки №492 від 03.10.2014 р., який було зареєстровано відповідачем, а договір укладений позивачем 10.11.2006 р. не можна вважати правомірним, оскільки його не було зареєстровано в порядку передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третя особа 2 в судове засідання не з'явилась, письмові пояснення по суті позовних вимог не надала, про причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 10.11.2006 р. між СВК «Агрофірма «Матвіївка» (правонаступник - ТОВ «Агрофірма «Матвіївка») - орендар та ОСОБА_5 - орендодавець укладено договір оренди землі. Відповідно до умов договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування земельну ділянку загальною площею 3,6398 га, яка розташована на території Матвіївської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, кадастровий номер НОМЕР_1 (далі - спірна земельна ділянка), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно пункту 8 договору, вказаний договір укладено строком на 10 років.

Вказана земельна ділянка була передана у користування позивачу відповідно до акту прийому-передачі від 10.11.2006 р.

24 липня 2009 року вищевказаний договір оренди земельної ділянки зареєстровано у Запорізькій регіональній філії центру Державного земельного кадастру за номером 04.

В жовтні 2014 року на адресу позивача надійшла претензія від третьої особи 1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою загальною площею 3,6398 га, яка розташована на території Матвіївської сільської ради Вільнянського району Запорізької області.

З вказаної претензії позивач дізнався, що 03.10.2014 р. між ОСОБА_5 та ТОВ «Александр-Агро 3» укладено договір оренди земельної ділянки №492 від 03.10.2014 р., на спірну земельну ділянку, яка перебувала у користуванні позивача, який зареєстрований відповідачем, відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №16376252 від 10.10.2014 р.

Позивач, не погодившись з діями та рішенням відповідача, звернувся з позовом до суду.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент укладання договору оренди від 10.11.2006 р.) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Згідно ст.18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Згідно до ст.125 Земельного кодексу України (у редакції, яка була чинною на момент укладання договору оренди від 10.11.2006 р.) право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Таким чином, на момент укладання договору оренди землі від 10.11.2006 р., право оренди земельної ділянки виникало з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

З матеріалів справи судом встановлено, що 24.07.2009 Запорізькою регіональною філією «Центр ДЗК» договір оренди укладений між позивачем та ОСОБА_5 був зареєстрований, про що у державному реєстрі земель та Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі №0001 (розділ книги 4АА 004285), вчинений запис за №04.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач на законних підставах набув права користуватися спірною земельною ділянкою після реєстрації договору оренди Запорізькою регіональною філією «Центр ДЗК».

Крім того, з наданої позивачем до матеріалів справи відповіді управління Держземагентства у Вільнянському районі Запорізької області №19-28-0.4-1309/2-15 від 13.02.2015 р., судом встановлено, що в Державному реєстрі земель, інформація з якого, в подальшому, була перенесена до Державного земельного кадастру, відомості щодо земельної ділянки (кадастровий НОМЕР_1), та укладеного договору оренди між позивачем та ОСОБА_5, не скасовувались.

Разом з тим, 03.10.2014 р. між ОСОБА_4 та ТОВ «Александр-Агро 3» укладено договір оренди земельної ділянки №492, відповідно до якого ОСОБА_5 передала у користування ТОВ «Александр-Агро 3» спірну ділянку строком на 10 років. Вказаний договір було зареєстровано рішенням Реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №16376252 від 10.10.2014.

Таким чином, відповідачем до закінчення строку дії договору оренди укладеного між позивачем та ОСОБА_4, зареєстровано договір про передачу спірної земельної ділянки ТОВ «Александр-Агро 3».

Суд зазначає, що пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 № 4152-VI) передбачено, що з 01.01.2013 державна реєстрація прав на нерухоме майно здійснюється в порядку, визначеному цим Законом. Абзацом третім частини першої статті 2 Закону встановлено, що Державний реєстр речових прав на нерухоме майно є єдиною державною інформаційною системою, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Указом Президента України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну реєстраційну службу України, поклавши на цю Службу функції з реалізації державної політики у сфері реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, у сфері реєстрації релігійних організацій, а також функції Міністерства юстиції України з реалізації державної політики у сфері реєстрації.

Враховуючи викладене, починаючи з 01.01.2013 саме на Державну реєстраційну службу України покладено обов'язок здійснювати реєстрацію, серед іншого, договорів оренди земельних ділянок. Проте, при утворенні Державної реєстраційної служби нормативно не закріплено порядок перенесення відомостей з реєстрів Державного земельного кадастру до новостворених реєстрів Державної реєстраційної служби.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ з метою обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку.

Відповідно до п.8.1 ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

Крім того, листом Державної реєстраційної служби України від 06.08.2013 №2951/05-15-13 «Щодо запобігання випадкам подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними правонабувачами», роз'яснено, що з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або вiдсутнiсть зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013, зокрема виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

Враховуючи викладене, суд зазначає, що саме на державного реєстратора, який проводить державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку, покладається обов'язок встановити наявність/відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013.

З пояснень представника відповідача судом встановлено, що відповідач звертався з запитом до управління Держземагентства у Вільнянському районі Запорізької області з запитом про надання інформації щодо спірної земельної ділянки, але відповіді на запит не отримав у зв'язку з чим здійснив державну реєстрацію договору оренди №492 від 03.10.2014 р.

Разом з тим, суд не може погодитись з такими діями відповідача, оскільки обов'язок державного реєстратора, передбачений п.8.1 ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», полягає не в формальному направлені запиту до органів, що здійснювали реєстрацію до 01.01.2013, а в реальному отримані інформації про наявність реєстрації права оренди на земельну ділянку, що виникла до 01.01.2013.

Не отримавши відповідь від управління Держземагентства у Вільнянському районі Запорізької області відповідач повинен був вжити інших заходів для встановлення факту передачі спірної земельної ділянки в оренду, серед іншого, звернутися до управління Держземагентства у Вільнянському районі Запорізької області з повторним запитом, тощо.

Суд зазначає, що відповідач здійснивши реєстрацію договору оренди №492 від 03.10.2014 р. фактично позбавив позивача законного права використовувати орендовану земельну ділянку та фактично припинив дію договору укладеного 10.11.2006 р. між позивачем та ОСОБА_4, що суперечить вимогам чинного законодавства України, зокрема, ст.31 Закону України «Про оренду землі».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про неправомірність дій відповідача щодо реєстрації договору оренди землі №492 від 03.10.2014, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Александр-Агро 3», та наявність підстав для скасування рішення відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №16376252 від 10.10.2014.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача скасувати державну реєстрацію договору оренди землі №492 від 03.10.2014 укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Александр-Агро 3», зареєстрованого на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №16376252 від 10.10.2014, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що оскільки судом скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №16376252 від 10.10.2014, відповідач зобов'язаний внести до Державного реєстру прав запис про скасування державної реєстрації прав, а тому вище вказана вимога є передчасною та такою, що задоволенню не підлягає.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем недоведено правомірність своїх дій та ріщшення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що при прийнятті рішення відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Матвіївка».

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Матвіївка» задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області щодо реєстрації договору оренди землі №492 від 03.10.2014, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Александр-Агро 3».

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №16376252 від 10.10.2014.

4. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

5. Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Матвіївка» судовий збір у розмірі 48 (сорока восьми) гривень 72 копійок.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П.Бойченко