Справа № 344/10411/14-а
Суддя: Сеник Р.П.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року Справа № 11141/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2014 року у справі № 344/10411/14-а за позовом ОСОБА_1до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :

15 липня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську, скасування рішення управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську № 200/4-8 від 07.07.2014 року про відмову у перерахунку раніше призначеної пенсії у зв'язку із збільшенням посадового окладу в розмірі 90%, зобов'язання провести з 01.07.2012 року перерахунок раніше призначеної пенсії в розмірі 90%.

Позовні вимоги мотивує тим, що позивачу при виході на пенсію у 2010 році управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську була нарахована пенсія у розмірі 86 % від суми місячного (чинного заробітку), з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, при стажі роботи понад 13 років на посадах прокурорів та слідчих прокуратури в сумі 3322,32 грн. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів Українивід 31.05.2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов праці працівників прокуратури» працівникам прокуратури збільшено посадові оклади. З 04 лютого 2013 року позивачу було зроблено перерахунок раніше призначеної пенсії, проте у розмірі 80% із заробітку зазначеного у довідці прокуратури від 16.10.2012 станом на 14 червня 2012 року у розмірі 4267,30 грн., що є неправомірним у зв'язку з тим, що норми про застосування при визначенні розміру пенсії положень ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції, чинній на час набрання Постановою Кабінету Міністрів Українивід 31.05.2012 року № 505, тобто в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року в Закону України «Про державну службу» немає. 04.07.2014 року позивач звернувся повторно із заявою про перерахунок пенсії в розмірі 90 % від заробітної плати, оскільки на час подання заяви у 2012 році його стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури перевищував 15 років і перерахунок пенсії необхідно було провести у розмірі 90%, оскільки відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 26.07.2001 року №2663-ш (2663-14) прокурорам і слідчим за кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2%, але не більше 90 % від сумимі сячного (чинного) заробітку.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2014 року у позові задоволено.

Визнано неправомірною відмову УПФ в м. Івано-Франківську від 07.07.2014 року № 200/4-8 щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1, відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та незаконним розпорядження УПФ в м. Івано-Франківську 806796 від 04.02.2013 року про перерахунок пенсії ОСОБА_1, згідно якого перерахунок проведено з розрахунку пенсії в розмірі 80% від заробітку; зобов'язано УПФ в м. Івано-Франківську провести перерахунок основного розміру призначеної пенсії ОСОБА_1 за вислугу років у зв'язку із підвищенням заробітної плати відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону від 12.07.2001 року 2663-111 ( 2663-14) в розмірі 90 % від суми місячного заробітку з урахуванням поданої ОСОБА_1 довідки від 16.10.2012 року про новий посадовий оклад. Перерахунок провести з 01.07.2012 року.

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таке, що неповно відображає обставини, які мають істотне значення для даної справи.

Просить скасувати постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2014 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію в управлінні Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську.

З 04.02.2013 року відповідачем проведено перерахунокпенсії ОСОБА_1 у зв'язку з прийняттям Постанови № 505 від 31.05.2012 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» Кабінету Міністрів України.

Внаслідок такого перерахунку ОСОБА_1 управлінням Пенсійного фонду України в містіІвано-Франківськувиплачуваласьпенсія у розмірі 80 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників органів прокуратури.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, щоу відповідності до ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Зогляду на відсутність у Постанові № 505 від 31.05.2012 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» Кабінету Міністрів Україниположення про перерахунок щомісячного грошового утримання працівника прокуратури, а також на те, що саме на органи ПФУ покладений обов'язок виплати пенсії у відповідності до закону, як належний спосіб захисту порушеного права позивача слід визначити зобов'язання відповідача здійснити перерахунок позивачу пенсії у розмірі 90 відсотків.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи проте є лише частково вірними з таких міркувань.

У відповідності до ч.2 ст.99 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки стосовно не нарахованих пенсій ніякими нормативно-правовими актами, крім КАС України, не визначено строк звернення до суду, то під час вирішення спорів, які виникають із вказаних правовідносин слід застосовувати шестимісячний строк звернення до суду.

Оскільки, позивач звернувся до суду із позовною заявою лише 15.07.2014, а позовні вимоги заявлені ним з липня 2012 року, доказів того, що ним був пропущений строк для звернення до суду з поважних причин не надано, апеляційний суд приходить до висновку про те, що адміністративний позов в частині зобов'язання провести перерахунок пенсії з 01.07.2012 по 14.01.2014 включно слід залишити без розгляду у зв'язку із пропуском строку звернення до адміністративного суду без поважних причин.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції Українивипливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорівта слідчих визначено ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, редакція якої неодноразово змінювалась.

Так, відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 01.10.2011, внесено зміни до ст.50-1 Закону №1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Відповідно до ст.50-1 Закону №1789-ХІІ у редакції Закону №3668-VІ прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 01.10.2011 положення ч.1 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом №3668-VІ.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини 13 та 18 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до ч.13 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з ч.18 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відтак, враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Зміни внесені Законом №3668-VІ до ст.50-1 Закону №1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є ч.13 та ч.18 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Закону №3668-VІ не зазнали.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, апеляційний суд виходить із того, що згідно зі ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно дост.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішенням Верховного Суду України, зокрема, з постановою від 10 грудня 2013 року в справі №21-420а13.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій спростовуються встановленими судом апеляційної інстанції обставинами та наявними в матеріалах справи доказами.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про підставність позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій УПФ щодо відмови провести перерахунок та виплату призначеної йому пенсії за вислугу років виходячи із розміру 90% місячного заробітку та зобов'язання провести такий перерахунок призначеної йому пенсії за вислугу років виходячи із розміру 90% місячного заробітку з 15.01.2014 до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну або припинення спірних правовідносин, з врахуванням виплачених сум.

З огляду на викладене, оскільки постанова суду першої інстанції прийнята з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, то апеляційну скаргу належить задовольнити частково, а оскаржувану постанову слід скасувати та прийняти нову постанову.

Керуючись ст.ст. 195-197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2014 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську в частині позовних вимог з з 01.07.2012 року по 14.01.2014 року включно залишити без розгляду.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську щодо відмови провести перерахунок раніше призначеної пенсії у розмірі 90% в зв'язку із збільшенням посадового окладу.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську провести перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років виходячи із розміру 90% місячного заробітку з 15.01.2014 року до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну або припинення спірних правовідносин, та з врахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позову відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Р.П. Сеник

Судді : Я.С. Попко

Р.Б. Хобор