Справа № 127/690/15-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

15 квітня 2015 року м. Київ К/800/17255/15

Суддя Вищого адміністративного суду України Смокович М.І., розглянувши касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про визнання відмови у перерахунку пенсії неправомірною та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії за вислугу років з розрахунку 90 % від суми заробітної плати.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2015 року, позовні вимоги задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1, виходячи з 90 % від суми щомісячного заробітку.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці провести перерахунок та виплату пенсії позивачу з дня звернення щодо перерахунку пенсії, тобто з 15 грудня 2014 року відповідно до вимог статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", виходячи з розрахунку 90 % на підставі довідки Прокуратури Вінницької області № 18/38 від 14 серпня 2012 року, виплатити недоплачену суму.

В іншій частині адміністративного позову - відмовлено.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга, в якій скаржник просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2015 року, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

З оскаржуваного судового рішення вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Вінниці та у зв'язку із звільненням отримував призначену пенсію за вислугою років у відповідності до вимог статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру".

Однак, перерахунок розміру пенсії відповідачем здійснювався із розрахунку 80 % від суми середньомісячної заробітної плати за відповідною посадою, хоча стаж позивача на прокурорських посадах становить більше 30 років.

У зв'язку з цим, позивач звернувся в Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці із заявою про проведення перерахунку пенсії позивачу відповідно до вимог статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", виходячи з розрахунку 90 % від місячного заробітку за відповідною посадою.

Враховуючи зазначені обставини, рішення Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці, яким позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії з розрахунком 90 % від суми заробітної плати, суди попередніх інстанції визнано незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, які відповідають усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ та встановленій практиці Верховного Суду України (№ 21-420а13 від 10.12.2013 року), такий висновок судів попередніх інстанцій відповідає обставинам справи та положенням статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", в якій передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

01 жовтня 2011 року положення частини 1 статті 50-1Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку із внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ, а з моменту вступу в законну силу Закону № 1166-VІІ втратили чинність положення статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, щодо призначення пенсії прокурорам в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески.

Разом з цим, підстави та порядок перерахунку пенсії прокурорам регулюють частини 13 та 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Законів № 3668-VІ та № 1789-ХІІ не зазнали змін.

З наведеного вбачається, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ним права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Згідно із статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускаються звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв'язку із ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

За таких обставин у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись частинами 5, 6 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого

адміністративного суду України М.І. Смокович

Суддя М.І. Смокович