Справа № 2а/1519/6647/2011
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 2а/1519/6647/2011

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Плавич І.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 05 березня 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси про стягнення щорічної допомоги на оздоровлення учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, -

В С Т А Н О В И В:

21 вересня 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення за період з 2005 року по 2009 рік та забезпечити її виплату відповідно до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 15 750 гривень; зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язати відповідача виплатити моральну шкоду в розмірі 10000 гривень.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2009 року вищезазначений позов був повернутий позивачу. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2011 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена, ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2009 року скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

14 грудня 2011року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси адміністративна позовна заява позивача до Управління соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси про стягнення щорічної допомоги на оздоровлення учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС за період з 2005 року по 31 березня 2009 року була залишена без розгляду, у зв'язку з пропуском строку звернення до суду з адміністративним позовом.

14 грудня 2011 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси відкрито скорочене провадження у справі за адміністративним позовом позивача про стягнення щорічної допомоги на оздоровлення учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС за період з 01 квітня 2009 року. Відповідачу було запропоновано подати у десятиденний строк з дня отримання ухвали, письмові заперечення проти позову. Однак від відповідача заперечень проти позову на адресу суду не надійшло.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2011 року позовні вимогиОСОБА_1 задоволено частково. Визнано дії Управління соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси щодо невиплати ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги на оздоровлення в розмірі, встановленому Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2009 рік неправомірними. Зобов'язано Управління соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси провести нарахування та виплату ОСОБА_1 невиплаченої суми на оздоровлення за 2009 рік відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з п'яти мінімальних заробітних плат на час їх виплат за відповідний період.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2011 року про залишення частини вимог за період з 2005 року по 31 березня 2009 року без розгляду. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2013 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена, ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2011 року скасована, постановлена нову ухвалу про залишення без розгляду частини вимог за період з 2005 року по 21 вересня 2008 року, у зв'язку з чим справу направлена до суду першої інстанції для решти вимог ОСОБА_1, а саме: за період з 22 вересня 2008 року по 01 квітня 2009 року.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 05 березня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано дії Управління соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси щодо невиплати ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги на оздоровлення в розмірі, встановленому Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 22 вересня 2008 року по 01 квітня 2009 року неправомірними. Зобов'язано Управління соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси провести нарахування та виплату ОСОБА_1 невиплаченої суми на оздоровлення за період з 22 вересня 2008 року по 01 квітня 2009 року відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з п'яти мінімальних заробітних плат на час їх виплат за відповідний період.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати.

Судом першої інстанції справа була розглянута в порядку скороченого провадження, в зв'язку з чим, відповідно до ч. 8 ст. 183-2 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції розглядається апеляційним судом в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач має статус громадянина, що постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії і відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 29 квітня 1993 року і має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач звертався до УСЗН в Малиновському районі міста Одеси про перерахунок виплачених йому сум, однак позивачу було роз'яснено, що виплата допомоги проведена відповідно до чинного законодавства.

Судом першої інстанції також встановлено, що виплата щорічної грошової допомоги позивачу проводилась з 2005 по 2009 роки у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836.

Розмір мінімальної заробітної плати на 1998, 1999 роки встановлювався законами України про встановлення величини вартості межі малозабезпеченості та розміру мінімальної заробітної плати на відповідні роки, на 2000-2003 роки - законами України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на відповідні роки, на 2004-2011 роки - законами України про державний бюджет на відповідні роки.

Водночас суми, з яких здійснювався розрахунок виплат позивачу, передбачених Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визначалися згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зазначеними постановами, всупереч вимогам Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (який встановив розмір щорічної допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати), установлено конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі.

Задовольняючи адміністративний позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

Дія положень ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було зупинено на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із п. 30 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Зупинення дії положень ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачене п. 30 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року, № 6-рп/2007.

Зміни, внесені п/п. 11 п. 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року, №10-рп/2008.

Згідно ст. 147 Конституції України, Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України.

Згідно з положеннями ст. 9 ч. 4 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення позивачу, застосуванню підлягає ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з якої вбачається, що при визначенні розміру виплат за основу їх нарахування береться мінімальна заробітна плата, а не вищезгадані постанови Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 836 від 26 липня 1996 року та «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 562 від 12 липня 2005 року, які істотно звужують обсяг встановлених прав і гарантій позивача. Крім того, розмір виплат, передбачених цими постановами, не відповідає визначеному Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміру, кратному мінімальній заробітній платі, яка збільшувалася у різні часи законами України «Про встановлення мінімальної заробітної плати» на відповідні роки.

Що стосується вимог щодо визнання протиправними дій Управління соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси по відмові в перерахунку та виплаті неотриманих і щорічної компенсації на оздоровлення за період з 22 вересня 2008 року по 01 квітня 2009 року, то вказані вимоги підлягають задоволенню з визнанням дій незаконними та зобов'язанням ведення виплат відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки відповідач неправильно нараховував та виплачував позивачу щорічну компенсацію на оздоровлення за період вересня 2008 року по 01 квітня 2009 року (в межах строку позовної давності).

Згідно до ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо необхідно для повного захисту прав, свобод чи інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких просять.

Крім того, суд першої інстанції вірно зазначив, що обов'язок по здійсненню перерахунку належних до виплати позивачу грошових сум покладено на Управління соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси, в зв'язку з чим суд не може виконувати обов'язки суб'єкта владних повноважень щодо проведення розрахунків суми заборгованості, а може лише визнати дії суб'єктів владних повноважень незаконними та покласти на нього обов'язок провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону за відповідний рік.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, оскільки Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради являється процесуальним правонаступником Управління соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси тільки в частині виконання рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1.

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції правильним і таким, що відповідає вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.

Відтак, апеляційна скарга Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 197, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради залишити без задоволення, а постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 05 березня 2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає згідно ч. 10 ст. 183-2 КАС України.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов