Справа № 2а-3471/10/1370
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2010-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2010 р. № 2а-3471/10/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого -судді Карп'як О.О.

при секретарі Денькович Л.І.,

За участю представників:

від позивача -ОСОБА_1

від відповідача -Чабан О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за

ФО-П ОСОБА_3
до ДПІ у Франківському районі м. Львова
про про скасування податкового повідомлення-рішення ,
в с т а н о в и в :

Фізична особа -підприємець ОСОБА_3 звернувся до Господарського суду Львівської області з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова про скасування податкового повідомлення -рішення № 10192/10/17-2 від 10.05.2007 року.

Постановою Господарського суду Львівської області від 08.08.2007 року позов задоволено, податкове повідомлення -рішення ДПІ у Франківському районі м. Львова № 10192/10/17-2 від 10.05.2007 року скасовано. Дана постанова залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2008 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 25.03.2010 року касаційну скаргу ДПІ в Франківському районі м. Львова задоволено частково, постанову Господарського суду Львівської області від 08.08.2007 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2008 року скасовано, справу передано на новий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

У мотивувальній частині рішення Вищого адміністративного суду України зазначено, що під час розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого правильного визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняте обґрунтоване і законне судове рішення.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23.04.2010 року прийнято справу до провадження та призначено до судового розгляду.

Позивач в обґрунтуваннях позовних вимог просить скасувати податкове повідомлення -рішення № 10192/10/17-2 від 10.05.2007 року, яке було прийнято на підставі акту виїзної позапланової перевірки № 1611/17-2/НОМЕР_1 від 27.04.2007 року, яким встановлено порушення п.п.2.3.1 п. 2.3, п.п. 3.1.1. ст. 3, п.9.3, 9.4, ст.9 , п.п. «а»п.10.1.1, п. 10.2 ст. 10 Закону України «Про податок на додану вартість»№ 168/97 -ВР від 03.-4.1997 року у зв'язку з чим визначену суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 24 459, 93 грн., (в т.ч. за основним платежем 18 418, 68 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями -6 041, 25 грн.). Позивач вважає, що висновок податкового органу про обов'язковість реєстрації, як платником ПДВ є безпідставним, оскільки позивачем було правомірно відображено у 2006 році у складі своєї виручки лише суму комісійної винагороди, і правомірно продовжено перебування до кінця 2006 року на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності.

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просить задоволити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги заперечив, мотивуючи це тим, що за результатами перевірки встановлено, що обсяг виручки ФО-П ОСОБА_3 від здійснення підприємницької діяльності у ІV кварталі 2006 року перевищив 500 тис. грн., а тому зобов'язаний був зареєструватися як платник ПДВ.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 13 грудня 2010 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, безпосередньо та об'єктивно дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, давши їм оцінку, суд встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у Франківському районі м. Львова проведено виїзну позапланову перевірку суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 13 березня 2006 року по 31 березня 2007 року, за результатами якої було складено акт № 1611/17-2/НОМЕР_1 від 27 квітня 2007 року .

Як вбачається із акту перевірки, в періоді який перевірявся позивач протягом ІІ -ІV кварталу 2006 року здійснював комісійну торгівлю продуктами харчування перебуваючи на спрощеній системі оподаткування (єдиний податок) згідно поданої заяви за № 3815/10. Зокрема підприємець ОСОБА_3 (комісіонер) уклав договір комісії № КБС27 від 01.04.2006 року з ПП «Болеро -Сервіс», за яким зобов'язується за дорученням і за рахунок комітента (ПП «Болеро -Сервіс»), але від свого імені вчинити правочини, пов'язані з реалізацією (продажем) товару комітента, а комітент зобов'язується сплатити комісіонерові комісійну винагороду.

Перевіркою встановлено, що обсяг виручки підприємця ОСОБА_3 від здійснення підприємницької діяльності у ІV кварталі 2006 року перевищив 500 тис. грн., що підтверджується книгою обліку доходів і витрат суб'єкта малого підприємництва № 2274 від 15.03.2006 року, банківськими та іншими первинними документами, і склав 519088, 79 грн.

В акті перевірки було зафіксовано наступні порушення позивачем вимог пункту 4 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», статті 13, пункту 1 статті 19 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2, підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3, пунктів 9.3, 9.4 статті 9, підпункту «а»пункту 10.1, пункту 10.2 статті 10 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого позивачу було донараховано податок на додану вартість у сумі 18418, 68 грн., в тому числі: за січень 2007 року в розмірі 5055, 26 грн., за лютий 2007 року - в сумі 8364, 70 грн., в тому числі: за січень 2007 року в розмірі 5055, 26 грн., за лютий 2007 року -в сумі 8364, 70 грн., та за березень 2007 року -в сумі 4998, 72 грн.

На підставі вказаного акту, 10 травня 2007 року ДПІ у Франківському районі м. Львова було прийнято податкове повідомлення -рішення № 10192/10/17-2, яким згідно підпункту «а»підпункту 4.2.2 пункту 4.2. статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»та згідно підпунктів 17.1.1, 17.1.2 пункту 17.1 статті 17 вказаного Закону, суб'єкту підприємницької діяльності -фізичній особі ОСОБА_3 було визначено суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій за платежем податок на додану вартість у сумі 24459, 93 грн., з яких 18418, 68 грн. -за основним платежем, 6041, 25 грн. -за штрафними (фінансовими) санкціями.

Відповідно до ст. 1 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" N 727 (далі - Указ N спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для суб'єктів малого підприємництва, в тому числі до фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн.

Згідно ч.1 ст. 6 Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів податків і зборів (обов'язкових платежів): податку на додану вартість, крім випадку, коли юридична особа обрала спосіб оподаткування доходів за єдиним податком за ставкою 6 відсотків.

Згідно із положенням пункту 4 статті 1 Указу N 727 виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Так, перевіркою встановлено, що обсяг виручки підприємця ОСОБА_3 від реалізації ним товару Приватного підприємства «Болеро -Сервіс»відповідно до умов вказаного договору у 2006 році склав 519088, 79 грн.

Згідно з підпунктом 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 цього Закону України «Про податок на додану вартість»(далі -Закон), особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку (зокрема ПДВ), коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню відповідно до цього Закону, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300 тис. грн.. (без урахування ПДВ), а в п. 9.4 ст. 9 зазначено, що якщо обсяг оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 цього Закону, не більше ніж у два рази, то така особа зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким звітним податковим періодом.

Відповідно до ст. 5 Указу N 727 у разі порушення вимог, встановлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Таким чином, приватний підприємець ОСОБА_3, отримавши на власний розрахунковий рахунок суму, яка перевищує дозволений Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" розмір виручки, повинен був зареєструватися, як платник податку на додану вартість у 2007 році протягом 20 календарних днів.

Отже, надаючи оцінку обставинам у справі, суд враховує той факт, що наявність хоча б однієї з таких підстав як: загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), що перевищує допустимий розмір для платників єдиного податку; здійснення операцій або укладання угод на суму, що перевищує допустимий розмір для підприємців - платників єдиного податку; перевищення обсягу виручки, максимально встановленого для платників єдиного податку; недотримання форми розрахунків передбачають перереєстрацію платника єдиного податку платником податків на загальних підставах. Недотримання строків такої перереєстрації тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Покликання представника позивача на те, що їм у січні 2007 року податковим органом видано свідоцтво платника єдиного податку не беруться судом до уваги, оскільки про факт перевищення позивачем обсягу виручки, максимально встановленого для платників єдиного податку за 2006 рік був встановлений податковим органом лиш під час проведення перевірки 27 квітня 2007 року.

Відповідно до ч.5 ст.227 КАС України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Докази, надані позивачем, не підтвердили підставність позовних вимог при розгляді справи у Вищому Адміністративному Суді України. При новому розгляді справи позивач іншими належними та допустимими доказами не підтвердив підставність позовних вимог.

Таким чином, суд, перевіривши обставини передбачені ч.3 ст.2 КАС України, вважає, що правових підстав для визнання недійсним та скасування як незаконного податкового повідомлення -рішення ДПІ у Франківському районі м. № 10192/10/17-2 від 10.05.2007 року - немає.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог і вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить покласти на позивача.

Враховуючи вищенаведене, керуючись статтями 7-14, 18, 19, 24, 94, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України:

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених цією статтею, залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Карп'як Оксана Орестівна