Справа № 2а-2109/10/0370
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2015р. м. Київ К/800/58713/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Олендера І.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області

на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2013 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2013 року

у справі № 2а-2109/10/0370

за позовом Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області

до Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Підприємство «ППК», засноване на власності громадської організації інвалідів «Рад»,

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області (далі - ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області; позивач) звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» (далі - ПАТ «Західінкомбанк»; відповідач), в якому просила стягнути з відповідача заборгованість за непогашеними податковими векселями в розмірі 2 438 854,44 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2013 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, позивач оскаржив їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2013 року, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2013 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В запереченні на касаційну скаргу відповідач просить відмовити в її задоволенні, а постановлені у справі судові рішення залишити без змін.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

В зв'язку з цим, касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Підприємству «ППК», заснованому на власності громадської організації інвалідів «Рад», при імпорті товарів на митну територію України в липні - серпні 2007 року видано податкові векселі, авальовані у банківській установі Одеської філії ПАТ «Західінкомбанк», на суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 2 438 854,44 грн.

Строк сплати за вказаними векселями настає до закінчення терміну подачі податкових декларацій, тобто вони є податковими векселями першої категорії.

Відповідно до пункту 1.16 статті 1 Закону України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 168/97-ВР) податковий вексель - це письмове безумовне грошове зобов'язання платника податку сплатити до бюджету відповідну суму коштів у порядку та терміни, визначені цим Законом, що підтверджене комерційними банками шляхом авалю, який видається платником на відстрочення сплати податку на додану вартість, що справляється при імпорті товарів на митну територію України.

Згідно з пунктом 11.5 статті 11 Закону № 168/97-ВР платники податку при імпорті товарів на митну територію України, за умови оформлення митної декларації (за винятком тимчасової чи неповної, періодичної чи попередньої декларації), можуть за власним бажанням надавати органам митного контролю податковий вексель на суму податкового зобов'язання зі строком погашення на тридцятий календарний день з дня його поставки органу митного контролю, один примірник якого залишається в органі митного контролю, другий надсилається органом митного контролю на адресу органу державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку, а третій залишається платнику податку.

Якщо термін сплати зобов'язань за податковим векселем виникає до закінчення терміну подачі декларації до податкового органу за звітний (податковий) період, у якому відбулася його поставка органу митного контролю, платник податку не включає суму зобов'язань по векселю до складу податкових зобов'язань та погашає вексель шляхом перерахування коштів до бюджету. При цьому платник податку має право на включення перерахованої суми зобов'язань по векселю до складу податкового кредиту у звітному (податковому) періоді, в якому відбулася така сплата.

Якщо платник податку на дату поставки податкового векселя органу митного контролю має підтверджену податковим органом суму бюджетного відшкодування, яка дорівнює або більша ніж сума зобов'язання за таким векселем, платник податку має право включити суму зобов'язань за податковим векселем до складу податкових зобов'язань за звітний (податковий) період, в якому відбулася його поставка органу митного контролю. При цьому податковий вексель вважається погашеним та платник податку має право на включення до складу податкового кредиту суми зобов'язань за податковим векселем у наступному звітному (податковому) періоді.

Пунктом 19 Порядку випуску, обігу та погашення векселів, які видаються на суму податку на додану вартість при імпорті товарів на митну територію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 1997 року № 1104 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок), передбачено, що платник податку може за самостійним рішенням достроково погасити податковий вексель шляхом перерахування коштів до бюджету або заліку суми бюджетного відшкодування, підтвердженого органом державної податкової служби, згідно з поданою ним письмовою заявою.

В листі Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2005 року № 25595/7/16-1517 «Щодо порядку адміністрування видачі та погашення податкових векселів» зазначено, що платник податку, у якого в картці особового рахунку обліковується сума бюджетного відшкодування, яка до настання дати, визначеної в податковому векселі у полі «Термін платежу за податковим векселем», йому не відшкодована або не включена до висновку на проведення бюджетного відшкодування, в будь-який день до настання терміну платежу за податковим векселем може подати до органу державної податкової служби заяву довільної форми з повідомленням про бажання зарахувати в рахунок оплати податкового векселя суму бюджетного відшкодування.

На оригіналі погашеного векселя повинна бути зроблена відмітка про його погашення (напис «Погашено»), необхідно також вказати номер і дату документа про надходження коштів в оплату податкового векселя та провести відповідний запис у журналі обліку податкових векселів (електронному журналі та на паперових носіях).

Як достеменно з'ясовано судовими інстанціями в розглядуваному випадку, спірні податкові векселі, авальовані відповідачем, погашено Підприємством «ППК», заснованим на власності громадської організації інвалідів «Рад», за рахунок бюджетного відшкодування декларації за жовтень 2006 року, що підтверджується, написом «Погашено», підписом заступника начальника ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області та печаткою податкового органу на відповідних векселях.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до зміни чи скасування постанови Волинського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2013 року та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2013 року.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Олендер І.Я.