Справа № 821/1352/13-а
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" березня 2015 р. м. Київ К/800/14621/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Приходько І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області (далі - ДПІ) на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 4 листопада 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, як фізичної особи-підприємця, до ДПІ,

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ № , № , № від 26.03.2013 року.

Зазначив, що не порушував вимоги Указу Президента України № 728/98 від 3.07.1998 року «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (далі - Указ № 728/98), не був зобов'язаний реєструватись платником податку на додану вартість, як платник єдиного податку був звільнений від придбання торгового патенту.

4 листопада 2013 року постановою Херсонського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року, позов задоволено.

Податкові повідомлення-рішення ДПІ № , № , № від 26.03.2013 року визнані неправомірними та скасовані.

ДПІ звернулася із касаційною скаргою про скасування постанови Херсонського окружного адміністративного суду та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду і ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, у вересні 2003 року ОСОБА_2 був зареєстрований, як фізична особа-підприємець, є платником податків, у 2010-2011 роках знаходився на спрощеній системі оподаткування відповідно до Указ № 728/98.

З 26 лютого 2013 року до 4 березня 2013 року ДПІ була здійснена документальна виїзна позапланова перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 щодо дотримання ним вимог податкового законодавства за період з 1.01.2010 року до 31.12.2011 року, за наслідками якої 12.03.2013 року був складений акт перевірки.

У акті перевірки зазначено, що ОСОБА_2 у порушення вимог п.,п. 177.1, 177.2, 177.4, пп. 177.5.3 п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України занизив податок з доходів фізичних осіб, у розмірі 161 639,14 грн., у тому числі за 2010 рік - 30 342,24 грн., 2011 рік - 131 296,60 грн., у порушення п. 187.1 ст. 187, п. 183.10 ст. 183, п., п. 198.3, 198.6. ст.. 198 Податкового кодексу України занизив податок на додану вартість, у розмірі 175 062,14 грн., а також у порушення пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України занизив плату за торгові патенти на 1 128,00 грн.

26 березня 2013 року ДПІ прийняла податкові повідомлення-рішення № щодо збільшення ОСОБА_2 грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, у розмірі 194 463,29 грн., у тому числі 161 639,14 грн. - основного платежу, 32 824,15 грн. - штрафних (фінансових) санкцій, № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, у розмірі 177 574,82 грн., у тому числі - 175 062,14 грн. - основного платежу, 2 512,68 грн. - штрафних (фінансових) санкцій, № про нарахування штрафних санкцій за здійснення діяльності без торгового патенту, у розмірі 2 069,00 грн.

Відповідно до ст. 1 Указу Президента України № 728/98 від 3.07.1998 року «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (далі - Указ) спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, у тому числі, для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їхніх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Реалізація права суб'єкта малого підприємництва на запровадження спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності залежить від виконання таким суб'єктом установлених Указом вимог.

При цьому єдиний податок сплачується виключно з доходів, одержаних фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності з додержанням вимог цього Указу, зокрема, якщо виручка платника єдиного податку за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Згідно з п. 1 Указу виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Відповідно до ст. 5 Указу в разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Оподаткування доходів, отриманих платником єдиного податку з порушенням умов перебування на спрощеній системі оподаткування, повинно здійснюватися із застосуванням правил загальної системи оподаткування.

Згідно з пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону України «Про податок на додану вартість» особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Відповідно до п. 12.1 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Держаної податкової адміністрації України № 79 від 1.03.2000 року, не зареєстрована платником податку на додану вартість особа, яка, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування та сплачуючи єдиний податок, перевищила обмеження щодо обсягу виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік, установленого статтею 1 Указу, зобов'язана подати до податкового органу заяву про реєстрацію як платника податку на додану вартість. Реєстраційна заява платника податку на додану вартість має бути подана (надіслана) податковому органу фізичною особою - підприємцем - не пізніше двадцятого календарного дня з моменту перевищення.

Згідно з пп. 9.4 ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість» та п. 7.1 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість особа, що не надсилає реєстраційну заяву у таких випадках та у такі строки, несе відповідальність за не нарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника податку на додану вартість без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що ОСОБА_2 відповідно до Указу не повинен був подавати до ДПІ заяву щодо реєстрації його платником податку на додану вартість.

Колегія суддів вважає такий висновок судів попередніх інстанцій передчасним, враховуючи наступне.

Обов'язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову незалежно до позиції сторін випливає з офіційного з'ясування обставин справи, як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами ст. 7, ч. 4 та 5 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

При прийнятті постанови суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України).

При новому розгляді адміністративної справи суду першої інстанції слід врахувати та надати належну оцінку відомостям з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України щодо суми виплачених доходів ОСОБА_2, перевірити чи не перевищувала виручка суб'єкта підприємницької діяльності 500 тис. гривень.

Відповідно до ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справ.

Колегія суддів прийшла до висновку, що постанова першої інстанції та ухвала апеляційної інстанції підлягають скасуванню, адміністративна справа направленню до суду першої інстанції для нового розгляду.

Керуючись ст., ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області задовольнити частково.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 4 листопада 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року скасувати, адміністративну справу направити до Херсонського окружного адміністративного суду на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Приходько І.В.