Справа № 490/1197/15-а
Суддя: Подзігун Г. В.
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 490/1197/15-а
н/п 6-а/490/29/2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г.В.

при секретарі - Голубашенко Т.О.

розглянувши матеріали подання Відділ примусового виконання рішень Управління Державної Виконавчої Служби Головного Управління Юстиції у Миколаївській області про заміну способу виконання рішення суду ,-

В С Т А Н О В И В :

Відділ примусового виконання рішень Управління Державної Виконавчої Служби Головного Управління Юстиції у Миколаївській області звернувся до суду із поданням про заміну способу виконання рішення суду. В обгрунтування вимог подання вказував, що на виконанні знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа у справі №1423/4843/11, що був виданий 26.11.2014 року Центральним районним судом міста Миколаєва про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію, починаючи з12.09.2010 року відповідно до ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ст.28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і продовжувати нарахування і виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" на весь часдії цього Закону, з урахуванням фактично проведених виплат.

Виходячи з викладеного, заявник просив замінити спосіб виконання судового рішення шляхом стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва на користь ОСОБА_1 суми в розмірі 1628,49 гривень на підставі ст. 36 Закону України Про виконавче провадження.

Представник заявника в судове засідання не зявився, про причини неявки до суду не повідомив.

Вивчивши доводи подання, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Постановою Центрального районного суду м.Миколаєва від 23.07.2013 року позов ОСОБА_2 був задоволений частково та визнано неправомірноє бездіяльність УПФУ в Центральному районі м.Миколаєва щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у період з 12.09.2010 року по 31.12.2010 року щомісчної доплати до пенсії, передбаченої за віком, визначеної згідно положень ч.1 ст.28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та зобов'язано УПФУ в Центральному районі м.Миколаєва провести нарахування та виплату за вказаний вище період щомісячної доплати до пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, що має бути визначена згідно положень ч.1 ст.28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2014 року вищевказану було скасовано та ухвалено нову якою зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію, починаючи з12.09.2010 року відповідно до ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ст.28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і продовжувати нарахування і виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" на весь часдії цього Закону, з урахуванням фактично проведених виплат.

На підставі вищевказаного рішення 26.11.2014 року було видано виконавчий лист №1423/4843/11, на підставі якого державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного Управління юстиції у Миколаївській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Боржником по справі було виконано рішення в частині здійснення нарахування, внаслідок чого ОСОБА_1 було нараховано 1628,49 грн.

Проте в частині виплати суми боргу рішення не було виконано у зв'язку з припиненням державного бюджетного фінансування на проведення виплат.

Статтею 36 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою або за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи заміну способу і порядку виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Отже, суд може змінити спосіб виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин. Заміна способу або порядку виконання може відбуватися у заміні одного заходу примусового виконання судового рішення іншим.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Відповідно до інформаційного листа від 13.06.2013 року № 846/12/13-13 Вищого адміністративного суду України вирішуючи питання про заміну способу виконання рішень, під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти вжиття адміністративним судом нових заходів для реалізації рішення. Ці заходи повинні забезпечити виконання конкретного судового рішення і не поширюватися на відносини, які виникли після його ухвалення.

У цій категорії справ, зміна способу і порядку виконання рішення можлива шляхом зміни зобов'язання здійснити виплати на стягнення цих виплат. Така зміна можлива лише у разі виконання боржником зобов'язальної частини рішення про нарахування соціальних виплат. При цьому адміністративний суд повинен виходити з розміру заборгованості боржника перед стягувачем, що виникла під час виконання судового рішення.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що вимоги подання обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 263 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Подання - задовольнити.

Замінити спосіб виконання рішення Центрального районного суду міста Миколаєва у справі № 1423/4843/11 шляхом стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва на користь ОСОБА_1 суми в розмірі 1628,49 гривень.

Ухвала може бути оскарженою до Одеського апеляційного адміністративного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 5 днів після її винесення.

Суддя Г.В.Подзігун