Справа № 826/17868/14
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Хрімлі О.Г.,

суддів Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

при секретарі Архіповій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Голови Державної фіскальної служби України Білоуса Ігоря Олеговича про визнання протиправними дій та бездіяльності, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Голови Державної фіскальної служби України Білоуса Ігоря Олеговича про визнання протиправними дій щодо надання інформації, що не відповідає дійсності, на пункти 1 та 5 заяви ОСОБА_3 від 25 червня 2014 року; визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання відповідей на питання пунктів 2, 4 вказаної заяви.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - необов'язкова, колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, визнала за можливе проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно зі ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 на ім'я першого заступника Міністра доходів і зборів України Білоуса І.О. подав заяву від 29 травня 2014 року щодо особистого прийому, який обґрунтований можливими корупційними діями його заступника ОСОБА_5 У вказаній заяві ставились питання про незаконні дії підлеглих ОСОБА_5 та керівництва ГУ Міндоходів у м. Києві та ДПІ у Печерському районі м. Києва.

Позивачу запропоновано до особистого прийому у Білоуса І.О. провести попередній розгляд вказаної заяви у заступника Міністра Ноняка М.В. 08 липня 2014 року.

Посилаючись на ст. 40 Конституції України та ст.ст. 19, 22 Закону України «Про звернення громадян», позивач звернувся із заявою до Міндоходів України від 25 червня 2014 року, в якій просив при розгляді скарги за його участі розглянути та вирішити наступні питання: п. 1 - щодо невиконання посадовими особами ДПІ у Печерському районі м. Києва постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2011 року у справі № 2а-8626/11/2670; п. 2 - підстави перебування на посаді в органах Міністерства доходів і зборів України ОСОБА_7, відносно якого винесено численні рішення судів, якими встановлені протиправні дії, бездіяльність, рішення останнього; п. 3 - корупційні діяння з боку керівництва ГУ Міндоходів у м. Києві та керівництва ДПІ у Печерському районі м. Києва при виплаті позивачу 453 000,00 грн. готівкою, відповідно до угоди від 23 вересня 2011 року (виплата коштів відбувалась у присутності керівництва ГУ Міндоходів у м. Києві в приміщенні ГУ); п. 4 - щодо порушення відповідним органом податкової міліції приписів КПК України та порушення ДПІ у Печерському районі м. Києва Постанови КМ України № 1340 щодо відмови винести відповідне рішення відносно майна (конфіскувати, знищити, передати третій особі, повернути власнику, інше), після набрання законної сили рішеннями судів у кримінальних справах, якими майно визнано таким, що вилучено у позивача, та таким, що необхідно повернути останньому (кількість та найменування майна визначено у вироку та постанові, які є в наявності у Міністерства доходів і зборів України); п. 5 - наявності корупційних дій з боку начальника ДПІ у Печерському районі м. Києва щодо ненадання відповіді на заяву позивача від 16 травня 2014 року та відмови надати інформацію, яка затребувана цією заявою.

Листом Державної фіскальної служби України № 602/Д/99-99-08-02-01-14 від 07 серпня 2014 року за підписом Голови ДФС України Білоуса І.О. повідомлено позивача про те, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2011 року у справі № 2а-8626/11/2670 офіційно до ДПІ не надходила, що унеможливило її виконання уповноваженими працівниками.

Також, позивача поінформовано, що відповідь на звернення останнього від 16 травня 2014 року не надавалася, оскільки згідно з журналом вхідної кореспонденції до ДПІ вказане звернення не надходило.

Також, зазначено, що матеріали перевірки щодо можливих неправомірних дій працівників ДПІ під час виплати ОСОБА_3 коштів у сумі 453 000,00 грн. згідно з угодою про примирення сторін між ДПІ та позивачем від 23 вересня 2011 року направлено до Прокуратури м. Києва для розгляду в межах компетенції.

Позивач вважає надану відповідь неповною та такою, що не відповідає дійсності, оскільки, на його думку, повністю відсутні відповіді на питання п. 2 та п. 4 заяви від 25 червня 2014 року, на питання п. 1 надана неправдива інформація щодо ненадходження постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2011 року у справі № 2а-8626/11/2670, а на п. 5 заяви щодо ненадходження до ДПІ звернення від 16 травня 2014 року вказана недостовірна інформація.

Не погоджуючись з такими діями та бездіяльністю відповідача та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог та їх відповідність чинному законодавству, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів держаної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про звернення громадян», Громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про звернення громадян», громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Згідно зі ст. 19 вказаного Закону, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не відміняє вимоги частини дев'ятої цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 вказаного Закону, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Згідно зі ст. 22 вказаного Закону, керівники та інші посадові особи органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян зобов'язані проводити особистий прийом громадян.

Прийом проводиться регулярно у встановлені дні та години, у зручний для громадян час, за місцем їх роботи і проживання. Графіки прийому доводяться до відома громадян.

Порядок прийому громадян в органах державної влади, місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, об'єднаннях громадян визначається їх керівниками.

Усі звернення громадян на особистому прийомі реєструються. Якщо вирішити порушені в усному зверненні питання безпосередньо на особистому прийомі неможливо, воно розглядається у тому ж порядку, що й письмове звернення. Про результати розгляду громадянину повідомляється письмово або усно, за бажанням громадянина.

З приводу позовної вимоги про визнання протиправними дій Голови Державної фіскальної служби України Білоуса Ігоря Олеговича щодо надання інформації, що не відповідає дійсності, на пункти 1 та 5 заяви ОСОБА_3 від 25 червня 2014 року, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у п. 1 поданої заяви від 25 червня 2014 року позивач просив розглянути та вирішити питання щодо невиконання посадовими особами ДПІ у Печерському районі м. Києва постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2011 року у справі № 2а-8626/11/2670.

Згідно з листом № 2а-8626/11/2670/13507/14 від 01 вересня 2014 року, суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Катющенко В.П. повідомив позивача про те, що копію повного тексту постанови від 08 липня 2011 року у справі № 2а-8626/11/2670 представником ДПІ у Печерському районі м. Києва за довіреністю - Горбанем Іллею Івановичем, отримано особисто 15 липня 2011 року.

У листі Державної фіскальної служби України № 602/Д/99-99-08-02-01-14 від 07 серпня 2014 року за підписом Голови ДФС України Білоуса І.О. повідомлено позивача про те, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2011 року у справі № 2а-8626/11/2670 офіційно до ДПІ не надходила, що унеможливило її виконання уповноваженими працівниками.

Крім того, у п. 5 поданої заяви від 25 червня 2014 року позивач просив розглянути та вирішити питання щодо наявності корупційних дій з боку начальника ДПІ у Печерському районі м. Києва щодо ненадання відповіді на заяву позивача від 16 травня 2014 року та відмови надати інформацію, яка затребувана цією заявою.

У листі Державної фіскальної служби України № 602/Д/99-99-08-02-01-14 від 07 серпня 2014 року за підписом Голови ДФС України Білоуса І.О. повідомлено позивача про те, що відповідь на звернення останнього від 16 травня 2014 року не надавалася, оскільки згідно з журналом вхідної кореспонденції до ДПІ вказане звернення не надходило.

У матеріалах справи наявна роздруківка, надана позивачем, про місцезнаходження та стан поштового відправлення, що розшукується, з сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», з якої вбачається, що відправлення за номером 759 вручене за довіреністю 19 травня 2014 року.

Позивачем додано до матеріалів справи копію заяви від 16 травня 2014 року із квитанцією, з якої вбачається прийняття до відправлення поштовим відділенням рекомендованого листа, адресованого ДПІ у Печерському районі м. Києва. Проте з такої квитанції неможливо встановити, що здійснено прийняття до відправлення саме заяви ОСОБА_3 від 16 травня 2014 року.

Крім того, у матеріалах справи відсутня копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого можна встановити, що саме вказаний штрихкодовий ідентифікатор за номером 759 присвоєно рекомендованому листу позивача до ДПІ у Печерському районі м. Києва від 16 травня 2014 року.

Згідно з п. 2 розділу ІV Інструкції про порядок розгляду звернень та особистого прийому громадян в органах державної податкової служби, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України № 395 від 18 червня 2008 року, посадові особи органів ДПС при розгляді звернень громадян зобов'язані з'ясовувати їх суть, у разі потреби вимагати у виконавців матеріали їх перевірки, направляти працівників на місця для перевірки викладених у зверненнях обставин, застосовувати інші заходи для об'єктивного вирішення поставлених авторами звернень питань, приймати рішення про усунення причин і умов, які спонукають авторів скаржитись.

На підставі Інструкції про порядок розгляду звернень та особистого прийому громадян в органах державної податкової служби, заява позивача від 25 червня 2014 року передана до виконання структурному підрозділу Міндоходів - Головному управлінню внутрішньої безпеки (далі по тексту - ГУВБ Міндоходів).

Зокрема, ГУ Міндоходів у м. Києві повідомлено ГУВБ Міндоходів про ненадходження до ДПІ у Печерському районі м. Києва звернення громадянина ОСОБА_3 від 16 травня 2014 року та постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2011 року у справі № 2а-8626/11/2670, згідно з обліковими даними вхідної кореспонденції.

Таким чином, оскаржувана відповідь відповідача надавалась позивачу з урахуванням інформації, отриманої від ГУ Міндоходів у м. Києві (листи № 2090/26-15-08-22 від 25 липня 2014 року та № 2141/26-15-08-22 від 01 серпня 2014 року).

Отже, колегія суддів вважає, що інформація, яка міститься у листі Державної фіскальної служби України № 602/Д/99-99-08-02-01-14 від 07 серпня 2014 року, щодо надання відповіді на п.п. 1, 5 поданої заяви позивача від 25 червня 2014 року, надана правомірно, з урахуванням інформації, наданої ГУ Міндоходів у м. Києві.

З приводу позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Голови Державної фіскальної служби України Білоуса Ігоря Олеговича щодо ненадання відповідей на питання пунктів 2, 4 заяви ОСОБА_3 від 25 червня 2014 року, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у п. 2 поданої заяви від 25 червня 2014 року позивач просив розглянути та вирішити питання щодо підстави перебування на посаді в органах Міністерства доходів і зборів України ОСОБА_7, відносно якого винесено численні рішення судів, якими встановлені протиправні дії, бездіяльність, рішення останнього.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з приводу того, що вимога позивача щодо розгляду питання про підстави перебування на посаді в органах Міністерства доходів і зборів України ОСОБА_7, відносно якого винесено численні рішення судів, якими встановлені протиправні дії, бездіяльність, рішення останнього, є некоректною, що унеможливило надання повної та обґрунтованої відповіді на п. 2 поданої заяви від 25 червня 2014 року.

Крім того, у п. 4 поданої заяви від 25 червня 2014 року позивач просив розглянути та вирішити питання щодо порушення відповідним органом податкової міліції приписів КПК України та порушення ДПІ у Печерському районі м. Києва Постанови КМ України № 1340 щодо відмови винести відповідне рішення відносно майна (конфіскувати, знищити, передати третій особі, повернути власнику, інше), після набрання законної сили рішеннями судів у кримінальних справах, якими майно визнано таким, що вилучено у позивача, та таким, що необхідно повернути останньому (кількість та найменування майна визначено у вироку та постанові, які є в наявності у Міністерства доходів і зборів України).

З урахуванням того, що порушені у зверненні питання пов'язані з незаконним вилученням у позивача товарно-матеріальних цінностей, що вказує на можливе вчинення посадовими особами ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві злочинів у сфері службової діяльності, ГУВБ Міндоходів не мало можливості надати відповідь на порушені у п. 4 звернення питання без надання правової оцінки діям посадових осіб податкової інспекції органами прокуратури.

У зв'язку з цим, матеріали перевірки листом № 874/5/99-99-08-02-01-16 від 07 серпня 2014 року направлено до Прокуратури м. Києва, про що зазначено у листі № 602/Д/99-99-08-02-01-14 від 07 серпня 2014 року.

Проаналізувавши викладені законодавчі норми та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що відповідач під час розгляду та надання відповіді на заяву ОСОБА_3 від 25 червня 2014 року діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Законом України «Про звернення громадян», Інструкцією про порядок розгляду звернень та особистого прийому громадян в органах державної податкової служби, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України № 395 від 18 червня 2008 року.

Таким чином, відповідачем надано позивачу обґрунтовану відповідь на подану заяву із посиланням на інформацію, надану ГУ Міндоходів у м. Києві, факти, встановлені в ході проведеної перевірки, не допустивши при цьому, як зазначає позивач, порушення порядку розгляду заяв у відповідності до Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем надано достатньо доказів правомірності оскаржуваних дій за результатами розгляду заяви позивача, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами та наведеними законодавчими нормами.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 до Голови Державної фіскальної служби України Білоуса Ігоря Олеговича про визнання протиправними дій та бездіяльності є необґрунтованими та не засновані на нормах права.

Доводи апелянта спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.Г. Хрімлі

Судді О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

.

Головуючий суддя Хрімлі О.Г.

Судді: Літвіна Н. М.

Ганечко О.М.