Справа № 161/8058/14-а 2-а/161/372/14
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року Справа № 876/6971/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та Ліщинського А.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку Волинської обл. на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської обл. від 12.06.2014р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку Волинської обл. про визнання дій протиправними та зобов'язання провести перерахунок пенсії державного службовця,-

В С Т А Н О В И Л А:

21.05.2014р. позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати неправомірними дії відповідача Управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку Волинської обл. щодо неврахування допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації при призначенні пенсії згідно Закону України «Про державну службу»; зобов'язати пенсійний орган провести перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 80 відсотків середньомісячної заробітної плати з урахуванням допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації з 20.03.2014р. та виплатити недоотримані кошти у зв'язку з проведеним перерахунком; рішення звернути до негайного виконання (а.с.2-3).

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської обл. від 12.06.2014р. заявлений позов задоволено; визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку Волинської обл. включити в заробітну плату для призначення пенсії ОСОБА_2 матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та індексацію заробітної плати; зобов'язано відповідача провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» в розмірі 80 відсотків від заробітної плати, включивши в її дохід для обчислення пенсії матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та індексацію заробітної плати, з 20.03.2014р. (а.с.20-21).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку Волинської обл., який покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.23-24).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при визначенні розміру пенсії державним службовцям у заробітну плату слід враховувати виплати, які входять до структури заробітної плати та які передбачені ст.33 Закону України «Про державну службу». Оскільки матеріальна допомога є одноразовою виплатою і не зазначена в переліку складових заробітної плати, тому вона не включається до заробітку, що враховується під час призначення пенсії державним службовцям.

Окрім того, зазначає, що немає підстав для перерахунку пенсії державного службовця в розмірі 80 відсотків від заробітної плати, так як на момент розгляду справи та на час звернення позивача до пенсійного органу щодо перерахунку розміру пенсії, з врахуванням інших виплат, пенсія державним службовцям призначалася в розмірі 70 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про державну службу» (у відповідній редакції).

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції, починаючи з 20.03.2014р., позивачу ОСОБА_2 призначена пенсія по віку відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (а.с.4, 5, 7).

Стаж державної служби позивача складає 10 років 20 днів; середньомісячна заробітна плата, з якої обраховано спірну пенсію, становить 3835 грн. 89 коп., загальний відсоток розрахунку пенсії від заробітку складає 80 відсотків; розмір пенсії становить 3068 грн. 71 коп. (а.с.7).

Відповідно до довідки Луцького міського центру зайнятості № 1054/07-35 від 18.03.2014р. позивачу впродовж 2012-2013 років, а саме за періоди з 01.03.2012р. до 02.04.2013р. та з 03.04.2013р. до 01.03.2014р. виплачені матеріальні допомоги на оздоровлення та на соціально-побутові потреби, на виплачені суми допомоги нараховані та утримані страхові внески (а.с.8-9).

Також листом Управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку Волинської обл. № 215/Ш-01 від 15.05.2014р. відмовлено позивачу у перерахунку пенсії із врахуванням сум виплачених матеріальних допомог та індексації (а.с.7 і на звороті).

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст.2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплати, доходу), на які відповідно до вказаних Законів нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці, при цьому враховується основна і додаткова заробітна плата, визначена Законом України «Про оплату праці».

Таким чином, матеріальна допомога враховується під час обчислення середнього заробітку, на неї нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому остання повинна враховуватися при обчисленні пенсії державного службовця.

Також судом вирішено здійснити перерахунок пенсії позивача з дати її призначення.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки вони ґрунтуються на фактичних обставинах справи та відповідають приписам чинного законодавства, з огляду на наступне.

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою ст.33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога на соціально-побутові потреби входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 ст.66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, твердження відповідача про те, що матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу надано пенсійним органом положенням Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Окрім того, стосовно твердження відповідача про призначення пенсії державним службовцям в розмірі 70 відсотків суми їх заробітної плати, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

В подальшому Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» до ст.37 Закону України «Про державну службу» внесено зміни щодо визначення розміру пенсії державним службовця - 70 відсотків від суми їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно ст.ст.22, 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Таким чином, при перерахунку пенсії державним службовцям має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а не під час звернення із заявою про перерахунок (або у момент самого перерахунку) вже призначеної пенсії.

Також спірні щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі протягом невизначеного періоду часу, а тому у разі виникнення підстав для перерахунку розмірів пенсії визначається лише дата, з якої особа має право на її перерахунок чи отримання пенсії у певному розмірі. Обмеження періоду, протягом якого суб'єкт владних повноважень має здійснювати обчислення пенсії відповідно до вимог закону, є безпідставним та суперечить вимогам ст.19 Конституції України.

Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають; представлені позивачем докази є належними і допустимими, а відтак останні правомірно прийняті судом першої інстанції до уваги.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку Волинської обл. на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської обл. від 12.06.2014р. в адміністративній справі № 161/8058/14-а залишити без задоволення, а вказану постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: М.В.Костів

А.М.Ліщинський