Справа № 2а-10156/11/1370
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2011-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2011 р. № 2а-10156/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого -судді Карп'як О.О.

при секретарі Голуб О.Є.

За участю представників:

від позивача -Кравець І.Б., Бардин В.М.

від відповідача -Томашівський О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом

КВП "Енергомонтаж"
до Державна податкова інспекція у Личаківському районі м.Львова
про про скасування податкового повідомлення-рішення ,

в с т а н о в и в :

Колективне виробниче підприємство «Енергомонтаж»звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова про скасування податкового повідомлення -рішення №/7147/10/232 від 29.03.2011 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновки акта перевірки ,на підставі якого винесено оскаржуване рішення є необґрунтованими та безпідставними, не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки у нього наявні первинні документи, що підтверджують правильність формування податкового кредиту. Вказує на те, що згідно ст..61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а Закон України «Про податок на додану вартість»не передбачає солідарної відповідальності платників податку при здійсненні оподатковуваних операцій. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сплачених ним у ціні товару відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. Жодного визнання договорів із їх контрагентами недійсними в судовому порядку не відбулось, тому твердження відповідача про їх недійсність вважає безпідставними. Наказ №488/346 не має статусу нормативного документа, відтак усі його норми не можуть вважатись обов'язковими до застосування. Покликається на судову практику Вищого адміністративного суду України, Верховного Суду України та Вищого господарського суду України.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять позов задоволити.

Позиція відповідача викладена у письмових запереченнях на позов та обґрунтовується тим, що відповідно до автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту на рівні ДПА України за період червень -липень 2010 року, листопад -грудень -2010 року встановлено розбіжності у складі податкового кредиту по контрагенту ТзОВ «СК «Ново - Строй»у червні та липні 2010 року, контрагенту ТзОВ «Олбилт»за червень 2010 року (декларації якого прийняті до відома), контрагенту ТзОВ «Ремо»за липень 2010 року (декларація якого прийнята до відома), контрагенту ПП «Мок-Спарта»за липень 2010 року (яким звітність не подавалась), контрагенту ПП «Інтерпросервіс. ИА»за грудень 2008 року, контрагенту КП РМР «Теплотранссервіс»за грудень 2010 року (позивачем не включено суми коригувань податкового кредиту до реєстру отриманих податкових накладних та відображено в податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2011 року, хоч мало провести у січні 2011 року). В обґрунтування правомірності прийнятого рішення покликаються на п.11.1, 11.4 наказу Міністерства транспорту України «Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні»від 14.10.1997 року №363, ст.. 3 ГК України та вказує на те, що відповідно до бази даних ДПС, податкової звітності, Системою автоматизованого співставлення в розрізі контрагентів на рівні ДПА України по КВП «Енергомонтаж»та його контрагентів: ТОВ «Ново - Строй», ТОВ «Олбилт», ПП «Інтерпросервіс ИА», ТОВ «Ремо», ПП «Мок- Спарта»встановлено проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат т податкового кредиту; фінансово -господарська діяльність контрагентів позивача здійснюється поза межами правового поля, відтак вважає, що фінансово -господарські взаємовідносини між позивачем та вказаними контрагентами є такими, що вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цими правочинами (ст.. 234 ЦК України). Основою формування бухгалтерського та податкового обліку є господарська операція, яка впливає на стан зобов'язань, в тому числі і податкових. Тому вважає, що відображенню у податковій звітності підлягає лише та господарська операція ,яка фактично відбулась,а не та, зміст якої лише відображений у первинних документах, відповідно тоді така господарська операція, яка фактично відбулась і створює відповідні податкові наслідки для платника шляхом формування ним складу податкового кредиту та валових витрат. Вважає, що позивачем в порушення пп.7.4.1, пп.7.4.4. ст..7 Закону України «Про податок на додану вартість»підприємством завищено податковий кредит на суму 1 079 519 грн., відтак просять відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, наведених у письмових запереченнях на позов, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлений і підписаний 05 січня 2012 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

На підставі направлення від 24.02.2011 року №138 та наказу від 24.02.2011 року №167, відповідачем проведена позапланова виїзна перевірка КВП «Енергомонтаж»з питань правильності формування податкового кредиту та податкових зобов»язань в розрізі контрагентів за періоди:грудень 2010 року (уточнюючий розрахунок), червень -липень 2010 року, листопад -грудень 2010 року, за результатами якої складено акт від 15.03.2011 року №161/23-2/01018671 (далі -акт перевірки).

Як вбачається з акта перевірки, встановлено порушення КВП «Енергомонтаж»пп.7.4.1, пп.7.4.4. п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»підприємством завищено податковий кредит на суму 1079519 грн., в тому числі за червень 2010 року на суму 554861 грн., за липень 2010 року на суму 314033 грн., за грудень 2010 року на суму 210625 грн.

На підставі акта перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення -рішення від 29.03.2011 року №/7147/19/232, яке за наслідками адміністративного оскарження залишено без змін.

Згідно податкового повідомлення - рішення від 29.03.2011 року №/7147/19/232 ДПІ в Личаківському районі м. Львова визначено позивачу суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 1349398,75 грн. в тому числі за основним платежем 1079519 грн. та штрафними санкціями 269879,75 грн.

Як вбачається з акта перевірки, висновки податкового органу ґрунтуються на тому, що згідно автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту на рівні ДПА України за період червень -липень 2010 року, листопад -грудень 2010 року встановлено розбіжності у складі податкового кредиту, а саме: за червень, липень 2010 року по контрагенту ТзОВ «СК «Ново- Строй», за червень 2010 року по контрагенту ТзОВ «Олбилт», у липні 2010 року по контрагенту ТзОВ «Ремо», за липень 2010 року по контрагенту ПП «Мок -Спарта», за грудень 2010 року по контрагенту КП «Теплотранссервіс», за грудень 2008 року за рахунок коригування податкового кредиту за липень 2010 року по контрагенту ПП «Інтерпросервіс. ИА». В акті перевірки зазначено, що розбіжність виникла внаслідок: по контрагенту ТзОВ «СК «Ново -Строй»за червень, липень 2010 року за рахунок подання позивачем декларації з ПДВ та подання контрагентом декларації за вказаний період без зазначення позивача в покупцях; по контрагенту ТзОВ «Олбилт»за червень 2010 року за рахунок того, що подана контрагентом декларація за вказаний період має статус «До відома», тому відповідач вважає що неможливо провести перевірку такого; по контрагенту ТзОВ «Ремо»за липень 2010 року а рахунок того, що подана контрагентом декларація за вказаний період має статус «До відома»; по ПП «Мок -Спарта»за липень 2010 року оскільки контрагент не подає звітність; по ПП «Інтерпросервіс. ИА»за грудень 2008 року за рахунок того, що по позивачу контрагентом в деклараціях з ПДВ відображено суму ПДВ 870160,55 грн. в складі податкової декларації за грудень 2008 року №722260 від 05.02.2009року у рядку 1, додаток №5 до декларації. По контрагенту позивача КП РМР «Теплотранссервіс»розбіжність виникла на підставі того, що у складі податкової декларації за січень 2011 року провів коригування сум на підставі повернення коштів, дата отримання покупцем розрахунку -17.01.2011 року. Відповідач вважає, що з метою уникнення виникнення розбіжностей за грудень 2010 року по контрагенту КП РМР «Теплотранссервіс», позивач в період отримання розрахунків -коригування повинен був подати уточнюючий розрахунок до податкової декларації того звітного періоду, коли відбулось повернення коштів попередньо перерахованих авансів, а саме січень 2011 року, чого зроблено не було.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Згідно п.1.7. ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість»із змінами і доповненнями (далі -Закон 168), податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п.7.4.1. ст. 7 Закону 168, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій (пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону №168/97-ВР):

або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

За приписами пп.7.2.4 п.7.2 ст.7 Закону № 168/97-ВР право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому ст.9 цього Закону.

01.06.2010 року між позивачем (покупець) та контрагентом ТзОВ «Олбилт» (постачальник) укладено договір №01-06/10 поставки (кутника, листів, швелер, рельси, труби, вікна, цвяхи, муфти, плитка керамічна, інші будівельні матеріали). Відповідно до п.5.1 вказаного договору сторони узгодили, що поставка товару здійснюється постачальником відповідно до специфікації.

Поставка товару по вказаному договору здійснювалась на підставі специфікації №1 від 17.06.2010 року, №2 від 17.06.2010 року, №3 від 30.06.2010 року; видаткових накладних (том.1 а.с.92-106).

За результатами операцій по вказаному договору позивач отримав від контрагента податкові накладні (том 1 а.с.107 -129).

Сплата коштів за товар по вказаній угоді (в тому числі ПДВ) підтверджується наявними в матеріалах справи копіями виписок банку (том 1 а.с.130-147, 154-156).

Згідно наявної в матеріалах справи довідки з ЄДРПОУ, (том 2 а.с.26), Товариство з обмеженою відповідальністю «Олбилт»зареєстроване 27.01.2010 року та не є ліквідованим.

Крім того, на підтвердження реальності операцій по договорах купівлі будівельних матеріалів, позивачем надано копії накладних на внутрішнє переміщення (том 2 а.с.11-25, 27-57).

21.07.2010 року між позивачем (покупець) та контрагентом ТзОВ «Ремо» (постачальник) укладено договір поставки №21-07/10 (будматеріали). Згідно п.3.1. вказаного договору передбачено, що доставка товару в пункт поставки додатково узгоджується сторонами по кожній окремій партії товару.

Поставка товару по вказаному договору здійснювалась на підставі специфікації №1 від 21.07.2010 року, №2 від 30.07.2010 року; видаткових накладних (том.1 а.с.163-170).

За результатами операцій по вказаному договору позивач отримав від контрагента податкові накладні (том 1 а.с.171-187).

Сплата коштів за товар по вказаній угоді (в тому числі ПДВ) підтверджується наявними в матеріалах справи копіями виписок банку (том 1 а.с.188-194, 201-204).

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки з ЄДРПОУ (том 2 а.с.7-10), ТзОВ «Ремо»зареєстроване 27.07.2004 року та на момент здійснення операцій по договору було зареєстровано суб'єктом підприємницької діяльності.

Крім того, на підтвердження реальності операцій по договорах купівлі будівельних матеріалів, позивачем надано копії накладних на внутрішнє переміщення (том 2 а.с.11-25, 27-57).

26.06.2010 року між позивачем (покупець) та ТзОВ «СК «Ново -Строй»»(постачальник) укладено договір поставки №26-06/10 (акумуляторних батарей). Згідно п.2.1 вказаного договору, поставка продукції за даним договором здійснюється автомобільним або залізничним транспортом на умовах СРТ (Перевезення сплачено до …) пункт призначення Київська область, м. Фастів, вул. Шевченка, 48.

20.07.2010 року між позивачем (покупець) та ТзОВ «СК «Ново -Строй»»(постачальник) укладено додатковий договір про внесення змін до договору поставки №26-06/10 від 26.06.2010 року про те, що сторони у зв'язку з відсутністю у покупця можливості здійснити розрахунки в грошовій формі в повному обсязі за взаємною згодою, вирішили замінити частково грошові зобов'язання покупця на суму 2768699,69 грн. щодо оплати першої поставленої партії товару на зобов'язання щодо оплати за простими векселями, покупець зобов'язаний оплатити часткову заборгованість за поставлену партію товару в сумі 2768699,69 грн. шляхом передачі продавцю впродовж 7 календарних днів з дати підписання цього договору тридцяти одного простого векселя , термін платежу по пред'явленню.

На підтвердження виконання вказаних зобов'язань позивачем подано копії актів пред'явлення векселя до платежу, розписки в отриманні платежу за векселем із зазначенням реквізитів платіжних доручень, якими погашено суму по векселю, копії веселів (том 1 а.с.234 -312), копії актів приймання -передачі векселів, копії платіжних доручень про погашення простих векселів. Як вбачається з вказаних документів виконання грошових зобов'язань по вказаному договору в сумі 2768699,69 грн. виконано оплатою 31 простим векселем: АА0268485 на суму 45830 грн., який погашено 23.07.2010 року згідно платіжного доручення №4170; АА0268486 на суму 100000 грн., який погашено 11.08.2010 року згідно платіжного доручення №4249; АА0268487 на суму 100000 грн., який погашено 12.08.2010 року згідно платіжного доручення№4261; АА0268488 на суму 100000 грн., який погашено 17.08.2010 року згідно платіжного доручення №4288; АА0268489 на суму 100000 грн., який погашено 19.08.2010 року згідно платіжного доручення №4321; АА0268490 на суму 100000 грн., який погашено 19.08.2010 року згідно платіжного доручення №4321; АА0268491 на суму 100000 грн., який погашено 20.08.2010 року згідно платіжного доручення №4327; АА0268492 на суму 100000 грн., який погашено 21.08.2010 року згідно платіжного доручення№4340; АА0268493 на суму 100000 грн., який погашено 26.08.2010 року згідно платіжного доручення №4342; АА0268494 на суму 100000 грн., який погашено 27.08.2010 року згідно платіжного доручення №4350; АА0268495 на суму 100000 грн., який погашено27.08.2010 року згідно платіжного доручення №4350; АА0268951 на суму 100000 грн., який погашено 31.08.2010 року згідно платіжного доручення №4387; АА0268952 на суму 100000 грн., який погашено 14.08.2010 року згідно платіжного доручення №4545; АА0268953 на суму 100000 грн., який погашено 14.08.2010 року згідно платіжного доручення №4545; АА0268954 на суму 100000 грн., який погашено 16.09.2010 року згідно платіжного доручення №4571; АА0268955 на суму 100000 грн., який погашено 06.10.2010 року згідно платіжного доручення №4644; АА0268956 на суму 100000 грн., який погашено 06.10.2010 року згідно платіжного доручення №4645; АА0268957 на суму 100000 грн., який погашено 07.10.2010 року згідно платіжного доручення №4658; АА0268958 на суму 100000 грн., який погашено 08.10.2010 року згідно платіжного доручення №4676; АА0268959 на суму 100000 грн., який погашено 12.10.2010 року згідно платіжного доручення №4720; АА0268960 на суму 100000 грн., який погашено 12.10.2010 року згідно платіжного доручення №4721; АА0268961 на суму 100000 грн., який погашено 15.10.2010 року згідно платіжного доручення №4747; АА0268962 на суму 100000 грн., який погашено 18.10.2010 року згідно платіжного доручення №4751; АА0268963 на суму 100000 грн., який погашено 20.10.2010 року згідно платіжного доручення №4765; АА0268964 на суму 100000 грн., який погашено 28.10.2010 року згідно платіжного доручення №4827; АА0268965 на суму 50000 грн., який погашено 10.08.2010 року згідно платіжного доручення №4246; АА0268966 на суму 50000 грн., який погашено 06.10.2010 року згідно платіжного доручення №4647; АА0268967 на суму 50000 грн., який погашено 08.10.2010 року згідно платіжного доручення №4677; АА0268968 на суму 50000 грн., який погашено 28.10.2010 року згідно платіжного доручення №4827; АА0268969 на суму 50000 грн., який погашено 28.10.2010 року згідно платіжного доручення №4827; АА0268970 на суму 72869,69 грн., який погашено 28.10.2010 року згідно платіжного доручення №4827. Копії платіжних доручено є в матеріалах справи (том 4 а.с.24-48).

Поставка товару по вказаному договору здійснювалась на підставі специфікації (том 1 а.с.210), видаткової накладної №297150 від 30.06.2010 року (том 1 а.с.211). Крім того, в матеріалах справи наявна копія договору поставки №ЦХП -06- 01010-01 від 07.06.2010 року укладеного позивачем ( постачальник) та Державним підприємством матеріально -технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізпостач»(замовник) про поставку продукції акумуляторної батареї та акумулятора (том 1 а.с.220-225), специфікації до вказаного договору (том 1 а.с.226), накладної №30-06/10 від 30.06.2019 року (том 1 а.с.227), з якого вбачається, що придбана позивачем у контрагента ТзОВ «СК «Ново -Строй»»акумуляторні батареї були ним в подальшому реалізована Державному підприємству матеріально -технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізпостач»та відвантажено на Фастівський склад Укрзалізничпостачу, товар отримано покупцем згідно довіреності №Ф-516 від 20.06.2010 року, копія якої є в матеріалах справи (том.1 а.с.228).

За результатами операції по вказаному договору позивач отримав від контрагента податкову накладну від 30.06.2010 року №297150 (том 1 а.с.212).

Сплата коштів за товар по вказаній угоді (в тому числі ПДВ) підтверджується наявними в матеріалах справи копіями виписок банку (том 1 а.с. 213-218) в сумі 45019,51 грн. та платіжних доручень про погашення простих векселів, копіями векселів, актів пред'явлення векселя до платежу.

Крім того, 14.07.2010 року між позивачем (покупець) та ТзОВ «СК «Ново -Строй»»(постачальник) укладено договір поставки №14-07/10 обладнання. Як вказано у п.2.2, 2.3 договору, місцем здійснення поставки продукції є м. Львів, вул. Зелена 269а, постачання продукції здійснюється автомобільним транспортом продавця і за його кошти.

08.12.2010 року між позивачем (покупець) та ТзОВ «СК «Ново -Строй»»(постачальник) укладено додатковий договір про внесення змін до договору поставки №14-07/10 від 14.07.2010 року про те, що сторони у зв'язку з відсутністю у покупця можливості здійснити розрахунки в грошовій формі в повному обсязі за взаємною згодою, вирішили замінити частково грошові зобов'язання покупця на суму 432674 грн. на зобов'язання щодо оплати за простими векселями, покупець зобов'язаний оплатити часткову заборгованість за поставлену партію товару в сумі 432674 грн. шляхом передачі продавцю впродовж 10 календарних днів з дати підписання додаткового договору п»яти простих векселів , термін платежу по пред'явленню.

На підтвердження виконання вказаних зобов'язань позивачем подано копії актів пред'явлення векселя до платежу, розписки в отриманні платежу за векселем із зазначенням реквізитів платіжних доручень, якими погашено суму по векселю, копії веселів, копії актів приймання -передачі векселів(том 1 а.с.326), копії платіжних доручень про погашення простих векселів. Як вбачається з вказаних документів виконання грошових зобов'язань по вказаному договору в сумі 432674грн. виконано оплатою 5 простими векселями: АА2170271 на суму 100000 грн., який погашено 21.01.2011 року згідно платіжного доручення №151; АА2170272 на суму 100000 грн., який погашений 31.10.2011 року згідно платіжного доручення №5711; АА2170273 на суму 100000 грн., який погашено 31.10.2011 року згідно платіжного доручення №5711; АА2170274 на суму 70000 грн., який погашений 26.10.2011 року згідно платіжного доручення №144; АА2170275 на суму 62674 грн., який погашений 31.10.2011 року згідно платіжного доручення №5711. Копії виписок з банку на підтвердження вказаного є в матеріалах справи (том 4 а.с.9-12,19,22).

Поставка товару (комбінованого пальника) по вказаному договору здійснювалась на підставі специфікації №1 від 14.07.2010 року(том 1 а.с.317), накладної №313002 від 16.07.2010 року (том 1 а.с.319). Крім того, в матеріалах справи наявна копія договору будівельного підряду з реконструкції котельні ЗАТ «Ензим»з заміною парового котла №01-07/10 від 01.07.2010 року ,укладений позивачем (підрядник) та ЗАТ «Ензим»(замовник). Крім того наявна копія специфікації до вказаного договору, додаток №1 до договору, накладна №30-12/10-1 від 30.12.2010 року. З вказаних документів вбачається, що придбаний у контрагента ТзОВ «СК «Ново -Строй»»комбінований пальник був використаний у його господарській діяльності на виконання договору будівельного підряду ЗАТ «Ензим»при реконструкції котельні.

За результатами операції по вказаному договору позивач отримав від контрагента податкові накладні від 15.07.2010 року №312008, від 16.07.2010 року (том 1 а.с.320 - 321).

Сплата коштів за товар по вказаній угоді (в тому числі ПДВ) підтверджується наявними в матеріалах справи копіями виписок банку та платіжних доручень про погашення простих векселів, копіями векселів, актів пред'явлення векселя до платежу.

Як вбачається з довідки з ЄДРПОУ (том 1 а.с.334-336), Товариство з обмеженою відповідальністю «СК «Ново - Строй»зареєстроване 13.01.2009 року та на момент операцій з позивачем був зареєстрований суб'єктом підприємницької діяльності.

01.07.2010 року між позивачем (генпідрядник) та Приватним підприємством «Мок -Спарта» (субпідрядник) укладено договір субпідряду №01/07/10, відповідно до п.1.1.якого передбачено, що на умовах даного договору субпідрядник зобов'язується організувати у передбачений даним договором строк роботи з будівництва цеху по обробці каміння на Клесівському кар'єроуправлінні ДП «УПП УЗ»з 01.07. по 30.09.2010 року у відповідності до розрахунку договірної ціни та плану -графіку виконання робіт, а генпідрядник зобов'язується надати субпідряднику фронт робіт, передати затверджену проектну документацію, прийняти та оплатити виконані роботи.

11.03.2010 року між позивачем (підрядник) та Державним підприємством «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України»(замовник) укладено договір №ЦУПП-01/0005/10 , відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник в межах договірної (твердої) ціни зобов'язується власними і залученими силами виконати і здати замовнику відповідно до специфікації №1 до цього договору, що є невід'ємною його частиною, роботи з будівництва цеху по обрізці каміння (виготовленню різаної бруківки) на Клесівському кар'єроуправлінні ДП «УПП УЗ», а замовник зобов'язується прийняти та оплатити зазначені роботи на умовах, передбачених цим договором. Поручителем у даному договорі виступило ТзОВ «Інвестиційно -будівельна компанія «Екополіс»».

Також в матеріалах справи наявний додаток до вказаного договору -розрахунок договірної ціни (том 2 а.с.70-71), специфікація (том 2 а.с.117), додаткова угода до договору №ЦУПП-01/0005/10 від 11.03.2010 року (том 2 а.с.118), зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва (том 2 а.с.72-73),копія пояснювальної записки до інвесторської кошторисної документації (том 2 а.с.74), розрахунок №13-1аР кошторисного прибутку (загальний розрахунок по будові), розрахунок №13-2аР «Кошти на покриття адміністративних витрат будівельно -монтажної організації»(загальний розрахунок по будові),розрахунок №14-1Р «Комунальний податок», розрахунок №15-1Р «Податок на додану вартість», підсумкова відомість ресурсів до договірної ціни, розрахунок загальновиробничих витрат до зведеного кошторисного розрахунку «Будівництво цеху по виготовленню різаної бруківки на Клесівському кар'єроуправлінні ДП «УПП УЗ», об'єктний кошторис №2-1 на будівництво цеху по виготовленню різаної бруківки, розрахунок загальновиробничих витрат до об'єктного кошторису №2-1, локальний кошторис №2-1-1 на загально будівельні роботи підземної частини, локальний кошторис №2-1-2 на загально будівельні роботи надземної частини, локальний кошторис №2-1-3 на ремонтну площадку зі сходами та опори, об'єктний кошторис №6-1 на будівництво цеху по виготовленню різаної бруківки, розрахунок загальновиробничих витрат до об'єктного кошторису №6-1, локальний кошторис №6-1-1 на мережі водопроводу і каналізації (том 2 а.с.75 -92), довідки про вартість виконаних будівельних робіт (том 3 а.с.9-10).

Крім того, в підтвердження виконання робіт по вказаному договору контрагентом ,позивач надав довідку про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-1, акт №30071/1 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в, підсумкова відомість ресурсів до акту приймання виконаних робіт №30071/1, розрахунок загальновиробничих витрат до акта приймання виконаних робіт №30071/1, акт №30071/2 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в, підсумкову відомість ресурсів до акту приймання виконаних підрядних робіт №30071/2, розрахунок загальновиробничих витрат до акту приймання виконаних підрядних робіт №30071/2 (том 2 а.с.98- 111, том 3 а.с.11-32).

За результатами операції по вказаному договору позивач отримав від контрагента податкові накладні від08.07.2010 року №08074, від 30.07.2010 року №30071 (том 2 а.с.93-94).

Сплата коштів за товар по вказаній угоді (в тому числі ПДВ) підтверджується наявними в матеріалах справи копіями виписок банку (том 2 а.с.95-97) згідно платіжного доручення №4075 від 08.07.2010 року та№4233 від 05.08.2010 року.

Згідно наявної в матеріалах справи копії довідки з ЄДРПОУ (том 2 а.с.63-64), Приватне підприємство «Мок - Спарта»зареєстроване 11.03.2008 року, не є ліквідованим, до його видів діяльності відноситься: будівництво будівель, ізоляційні роботи, електромонтажні роботи, оптова торгівля іншими непродовольчими товарами споживчого призначення, будівництво магістральних трубопроводів, ліній зв'язку та енергопостачання, оптова торгівля будівельними матеріалами.

В матеріалах справи також наявна копія дозволу на початок виконання робіт підвищеної небезпеки №254.08.09-45.21.1, виданого ПП «Мок -Спарта»(з 11.04.2008 року по 10.04.2011 року) -том.3 а.с.3, копія ліцензії на здійснення ПП «Мок -Спарта»господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури з 10.06.2008 року по 10.06.2011 року -том 3 а.с.4-6.

01.12.2008 року між позивачем (покупець) та Приватним підприємством «Інтерпросервіс. ИА» (продавець) укладено договір №01-12/01 купівлі -продажу (будматеріалів). Відповідно до п.1.1 вказаного договору, продавець зобов»язується продати, а покупець прийняти та оплатити на умовах даного договору товар в асортименті, кількості та за ціною відповідно до специфікації, що є невід'ємною частиною договору. Згідно п.2.1. договору, загальна вартість даного договору становить 6000000 грн. ,в тому числі ПДВ -20%, у вартість товару включена вартість транспортних послуг по доставці товару у місце призначення, що зазначене в п.3.3. договору. Згідно п.3.1. договору, продавець зобов'язується надати на кожну партію товару наступний перелік документів:специфікацію, копію накладної, податкову накладну. У п.3.3 договору вказано місце передачі товару -м. Київ. Також сторони уклали додатковий договір від 04.12.2008 року до договору купівлі -продажу №01-12/01 від 01.12.2008 (том 3 а.с.204), п.3.3. договору виклали в новій редакції: «3.3 місце передачі товару -склад покупця за адресою: м. Львів, вул..Зелена,269а.»

Поставка товару по вказаному договору здійснювалась на підставі специфікації №2 від 04.12.2008 року; видаткової накладної (том.2 а.с.123-130).

За результатами операцій по вказаному договору позивач отримав від контрагента податкову накладну (том 2 а.с.131-132).

Сплата коштів за товар по вказаній угоді (в тому числі ПДВ) підтверджується наявними в матеріалах справи копіями виписок банку (том 3 а.с.85-).

Крім того, на підтвердження реальності операцій по договорах купівлі будівельних матеріалів, позивачем надано копії накладних на внутрішнє переміщення (том 2 а.с.133-135), копію акта заліку взаємних заборгованостей від 31.12.2008 року (том.3 а.с.80-83)

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки з ЄДРПОУ(том 2 а.с.119-120), Приватне підприємство «Інтерпросервіс. ИА»зареєстровано 16.04.2007 року, та на момент здійснення операцій по договору було зареєстроване суб'єктом господарської діяльності.

Як вбачається з копій витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно, у власності позивача перебувають приміщення складу за адресою м. Львів, вул..Зелена,269а. загальною площею 94,9 кв.м., які використовувались ним для складування придбаних у контрагентів будівельних матеріалів( том 3 а.с.7-8)

На підтвердження транспортування придбаних у контрагентів будівельних матеріалів позивачем подано копії подорожних листів вантажного автомобіля (том.3 а.с.33-45,77-79,115-116, 253-267), довідку про перелік вантажних транспортних засобів, які числяться у позивача на балансі від 29.12.2011 року №755 (том 4 а.с.2).

Використання придбаних у вказаних контрагентів будматеріалів у господарській діяльності позивача підтверджується наявними в матеріалах справи копіями договорів на реалізацію будматеріалів, здійснення будівельних робіт, видаткових накладних, податкових накладних, специфікацій, актів виконаних робіт, подорожних листів вантажного автомобіля (том 3).

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV (із змінами та доповненнями) встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. п.2.4 п.2 Положення "Про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 05.06.1995 року за № 168/704: "Первинні документи (на паперових і машинозчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному вираженні), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійсненні господарської операції і складання первинного документа".

Таким чином, всі представлені документи відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»до первинних документів, не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності та підтверджують фактичне придбання товарів (послуг) позивачем у контрагентів ТзОВ «Олбилт», ТзОВ «Ремо», ТзОВ «СК «Ново -Строй»», Приватним підприємством «Мок -Спарта», Приватним підприємством «Інтерпросервіс. ИА».

Системний аналіз вищезазначених норм та документів, наявних в матеріалах справи (договорів, специфікацій, видаткових накладних, податкових накладних, актів виконання, подорожніх листів, накладних на внутрішнє переміщення, платіжних доручень, виписок банків та інші) дає підстави зробити висновок, що документи, відповідають критеріям первинного документу, є достовірними та складені за результатами фактичного виконання послуг.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази, подані позивачем переконують у підставності позовних вимог. Мету та реальність здійснення позивачем господарських операцій на які платник податку (позивач) покликається як на підставу виникнення у нього права на включення нарахованого ПДВ до податкового кредиту, відповідачем беззаперечними доказами спростовані не були.

Відповідно до статей 49,70 КАС України, сторони зобов'язані добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень, що відповідачем зроблено не було.

По суті даного спору Закону України «Про податок на додану вартість»не пов'язує право платника податку на податковий кредит з проведенням будь -яких зустрічних перевірок. Чинне законодавство не встановлює обов'язок покупця сплачувати ПДВ повторно ще й до бюджету у разі, коли такий податок не буде сплачений продавцем або іншою особою, з врахуванням суми податку, отриманого від покупця в складі ціни товару. ПДВ, яке включене в ціні товару, є податковим зобов'язанням продавця товару, і саме продавець несе обов'язок по сплаті цього податку до бюджету.

Чинне податкове законодавство не ставить у залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання податкового кредиту чи бюджетного відшкодування поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб. Вимога п.1.8 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість»щодо надмірної сплати податку на додану вартість як необхідної умови повернення з бюджету сум цього податку його платникові, стосується саме цього платника і сплати саме ним податку у ціні придбання товарів (послуг) їх постачальникам.

Пунктом 1.3 статті 1 Закону України "Про податок на додану вартість" платника податку визначено як особу, яка згідно із цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особу, яка імпортує товари на митну територію України.

Згідно з пунктом 10.2 статті 10 того самого Закону платники податку, визначені у підпунктах "а", "в", "г", "д" пункту 10.1 цієї статті, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також; за повноту і своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону.

При цьому, слід зазначити, що правом видачі податкової накладної користується виключно платник податку на додану вартість, зареєстрований як такий на підставі ст. 2 Закону України «Про податок на додану вартість». Контрагенти позивача (ТзОВ «Олбилт», ТзОВ «Ремо», ТзОВ «СК «Ново -Строй»», Приватним підприємством «Мок -Спарта», Приватним підприємством «Інтерпросервіс. ИА») включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців. Відповідачем не надано доказів анулювання свідоцтва платника ПДВ контрагентів та про дані обставини не вказується в акті перевірки.

Відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Правовий порядок в Україні засновується на принципах, у відповідності з якими ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно ч.1 ст.138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми Закону України «Про податок на додану вартість», всі вимоги відносно порядку формування податкового кредиту позивачем виконані.

Щодо посилань органу державної податкової служби на нікчемність правочинів, то слід зазначити наступне.

Обставини, на які посилається орган державної податкової служби викладені в акті перевірки та обґрунтовуються даними бази ЦБД ДПА України, згідно яких виявлено розбіжності податкового обліку позивача та його контрагентів, не відображення у податковому обліку контрагентами сум ПДВ по угодах з позивачем..

Дані обставини не можуть вказувати на відсутність реальної можливості надання послуг( продажу товарів) по вказаних договорах в сукупності з іншими доказами, які наявні в матеріалах справи.

Висновки органу державної податкової служби про нікчемність господарських операцій між позивачем та контрагентами (ТзОВ «Олбилт», ТзОВ «Ремо», ТзОВ «СК «Ново -Строй»», Приватним підприємством «Мок -Спарта», Приватним підприємством «Інтерпросервіс. ИА»), які ґрунтуються на обставинах викладених в акті перевірки згідно даних бази ЦБД ДПА України, без дослідження первинних бухгалтерських документів позивача не можуть бути обґрунтованими.

Не можна залишити поза увагою і той факт, що перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК України, згідно якої правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу -землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

У разі кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України повинна враховуватися вина, яка полягає в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, ухвалений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна або незаконного заволодіння ним тощо.

В ході судового розгляду справи податковим органом не було надано належних доказів, які б підтвердили вину позивача, яка полягає в намірі порушити публічний порядок. Відтак, правочин, укладений позивачем не є нікчемним, тобто його нікчемність законом не встановлена.

Таким чином, порушення контрагентами позивача податкової дисципліни не може слугувати підставою для позбавлення платника податку -КВП «Енергомонтаж» права на отримання податкової вигоди у вигляді зменшення податкових зобов'язань та права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо ним виконані усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та він має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

З огляду на принцип персональної відповідальності платника позивач не може нести відповідальність за невиконання чи неналежне виконання обов'язку щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) іншими платниками податків, якщо інше прямо не встановлено законом, а тому у разі невиконання контрагентом позивача своїх зобов'язання щодо декларування та сплати необхідних сум податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Відповідачем не наведено достатньо переконливих доводів про наявність обставин, які б свідчили про недобросовісність позивача як платника податків.

Судом враховується, що в матеріалах справи наявні копії договорів, специфікацій, видаткових накладних, податкових накладних, актів виконання, подорожніх листів, накладних на внутрішнє переміщення, актів пред'явлення векселя до платежу, розписки в отриманні платежу за векселем із зазначенням реквізитів платіжних доручень, якими погашено суму по векселю, копії веселів, копії актів приймання -передачі векселів, копії платіжних доручень про погашення простих векселів, платіжних доручень, виписок банків, що підтверджують факт оплати, оприбуткування товарно -матеріальних цінностей та послуг та отримання товарів (послуг).

Крім того, згідно із практикою Європейського Суду з прав людини у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Вказана позиція по суті узгоджується із висновками Вищого адміністративного суду України, викладеними в ухвалі від 22.06.2011 року у справі №К-10512/08, ухвалі від 06.07.2011 року у справі №К-25786/08, ухвалі від 12.07.2011 року у справі №К-40582/09, постанові від 24.05.2011 року у справі №К/9991/1114/11.

Стосовно висновків податкового органу про те, що позивачем порушено пп.7.4.1., 7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»оскільки завищено суму податкового кредиту за грудень 2010 року на суму 210625 грн. внаслідок виникнення розбіжностей по контрагенту КП «Телотранссервіс», суд враховує наступні обставини. При цьому, податковий орган вважає, що позивач в період отримання розрахунків -коригування повинно було подати уточнюючий розрахунок до податкової декларації того звітного періоду, коли відбулось повернення коштів попередньо перерахованих авансів, а саме у січні 2011 року, чого позивачем зроблено не було.

07.12.2010 року між позивачем та КП РМР «Теплотранссервіс»укладено договір №071210/10 реєстр.№1698/ТС про надання послуг з реконструкції об'єктів теплопостачання в центральній частині м. Рівне (том 3 а.с.121-124). Оплата по вказаному договору підтверджується випискою банку (том 3 а.с.86,89).

Контрагентом позивача КП РМР «Теплотранссервіс»виписано податкову накладну від16.12.2010 року №1871.1 на суму 1000000 грн. (в тому числі ПДВ 166666,67 грн.) та від 22.12.2010 року №1892.1 на суму 263750 грн. (в тому числі ПДВ -43958,33 грн.).

Як підтверджується копією виписки банку, 17.01.2011 року КП РМР «Теплотранссервіс»повернуло кошти згідно додаткової угоди №1749 від 17.01.2011 року.

Продавцем КП РМР «Теплотранссервіс»проведено коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних від 16.12.2010 року №1871.1 та від 22.12.2010 року №1892.1 за договором від 07.12.2010 року№1698/ТС, відповідно до розрахунку №1 від 17.01.2011 року та №2 від 17.01.2011 року, які позивач отримав 07.02.2011 року, що підтверджується наведеними розрахунками, копією конверта, витягом з журналу реєстрації вхідної кореспонденції (том 4 а.с.4).

Таким чином, коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних від 16.12.2010 року №1871.1 та від 22.12.2010 року №1892.1 за договором від 07.12.2010 року№1698/ТС здійснено контрагентом 17.01.2011 року.

Як вбачається з тексту акта перевірки, перевірка проводилась за період грудень 2010 року, червень -липень 2010 року, листопад -грудень 2010 року.

Відповідачем не заперечується факт правомірного віднесення позивачем до податкового кредиту суми ПДВ 210625 грн. грудня 2010 року, однак вказує на виникнення розбіжності у січні 2011 року у зв'язку з не проведенням коригування в цей період.

Однак, коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних контрагентом позивача КП РМР «Теплотранссервіс»здійснено 17.01.2011 року. Податковий орган в акті вказує про те, що позивач в період отримання розрахунків -коригування повинен був подати уточнюючий розрахунок до податкової декларації того звітного періоду, коли відбулось повернення коштів попередньо перерахованих авансів, а саме у січні 2011 року. Вказаний період не охоплюється перевіркою. Як вбачається з ст..78.5, 79.2 ПК України, документальна позапланова перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, чого при проведені перевірки дотримано не було.

При цьому, суд не бере до уваги покликання відповідача на порушення позивачем норм п.7.4.1, 7.4.4., ст..7 Закону України «Про податок на додану вартість», оскільки такий втратив чинність 01.01.2011 року (згідно з Податковим кодексом України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI), а операції по коригуванню кількісних і вартісних показників до податкових накладних від 16.12.2010 року №1871.1 та від 22.12.2010 року №1892.1 контрагентом позивача відбулись 17.01.2011 року, відтак до спірних правовідносин слід застосовувати положення Податкового кодексу України, що відповідачем зроблено не було. Податковим органом не доведена правомірність винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, відповідачем не обґрунтовано та не доведено факту порушення позивачем пп.7.4.1., 7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»внаслідок завищення суму податкового кредиту за грудень 2010 року на суму 210625 грн. внаслідок виникнення розбіжностей по контрагенту КП «Телотранссервіс».

Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3. ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене, орган державної податкової служби прийшов до помилкового висновку про порушення позивачем пп.7.4.1, пп.7.4.4. п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»внаслідок завищення податкового кредиту на суму 1079519 грн., в тому числі за червень 2010 року на суму 554861 грн., за липень 2010 року на суму 314033 грн., за грудень 2010 року на суму 210625 грн.

Враховуючи наведене, перевіривши обставини передбачені ч.3 ст.2 КАС України, суд прийшов до висновку про обґрунтованість та підставність позовних вимог і вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати у вигляді судового збору (3,40 грн.), відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, слід стягнути з Державного бюджету України на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 7-14, 71, 86, 94 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задоволити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення -рішення ДПІ в Личаківському районі м. Львова №/7147/10/232 від 29.03.2011 року.

3. Стягнути з Державного Бюджету України на користь Колективного виробничого підприємства «Енергомонтаж»(адреса:79005, м. Львів, вул..Архипенка, 11/15, ) 3 (три) гривні 40 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України:

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Карп'як Оксана Орестівна

З оригіналом згідно

Суддя Карп'як Оксана Орестівна