Справа № 2а-6376/10/2170
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року м. Київ К/800/3932/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Бутенка В.І. (доповідач), Олексієнка М.М., Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового касаційного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Херсона про захист конституційного права шляхом зобов'язання утриматися від вчинення певних дій, скасування вимоги,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2010 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 24 січня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2012 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення цих судів та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа-підприємець і взятий на облік в управлінні Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Херсона (далі - Управління) як такий, що обрав особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, а тому згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є страхувальником та платником страхових внесків і має ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

У листопаді 2010 року Управлінням відносно фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 винесено вимогу №Ф-1115 про сплату заборгованості, згідно якої заборгованість позивача зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування складає 632 гривні 46 коп.

Відносини у сфері загальнообов'язкового державного пенсійного страхування регулюються Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ГУ від 09.07.2003 року. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Законом України "Про внесення змін до Законів України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" та "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №2461-VI від 8 липня 2010 року, підпункт 4 пункту 8 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" викладено в такій редакції:

"Фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом.

Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески".

Закон України "Про внесення змін до Законів України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" та "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і зміни до підпункту 4 пункту 8 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" набрали чинності 17 липня 2010 року.

До 17 липня 2010 року діяла редакція підпункту 4 пункту 8 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, придбання спеціального торгового патенту), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачували страхові внески у визначеному цим Законом фіксованому розмірі.

Відповідно до ч.ч. 3 і 4 ст. 18 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон) страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом; вони не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство.

Частиною 6 ст. 18 Закону передбачено, що законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Згідно з наведеними положеннями Закону позивач зобов'язаний сплачувати страхові внески до Пенсійного фонду у загальному порядку.

У відповідності до п. 4.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19 грудня 2003 року, обчислення страхових внесків здійснюється щомісячно за ставкою - 33,2% суми фактичних витрат на оплату праці працівників. Відповідно до ст. 53 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" встановлено розмір мінімальної плати на 2010 рік у місячному розмірі: з 1 січня - 869 грн.. з 1 квітня - 884 грн., з 1 липня - 888 грн., з 1 жовтня - 907 грн., з 1 грудня - 922 грн. Таким чином, мінімальний розмір страхового внеску у 2010 році у місячному розмірі становить: з 1 січня - 288,51 грн. (869 грн. х 33,2%), з 1 квітня - 293,49 грн. (884 грн. х 33,2%), з 1 липня - 294.82 грн. (888 грн. х 33,2%), з 1 жовтня -301,12 грн. (907 грн. х 33,2%), з 1 грудня - 306,10 грн. (922 грн. х 33,2%).

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено що, позивач, як фізична особа - підприємець, що обрала особливий спосіб оподаткування, в період ІІІ кварталу 2010 року страхові внески до Пенсійного фонду України не сплатив.

Сплата ж страхових внесків здійснюється у визначені ч. 6 ст. 20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" строки, а саме, щоквартально, протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного кварталу, тобто за липень-вересень 2010 року до 20 жовтня 2010 року в сумі 632 грн. 46 коп.

Платникам, які не сплатили суми страхових внесків у розмірі не менше мінімального страхового внеску у терміни до 20 жовтня 2011 року, надсилається вимога про їх сплату. Наведене дає підстави стверджувати, що вимога про сплату боргу №1115 від 15 листопада 2010 року сформована позивачем в межах наданих йому повноважень і з дотриманням вимог чинних нормативно-правових актів.

Крім того, зазначена вимога була виставлена і надіслана для узгодження приватному підприємцю, який протягом 10 робочих днів із дня одержання такої вимоги зобов'язаний був сплатити суми недоїмки.

Доводи позивача про те, що він не є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, не ґрунтуються на законі, оскільки Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає платниками цих внесків усіх роботодавців незалежно від обраної ними системи оподаткування, а згідно зі статтею 1 цього Закону страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно з законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Вирішуючи даний спір, суди першої та апеляційної інстанцій дали правильну правову оцінку обставинам справи й обгрунтовано прийшли до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують і не дають підстав вважати, що цими судами при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни оскаржених судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 24 січня 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

М.М. Олексієнко

І.В. Штульман