Справа № 161/11799/14-а, 2-а/161/505/14
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року Справа № 876/8374/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Іщук Л.П., Яворського І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2014 року у справі № 161/11799/14-а, 2-а/161/505/14 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов"язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

18.07.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до суду, в якому після уточнення позовних вимог просила визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області щодо відмови у перерахунку призначеної пенсії з включенням до заробітку, з якого визначалась пенсія, сум матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, премій до державних, професійних свят та ювілейних дат, з яких сплачено збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії з включенням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, премій до державних, професійних свят та ювілейних дат, з яких сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з 29.04.2014 року.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2014 року позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області щодо відмови позивачу у перерахунку призначеної пенсії у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу» з врахуванням індексації заробітної плати на суму 8610, 93 грн., матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутові потреби на суму 33 542,71 грн., середньомісячні відрядження на суму 515,91 грн. та зобов'язано відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію як державному службовцю у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу» з врахуванням індексації заробітної плати на суму 8610, 93 грн., матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутові потреби на суму 33 542,71 грн., середньомісячні відрядження на суму 515,91 грн. В решті позову відмовлено.

Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області постанову суду першої інстанції оскаржило, подало апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

В обгрунтування апеляційної карги вказує те, що оскільки матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати не входять до складу заробітної плати державного службовця, тому підстав для включення вказаних сум до складових заробітної плати державного службовця для призначення пенсії немає.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скаргу слід задоволити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції, та приймає нову постанову, якщо визнає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, що мають значення для справи, порушив норми матеріального права, що призвели до неправильного вирішення справи.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 29.04.2014 року призначена пенсія за віком відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» (а.с.12).

У червні 2014 року позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області із заявою про перерахунок вказаної пенсії з врахуванням сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на соціально-побутові потреби.

Листом УПФ в місті Луцьку від 10.07.2014 року позивачу відмовлено у перерахунку пенсії (а.с.14).

Колегія суддів не погоджується з таким висновком відповідача за наступних підстав.

За змістом ст. 37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо врахування до заробітку середньоденних відряджень, оскільки як вбачається з позовної заяви позивач такої вимоги не заявляла, а відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог.

Крім того, ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 14.05.2013 року в справі № 21-125а13, в якій визначено, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

За приписами частини другої статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 пенсія за віком призначена відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» з 29 квітня 2014 року.

Таким чином, позивач має право на перерахунок та виплату призначеної пенсії з врахуванням до заробітку для обчислення пенсії сум виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб, індексації заробітної плати, премій до державних, професійних свят та ювілейних дат, з яких сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, з 29 квітня 2014 року і до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, до яких належать органи державної податкової служби та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дір бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а тому постанова суду підлягає скасуванню з постановленням нової, якою позов задоволити.

Керуючись ст.ст. 94, 100, 160, 195, ст. 197, п. 3 ч.1 ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області задовольнити частково.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2014 року у справі № 161/11799/14-а, 2-а/161/505/14 - скасувати та прийняту нову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області щодо відмови в перерахунку призначеної пенсії ОСОБА_1 з включенням до заробітку для обчислення пенсії виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб, індексації заробітної плати, премій до державних, професійних свят та ювілейних дат, з яких сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області провести перерахунок та виплату пенсії призначеної ОСОБА_1 з врахуванням до заробітку для обчислення пенсії сум виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб, індексації заробітної плати, премій до державних, професійних свят та ювілейних дат, з яких сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, з 29 квітня 2014 року до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

І.О. Яворський