Справа № 681/6/15-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 681/6/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Боб'як Б.В.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

14 квітня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Сокольвак Ю.В.,

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення Полонської районної державної адміністрації Хмельницької області та ОСОБА_3 на постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 12 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 (далі - позивач) до Управління праці та соціального захисту населення Полонської районної державної адміністрації Хмельницької області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов'язання відновити виплату допомоги,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача в якому просив: визнати протиправним та скасувати протокол комісії з питань призначення субсидій та допомог окремим громадянам та малозабезпеченим сім'ям з дітьми управління праці та соціального захисту населення Полонської районної державної адміністрації Хмельницької області; зобов'язати комісію з питань призначення субсидій та допомог окремим громадянам та малозабезпеченим сім'ям з дітьми управління праці та соціального захисту населення Полонської районної державної адміністрації Хмельницької області призначити та відновити виплату державної соціальної допомоги позивачу у відповідності до ст. 3 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" від 01.06.2000 № 1768-III (далі - Закон № 1768-III ) з 01.09.2014.

Постановою Полонського районного суду Хмельницької області від 12.02.2015 позов задоволено частково: визнано протиправним протокол комісії з питань призначення субсидії та допомог окремим громадянам та малозабезпеченим сім'ям з дітьми №16 від 24.09.2014 Управління праці та соціального захисту населення Полонської районної державної адміністрації Хмельницької області в частині відмови у призначенні державної соціальної допомоги позивачу та зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Полонської РДА повторно розглянути питання про призначення позивачу з 01.09.2014 соціальної допомоги як малозабезпеченій сім'ї.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач та відповідач подали апеляційні скарги. Позивач у своїй апеляційній скарзі просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач у поданій ним апеляційній скарзі просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач з 2007 року отримувала допомогу по малозабезпеченості. 15 вересня 2014 року позивач звернулася до відповідача про призначення їй допомоги як малозабезпеченій сім'ї з 01 вересня 2014 року, однак відповідач протоколом засідання комісії з питань призначення субсидій та допомог окремим громадянам та малозабезпеченим сім'ям №16 від 24.09.2014 відмовив призначити позивачу соціальну допомогу на підставі п.10 постанови Кабінету Міністрів України № 250 від 20.02.2003 з тих підстав, що сім'я має у володінні сільськогосподарську техніку.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ухвалив рішення про відмову призначити позивачу допомогу як малозабезпеченій сім'ї з порушенням вимог законодавства, оскільки в самому протоколі в чіткій, зрозумілій та доступній формі не наведені мотиви відмови. Роз'яснення мотивів у відповідях на звернення позивача про те, що державна соціальна допомога не призначена у зв'язку з наявністю в сім'ї сільськогосподарської техніки більше, ніж передбачено законом, спростовано дослідженими в справі доказами.

Окрім цього, суд не може підміняти відповідача і вирішувати питання про призначення допомоги, а тому суд не може зобов'язати відповідача призначити виплату державної соціальної допомоги.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону №1768-III державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону №1768-III розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім'ї та її середньомісячним сукупним доходом, який обчислюється за методикою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, але цей розмір не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім'ї.

Статтею 4 Закону № 1768-III передбачено, що заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім'ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації.

Умови призначення і виплати малозабезпеченим сім'ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом № 1768-III, визначено Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів від 24.02.2003 № 250 (далі - Порядок).

Відповідно до положень абз. 5 п. 10 Порядку, що кореспондуються з положеннями абз. 4 ч. 1 ст. 7 Закону № 1768-III, соціальна допомога не призначається у разі, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

В силу ч. 9 ст. 4 Закону №1768 рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги має бути вмотивованим і містити роз'яснення порядку його оскарження.

Так, з наявної в матеріалах справи відповіді керівника УПСЗН від 22.10.2014 слідує, що під час перевірки обстеження матеріально-побутових умов сім'ї позивача було встановлено, що у володінні сім'ї є сільськогосподарська техніка, тому питання про призначення допомоги винесено на розгляд Комісії. Причина відмови - на думку Комісії відсутні поважні або не залежні від сім'ї причини того, що вона має середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї та є додаткові можливості знаходження джерел для існування. Суть твердження - в чому полягають додаткові можливості знаходження джерел для існування сім'ї позивачки - у відповіді не розкрито.

Із відповіді заступника директора департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації від 19.11.2014 слідує, що причина відмови позивачу - в наявності в сім'ї у володінні декілька одиниць сільськогосподарської техніки - трактор МТЗ-80, міні-трактор, зернозбиральний комбайн, автомобіль "Фольксваген", два скутери.

При цьому в судовому засіданні в суді першої інстанції позивач на спростування тверджень відповідача про наявність в неї більше одиниць транспорту, крім трактора МТЗ, надала докази у вигляді свідоцтва про реєстрацію міні-трактора на прізвище її свекра ОСОБА_5, зернозбирального комбайна на прізвище ОСОБА_6

Водночас ОСОБА_5 підтвердив, що міні-трактор є його власністю. Крім того, із сином ОСОБА_7 вони придбали комбайн. В сина ОСОБА_7 за місцем його проживання відсутні належні умови для зберігання та ремонту комбайна, тому комбайн зберігається у його дворі. На земельній ділянці, яка рахується за ним, побудована хата сина ОСОБА_7

ОСОБА_7 допитаний, як свідок в суді першої інстанції, засвідчив, що комбайн вони придбали вдвох з батьком, зберігається комбайн у дворі батька, тому що за місцем проживання відсутні належні умови для зберігання та ремонту комбайна. Брат ОСОБА_8 комбайном не користується.

Свідок ОСОБА_8 зазначив в суді першої інстанції, що вони з дружиною ОСОБА_3 мають у власності тільки трактор МТЗ - 80. Міні-трактор належить батькові, а комбайн належить батькові і братові ОСОБА_10. Автомобіль "Фольксваген" належить братові дружини, який приймає участь в антитерористичній операції в Донбасі, а на зберігання тимчасово залишив у їхньому дворі.

Показання свідків повністю узгоджуються з письмовими доказами, відтак твердження відповідача про наявність в ОСОБА_3 та її сім'ї більше одиниць техніки, ніж трактор МТЗ-80, в суді не підтвердилося.

Разом з тим, ст. 7 Закону №1768 передбачено випадки коли державна соціальна допомога не призначається. Відповідно до п. 1 абз. 2 ст. 7 Закону №1768 за наявності обставин, передбачених у частині першій цієї статті, державна соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо, зокрема у складі сім'ї є інвалід.

Так, відповідно до довідки Шепетівської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії № 576601 чоловіку позивача - ОСОБА_8 встановлена 3 група інвалідності, а згідно медичного висновку про дитину-інваліда № 140 наданого Полонською районною лікарнею Хмельницької області у сина позивача - ОСОБА_9 стан після радикальної корекції Тетради Фалло, помірна серцева недостатність. Отже, у складі сім'ї позивача є два інваліда.

Таким чином, відповідач ухвалив рішення про відмову призначити позивачу допомогу як малозабезпеченій сім'ї з порушенням вказаного законодавства. При цьому в самому протоколі в чіткій, зрозумілій та доступній формі не наведені мотиви відмови. Роз'яснення мотивів у відповідях на звернення позивача про те, що державна соціальна допомога не призначена у зв'язку з наявністю в сім'ї сільськогосподарської техніки більше, ніж передбачено законом, спростовано вищенаведеними доказами.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним протоколу відповідача.

Окрім цього, стосовно позовних вимог відновити виплату соціальної допомоги, то колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 6 Закону №1768 передбачено, що соціальна допомога призначається строком на шість місяців. 31 серпня 2014 року закінчився строк виплати позивачу соціальної допомоги, тому вона звернулась до відповідача із заявою про призначення такої допомоги. За таких обставин призначена позивачу допомога не була припинена, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо відсутності підстав відновлювати виплату.

Водночас щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача призначити виплату державної соціальної допомоги з 01.09.2014, то варто зазначити слідуюче.

За приписами ч.1 та ч.10 ст.4 Закону №1768 заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім'ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.

24 лютого 2003 постановою Кабінету Міністрів України №250 затверджено Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям. Відповідно до п.3 та п.9 вказаного Порядку призначення і виплата соціальної допомоги здійснюється управлінням праці та соціального захисту населення районних держадміністрацій за місцем реєстрації уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї, рішення про призначення соціальної допомоги або про відмову в її призначенні приймається органом праці та соціального захисту населення протягом десяти днів.

Як встановлено вище, що відповідач відмовив у призначенні державної соціальної допомоги позивачу тільки з тих підстав, що вважав, що у володінні сім'ї позивача знаходиться більше одиниць сільськогосподарської техніки, ніж передбачено законом, щоб мати право на отримання вказаної допомоги. Однак, судом встановлено, що відмова з таких підстав була протиправна, оскільки не ґрунтувалась на належних та допустимих доказах.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною третьою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень.

Таким чином суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що в цій частині позов не підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції стосовно зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення допомоги за період з 01.09.2014, та врахувати при цьому, що судами встановлено відсутність у володінні сім'ї позивачки міні-трактора, комбайна та легкового автомобіля, та наявності у складі сім'ї позивача двох інвалідів.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення заявлених вимог у спосіб та межах, визначених законом.

Оскільки доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення Полонської районної державної адміністрації Хмельницької області та ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 12 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 17 квітня 2015 року.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.