Справа № 804/3850/15
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2015-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2015 р. Справа № 804/3850/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСтепаненко В.В.
при секретаріНовченко Є.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування вимоги, -
Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування вимоги від 02.02.2015 року №Ф-68.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що дії відповідача по нарахуванню заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску та винесення оспорюваної вимоги є неправомірними, оскільки ОСОБА_3 є пенсіонером за віком, не приймає добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, у зв'язку з чим вимога про сплату боргу від 02.02.2015 року №Ф-68 є протиправною та підлягає скасуванню.
Позивач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, зазначивши, що при винесенні оскаржуваної вимоги діяв правомірно, в межах повноважень та на підставі законодавства України, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим судом було ухвалено проводити розгляд справи без участі представника відповідача.
Розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_3 зареєстрований у якості фізичної особи-підприємця, перебуває на обліку в Нікопольській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області та є платником єдиного податку.
Відповідно до пенсійного посвідчення НОМЕР_1 відповідач є пенсіонером за віком.
02 лютого 2015 року податковим органом винесено вимогу №Ф-68 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску у сумі 7721,10 грн.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI (надалі - Закон України від 08.07.2010 року №2464-VI) платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.
Законом України від 07 липня 2011 року №3609-VI «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України», який набув чинності з 06 серпня 2011 року, статтю 4 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI доповнено частиною четвертою, якою закріплено, що особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Відтак, з 06.08.2011 року звільняються від сплати єдиного внеску фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.
Частиною 1 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Пенсії на пільгових умовах призначаються відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». При цьому частина 4 статті 4 Закону України Закон України від 08.07.2010 року №2464-VI не містить застережень щодо її незастосування до осіб, яким пенсію за віком призначено на пільгових умовах на підставі статті 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що позивач у відповідності до статті 12 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» бере добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Як вбачається із заперечень відповідача, недоїмка позивача по єдиному соціальному внеску виникла на підставі самостійно нарахованих сум за деклараціями, поданими фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3.
Проте суд вважає, що викладена обставина не є підставою для нарахування заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску.
При цьому суд звертає увагу, що відповідачем як суб'єктом владних повноважень не надано до суду доказів подання позивачем декларацій.
Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування вимоги від 02.02.2015 року №Ф-68 підлягають задоволенню.
Враховуючи, що вимогу про сплату боргу (недоїмки) винесено контролюючим органом протиправно, суд вважає, що для захисту прав, свобод та інтересів позивача необхідно зобов'язати відповідача внести інформацію про скасування суми недоїмки у розмірі 7721,10 грн. до облікової картки платника податків.
При цьому суд не вбачає підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання незаконними дій відповідача щодо нарахування заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску, оскільки згідно чинного законодавства такі дії є частиною процесу реалізації податковим органом повноважень, наданих йому чинним законодавством. Виключно результат реалізації повноваження податкового органу (а саме - рішення контролюючого органу), а не процес реалізації його повноважень (дії по нарахуванню заборгованості) може бути предметом судового оскарження.
Згідно з частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне викласти позовні вимоги в іншій редакції.
Із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування вимоги - задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати вимогу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 02.02.2015 року №Ф-68.
Зобов'язати Нікопольську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області внести інформацію про скасування суми недоїмки у розмірі 7721,10 грн. до облікової картки платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_3.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Присудити з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 120,00 грн. (сто двадцять гривень нуль копійок).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Степаненко