Справа № 820/2857/15
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

20 квітня 2015 р. № 820/2857/15

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Лук'яненко М.О., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду справу за позовом фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, в якому просить суд: стягнути в примусовому порядку з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, ідн. номер НОМЕР_1, кошти виплачені як компенсація фактичних витрат роботодавця на сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 2860 грн. 14 коп. (дві тисячі вісімсот шістдесят грн. 14 коп.) на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 29.04.2014 року звернувся із заявою про компенсацію єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за працевлаштованого безробітного ОСОБА_2 В супереч положенням діючого законодавства відповідачем звільнено працівника ОСОБА_2 за п.1 ст. 36 КзпП України до закінчення дворічного строку з дня працевлаштування, а саме: 29.09.2014 року та на його робоче місце за направленням державної служби зайнятості, у межах дворічного строку не був працевлаштований інший безробітний. Не дотримання приписів діючого законодавства України призвело до безпідставної компенсації фактичних витрат роботодавця на сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 2860,14 грн.

У судове засідання представник позивача не прибув, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив слухати справу у порядку письмового провадження.

Відповідач, в судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутністю не надавав.

Згідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 6 ст. 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" №1533-ІІІ від 02.03.2000 року функції виконавчої дирекції Фонду виконує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи, що здійснюють свою діяльність відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" та цього Закону. Керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, входить до складу правління Фонду.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 вищевказаного Закону передбачено, що кошти Фонду використовуються на виплату забезпечення та надання соціальних послуг, передбачених статтею 7 цього Закону, фінансування заходів, передбачених статтею 7-1 цього Закону.

Харківський обласний центр зайнятості є робочим органом виконавчої дирекції Фонду.

Відносини у сфері зайнятості населення регулюються Конституцією України, Кодексом законів про працю України, Господарським та Цивільним кодексами України, Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", іншими актами законодавства.

Механізм виплати компенсації фактичних витрат роботодавця на сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) за працевлаштування осіб, яким надано статус безробітного, на нові робочі місця визначений Порядком компенсації роботодавцям витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2013 року №347.

Зі змісту приписів ст.. 2 Порядку №347 "компенсація" означає відшкодування роботодавцю фактичних витрат нарахованого відповідно до статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиного внеску, сплаченого за працевлаштованого за направленням центру зайнятості державної служби зайнятості (далі - центр зайнятості) на нове робоче місце зареєстрованого безробітного за місяць, за який такий внесок сплачений.

Відповідно до ст. 3 Порядку №347, право на компенсацію має роботодавець, який працевлаштовує на нове робоче місце строком не менше ніж на два роки за направленням центру зайнятості зареєстрованих безробітних з таких категорій громадян: 1) діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування; 2) особи, звільнені після відбуття покарання або примусового лікування; 3) молодь, яка закінчила або припинила навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних і вищих навчальних закладах, звільнилася із строкової військової або альтернативної (невійськової) служби (протягом шести місяців після закінчення або припинення навчання чи служби) і яка вперше приймається на роботу; 4) особи, яким до настання права на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" залишилося 10 і менше років; 5) інваліди, які не досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"; 6) один з батьків або особа, яка їх замінює, і: має на утриманні дітей віком до шести років; виховує без одного з подружжя дитину віком до 14 років або дитину-інваліда; утримує без одного з подружжя інваліда з дитинства (незалежно від віку) та/або інваліда I групи (незалежно від причини інвалідності).

Право на компенсацію має роботодавець, який є суб'єктом малого підприємництва та працевлаштовує зареєстрованих безробітних на нові робочі місця в пріоритетних видах економічної діяльності строком не менше ніж на два роки за направленням центру зайнятості.

З матеріалів справи, судом встановлено, що відповідач 29.04.2014 року разом із заявою звернувся до Харківського міського центру зайнятості з проханням повернути компенсацію єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за гр. ОСОБА_2 (а.с. 8).

Наказом директора Харківського обласного центру зайнятості від 30.05.2014 року №НТ140530 призначено компенсувати фактичні витрати з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування роботодавцю, який працевлаштовує на нове робоче місце з числа громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштування на підставі п. 2 ст. 27 Закону України "Про зайнятість населення" (а.с. 10).

Директором Харківського обласного центру зайнятості, наказом від 06.05.2014 року №760 призначено виплати компенсації фактичних витрат роботодавцям на сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с. 12-13).

Згідно до вимог ст. 27 Закону України "Про зайнятість населення" для стимулювання самозайнятості населення, підприємницької ініціативи центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, забезпечує надання безоплатних індивідуальних і групових консультацій з питань організації та провадження підприємницької діяльності із залученням на громадських засадах працівників органів державної влади у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики.

Безробітним з числа застрахованих осіб, які виявили бажання провадити підприємницьку діяльність, виплачується допомога по безробіттю одноразово для організації такої діяльності.

У разі припинення або нездійснення підприємницької діяльності упродовж двох років з дня державної реєстрації юридичної особи чи фізичної особи - підприємця така особа не має права на чергове отримання допомоги по безробіттю одноразово для організації підприємницької діяльності.

Частиною 2, 3 ст. 27 Закону України "Про зайнятість населення" суб'єктам малого підприємництва, які працевлаштовують безробітних строком не менше ніж на два роки за направленням територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, на нові робочі місця в пріоритетних видах економічної діяльності, щомісяця компенсуються фактичні витрати у розмірі єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за відповідну особу за місяць, за який він сплачений.

Компенсація виплачується за рахунок коштів, передбачених на такі цілі у бюджеті Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального захисту інвалідів (у разі працевлаштування інваліда, який зареєстрований в установленому порядку як безробітний, але якому відповідно до законодавства допомога по безробіттю не призначається), протягом одного року з дня працевлаштування безробітного у порядку та за переліком пріоритетних видів економічної діяльності, визначених Кабінетом Міністрів України.

У разі звільнення працівника, за якого виплачувалася компенсація відповідно до частини другої цієї статті, за угодою сторін на його робоче місце за направленням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, у межах дворічного строку працевлаштовується інший безробітний.

Зі змісту ч. 7 Порядку №347, у разі звільнення працівника, за якого виплачувалася компенсація, з ініціативи роботодавця або за згодою сторін до закінчення дворічного строку з дня працевлаштування сума виплачених коштів повертається в повному обсязі до бюджету Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд) та Фонду соціального захисту інвалідів залежно від джерела компенсації або на його робоче місце за направленням центру зайнятості працевлаштовується інший зареєстрований безробітний з числа громадян, визначених пунктом 3 цього Порядку залежно від джерела компенсації. Тривалість виплати компенсації та строк працевлаштування обчислюються сумарно.

Роботодавець інформує протягом п'яти робочих днів центр зайнятості про звільнення працівника.

Судом з трудового договору встановлено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 11.04.2014 року уклав трудовий договір із гр. ОСОБА_2 (а.с. 14-16).

29.09.2014 року відповідачем звільнено гр. ОСОБА_2

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач звільнив ОСОБА_2 до закінчення дворічного строку з дня працевлаштування, чим порушив положення ст. 27 Закону України "Про зайнятість населення", п. 7 Порядку компенсації роботодавцям витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2013 року №347.

У зв'язку із чим, Харківським міським центром зайнятості від 12.02.2015 року прийнято наказ №167 про повернення коштів виплачених як компенсація фактичних витрат на сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування фізичній особі підприємцю ОСОБА_1, виплачених за період квітень - вересень 2014 року у розмірі 2860,14 грн. (а.с. 7). Вказаний наказ разом з листом-претензією №1950-26/15 від 13.02.2015 року про повернення (а.с. 5) направлено відповідачу.

Наказ про повернення коштів наразі є чинним та відповідачем не оскаржувався.

Пунктом 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

За правилами ст.ст. 14, 15 Порядку №347 у разі звільнення працівника, за якого виплачувалася компенсація, з ініціативи роботодавця або за згодою сторін до закінчення дворічного строку з дня працевлаштування сума виплачених коштів повертається в повному обсязі до бюджету Фонду або Фонду соціального захисту інвалідів залежно від джерела компенсації або на його робоче місце за направленням центру зайнятості у межах дворічного строку працевлаштовується інший безробітний.

Роботодавець відповідає за достовірність даних, що стосуються підтвердження факту створення нових робочих місць та працевлаштування на них відповідних осіб, які є підставою для виплати компенсації.

Відповідно до абз.1 ч.3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку, що відповідач не повідомивши позивача про звільнення працівника ОСОБА_2 порушив вимоги діючого законодавства України, оскільки не повернув безпідставно нараховані йому фондом загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості кошти з єдиного податку на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 2860,14 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення в примусовому порядку з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 безпідставно отриманих коштів, а саме: єдиний внесок на загальнообов'язкового державного соціального страхування у розмірі 2860,14 грн., а отже, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір віднести за рахунок державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 8 і 19 Конституції України, ст.ст. 7-11, ч. 1 ст. 158, ст. 159, ч. ч. 1, 2 ст. 160, ст. 161, ч. 1 ст. 162, ст. 163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути в примусовому порядку з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1, ідн. номер НОМЕР_1), кошти виплачені як компенсація фактичних витрат роботодавця на сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 2860.14 грн. (дві тисячі вісімсот шістдесят гривень чотирнадцять копійок) грн. на користь фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості (61013, м. Харків, вул. Шевченка, 137-А, ).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили у порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Суддя М.О. Лук`яненко