Справа № 2а/0370/2319/11
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2015р. м. Київ К/800/4436/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

Суддів: Вербицької О.В., Муравйова О.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2011 року

на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року

у справі №2а/0370/2319/11

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1)

до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції (надалі - Луцька ОДПІ)

про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

У серпні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому поставлено питання про зобов'язання Луцьку ОДПІ приймати декларації з податку на додану вартість за результатами квартальних звітних періодів у 2011 році та скасування повністю прийнятого Луцькою ОДПІ рішення щодо неприйняття поданої ФОП ОСОБА_1 декларації з податку на додану вартість за другий квартал 2011 року.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, вказуючи на порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом норм матеріального права, позивач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій ставить питання про скасування оскаржуваних судових рішень та прийняття нового, яким позовні вимоги задовольнити.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу відповідач зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій позивачем 28.01.2011 року на адресу податкового органу була подана податкова декларація з податку на додану вартість до якої було долучено, зокрема, заяву про вибір квартального звітного (податкового) періоду.

Разом з тим, співробітниками Луцької ОДПІ було відмовлено у вчиненні на вищезгаданій заяві відмітки про її прийняття. 29.01.2011 року позивачем повторно було направлено засобами поштового зв'язку на адресу податкового органу заяву про вибір квартального (податкового) періоду від 28.01.2011 року (а.с.11).

Також, засобами поштового зв'язку 27.07.2011 року позивачем до Луцької ОДПІ було подано декларацію з податку на додану вартість від 26.07.2011 року за ІІ квартал 2011 року (а.с.6, а.с.25).

Слід зазначити, що з 27.06.1997 року позивач зареєстрований платником податку на додану вартість (а.с.100) та перебуває на загальній системі оподаткування.

Листом Луцької ОДПІ від 02.08.2011 року №8731/р/17-1 позивач був повідомлений, що вищезазначена податкова декларація прийнята не була, оскільки подання податкової звітності з податку на додану вартість суб'єктами підприємницької діяльності здійснюється щомісячно.

Відмовляючи в задоволення позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якими погодилась колегія апеляційного суду, цілком обґрунтовано виходив з наступного.

Відповідно до п.п.16.1.3 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з п.202.1 ст.202 ПК України передбачено, що звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з урахуванням таких особливостей: а) якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця; б) якщо податкова реєстрація особи анулюється в інший день, ніж останній день календарного місяця, то останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання.

Пунктом 202.1 статті 202 ПК України встановлено, що платники податку, які відповідно до підпункту "б" пункту 154.6 статті 154 цього Кодексу мають право на застосування нульової ставки податку на прибуток, на період з 1 квітня 2011 року до 1 січня 2016 року можуть вибрати квартальний податковий період. Заява про вибір квартального податкового періоду подається податковому органу разом з декларацією за наслідками останнього податкового періоду календарного року. При цьому квартальний податковий період починає застосовуватися з першого податкового періоду наступного календарного року.

Відповідно до п.49.1, ч.2 п.49.2, п.49.11 ст.49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді. У разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Слід звернути увагу, що пунктом 48.3 статті 48 ПК України визначено обов'язкові реквізити податкової декларації, зокрема, що така декларація повинна містити такий обов'язків реквізит як звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація.

Враховуючи, що позивач не підпадає під визначення осіб, на яких поширюється право на вибір квартального звітного періоду, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що визначення податковим органом позивачу податкового періоду «місяць» є обґрунтованим та відповідає вимогам чинного законодавства.

Щодо посилання позивача у касаційній скарзі на Закону України «Про податок на додану вартість», суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Статтями 1 та 2 розділу ХІХ прикінцевих положень Податкового Кодексу України встановлено, що цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2011 року, а з 1 січня 2011 року Закон України «Про податок на додану вартість» втратив чинність.

Отже, як вбачається з наведених норм права, правовідносини, які виникли з питань подання податкової звітності у 2011 році, регулюються саме нормами Податкового Кодексу України.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків суду.

За таких обставин, судами першої та апеляційної інстанцій, виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтовані рішення, в яких повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.В. Вербицька

___________________ О.В. Муравйов