Справа № 2а/1270/7296/12
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

15.04.2015р. м. Київ К/800/8801/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Кравцова О.В.,
Чумаченко Т.А.,

секретаря судового засідання: Носенко Л.О.,

за участю представника Луганської митниці Піддубняка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» до Луганської митниці, начальника сектору митного оформлення митного поста «Алчевськ» Луганської митниці Савостіна Миколи Миколайовича про визнання протиправним та скасування рішення від 22.03.2012 № 702020001/2012/000277, скасування картки відмови в прийнятті митної декларації від 22.03.2012 № 702020001/2/00055 та визнання протиправними дій, за касаційною скаргою ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 5 листопада 2012 року і ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2013 року, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2012 року ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» звернулось до суду з вказаним позовом, у якому просило:

визнати протиправним та скасувати рішення Луганської митниці про визнання митної вартості товарів від 22.03.2012 № 702020001/2012/000277/1;

скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 22.03.2012 № 702020001/2/00055;

визнати протиправними дії начальника сектору митного оформлення митного поста «Алчевськ» Луганської митниці Савостіна Миколи Миколайовича щодо висування вимоги від 14.03.2012 про надання позивачем договору з третіми особами на закупівлю товару.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 5 листопада 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Алчевський коксохімічний завод», посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

У запереченні на касаційну скаргу Луганська митниця, посилаючись на законність судових рішень, просить залишити їх без змін.

З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що 30.06.2011 між ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» та фірмою «MIR Trade AG» (Швейцарія) укладено зовнішньоекономічний контракт №86-МТ/2011, в межах якого позивачем на митну територію України в лютому 2012 року на умовах DАF UA станція Тополі (Інкотермс 2000) було ввезено вантаж - вугільний концентрат марки «КС». Товар надійшов для розмитнення на Луганську митницю за періодичною митною декларацією № 702020001/2012/000799. На підставі контракту № 86-МТ/2011 позивачем було заявлено до митного оформлення в режимі імпорту зазначений товар (ВМД № 702020001/2012/002213) за ціною договору - 181 долар США за одну тону, та надано декларацію митної вартості за формою ДМВ-1 і пакет документів, передбачений Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1766 від 20.12.2006, за винятком банківських платіжних документів, що підтверджують вартість товару.

За наявності сумнівів щодо заявленої вартості, 14.03.2012 начальник сектору митного оформлення митного поста «Алчевськ» Луганської митниці Савостін М.М. зобов'язав позивача надати банківські документи, підтверджуючі факт оплати за товар згідно умов контракту, договір з третіми особами на закупівлю товару, та витяги з журналів зазначених у висновку УПЗЕ стосовно ціни товару згідно строків відвантаження.

22.03.2012 на вказану вимогу позивачем було надано наступні документи: лист ПАТ «Алчевськкокс» від 21.02.2012 № 003-0510 щодо використання вугільних концентратів в якості отощаючого компонента або добавок, витяги із журналів «Рынки угля» № 2 (43) за лютий 2012 року та «Новости рынков угля» від 06.02.2012 № 6(134). Повідомлено про відсутність можливості надати банківські документи на підтвердження факту оплати, договору з третіми особами на закупівлю товару, та витягів з журналів зазначених у висновку «Укрпромзовнішекспертізи».

Цього ж дня начальником сектору митного оформлення митного поста «Алчевськ» Луганської митниці Савостіним М.М. було проведено консультацію з представником декларанта щодо неможливості застосування першого методу визначення митної вартості у зв'язку з ненаданням позивачем основних та додаткових документів. При цьому відповідач зазначив про неможливість застосування другого та третього методів, у зв'язку з відсутністю відповідної інформації у митного органу та декларанта, а четвертого та п'ятого у зв'язку з неподанням декларантом відповідної інформації. На цій підставі Луганською митницею прийнято рішення про визначення митної вартості товарів № 702020001/2012/000277/1, згідно з яким митним органом визначено вартість товару за шостим методом із розрахунку 210 доларів США за одну тону, та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 702020001/2/00055.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з наступного.

Відповідно до вимог статті 265 чинного на час спірних правовідносин Митного кодексу України (далі - МК) митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. Такий контроль може здійснюватися в установленому порядку із застосуванням різних форм, у тому числі відповідно до статей 60 і 69 цього Кодексу, після закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів. Порядок контролю правильності визначення митної вартості товарів після закінчення операції митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів та донарахування обов'язкових платежів визначається Кабінетом Міністрів України.

Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

Якщо митний орган дійшов висновку, що визначена декларантом митна вартість нижча, ніж прямі витрати на виробництво цього товару, в тому числі сировини, матеріалів та/або комплектуючих, які входять до складу товару, митний орган має право зобов'язати декларанта визначити митну вартість іншим способом, ніж він використав для її визначення.

За змістом статті 266 МК визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами:

1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

4) на основі віднімання вартості;

5) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 267 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог статті 271, або обчислена відповідно до вимог статті 272 цього Кодексу вартість товарів.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на розсуд декларанта.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 273 цього Кодексу.

Порядок та умови декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлюються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення декларацій митної вартості - спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи (частина 2 статті 262 МК).

Пунктами 7, 11, 13, 14 чинного на час спірних правовідносин Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1766 від 20.12.2006 (далі - Порядок № 1766), визначено, що для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати: зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

Для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи. Для підтвердження заявленої декларантом митної вартості оцінюваних товарів можуть подаватися: договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких) послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (контракту); відповідна бухгалтерська документація; ліцензійний чи авторський договір (контракт); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару; калькуляція фірми - виробника товару; копія вантажної митної декларації країни відправлення, а в разі, коли в такій країні товар розміщувався в митному режимі, яким не передбачено сплату податків і відповідно до якого товар перебував під митним контролем, - копія вантажної митної декларації, оформленої в попередній експорту митний режим; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; сертифікат про походження товару; відомості про якісні характеристики товару; інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару та/або сировини.

Декларант за власним бажанням подає інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів.

Декларант зобов'язаний подати додаткові документи, визначені у пункті 11 цього Порядку № 1766, протягом 10 календарних днів після ознайомлення із записом митного органу про їх подання. За вмотивованою заявою декларанта такий строк продовжується. У разі відмови подати додаткові документи декларант робить відповідний запис із зазначенням дати, прізвища та проставлення свого підпису на зворотному боці основного аркуша декларації митної вартості.

Якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Встановлено, що вугільний концентрат марки «КС» за контрактом від 30.06.2011 № 86-МТ/2011 надійшов на митну територію України у лютому 2012 року. При цьому, у періодичній митній декларації від 08.02.2012 № 702020001/2012/000799 відправником вугільного концентрату зазначено фірму «MIR Trade AG» (Швейцарія), а у декларації від 15.02.2012 № 702020001/2012/002213 - ТОВ ЗФ «Анжерская» (Російська Федерація, м. Кемерово). Тобто, вугільний концентрат марки «КС» ввезений позивачем на територію України за непрямим договором купівлі-продажу.

Відповідно до залізничних накладних оплату за транспортування по території Російскої Федерації здійснює фірма ООО Транспортная компанія «Новотранс» (графа 4). При цьому вагони не належать перевізнику, а є власністю ООО «Новотранс» Приват вагон (графа 11) та ООО «КУЗБАССЛИЗИНГ» (графа 11).

Згідно з ціновою інформацією, яку мав митний орган на час митного оформлення позивачем декларації від 14.03.2012 №702020001/2012/002213, рівень цін на вугілля марки «КС» ідентичного за маркою, призначенням та подібного за якісними показниками, оформленого по митній системі найближчим часом становить 210 доларів США за одну тону (ВМД типу ІМ 40 від 16.03.2012 №110010000/2012/1894, від 20.03.2012 №110010000/2012/1971, від 20.03.2012 №110010000/2012/1977).

Відповідно до умов пункту 2 Додатку від 11.01.2012 № 9 до контракту від 30.06.2011 № 86-МТ/2011, у якому визначено ціну товару 181 долар США за одну тону, позивач був зобов'язаний провести оплату за кожну партію товару в продовж 30 днів з дати відвантаження. Однак, на час митного оформлення товару, платіжних документів на підтвердження оплати товару представником декларанта відповідачу надано не було, як і доказів зміни умов контракту щодо оплати товару.

Таким чином, у митного органу обґрунтовано виникли сумніви щодо розміру митної вартості товару, зазначеного у декларації від 14.03.2012 № 702020001/2012/002213, а саме 181 дол. США за одну тону, внаслідок чого на законних підставах митним органом витребувано додаткові документи та проведено консультацію з представником декларанта. Відповідачем зазначено про неможливість застосування другого та третього методів у зв'язку з відсутністю відповідної інформації у митного органу та декларанта, а четвертого та п'ятого - у зв'язку з неподанням декларантом відповідної інформації.

Приймаючи до уваги надані позивачем до митного оформлення документи та наявну у митниці інформацію на момент здійснення митного оформлення товару, митницею було прийнято рішення про здійснення митної оцінки товарів за шостим методом відповідно до статті 273 МК.

Отже, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з обґрунтованістю висновків судів першої та апеляційної інстанцій про те, що Луганською митницею у даному випадку було доведено правомірність прийняття рішення про визнання митної вартості товарів від 22.03.2012 № 702020001/2012/000277/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 22.03.2012 № 702020001/2/00055.

Що стосується позовної вимоги про визнання протиправними дій начальника сектору митного оформлення митного поста «Алчевськ» Луганської митниці Савостіна М.М. щодо висування вимоги від 14.03.2012 про надання позивачем договору з третіми особами на закупівлю товару, судами вказано про їх необґрунтованість з посиланням на наявність у вказаної посадової особи митного органу відповідної компетенції щодо витребування всіх необхідних документів на підставі норм чинного законодавства, описаних вище.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій і доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» залишити без задоволення, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 5 листопада 2012 року і ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді: