Справа № 815/4863/14
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4863/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Токмілової Л.М.,

за участю: секретаря - Мороз А.П.,

представників позивача - Бушуєвої І.О., Рачкової Г.Г.,

представників відповідача - Кулаковської О.А., Бачерікової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" до Південної митниці Міндоходів про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" (надалі - ДП «ІМТП» або позивач) до Південної митниці Міндоходів (надалі - Південна митниця або відповідач), в якому позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення про відмову відповідача № 11135/15-79-52 від 30.07.2014 року у задоволенні заяви позивача про повернення надміру сплачених коштів від 16.07.2014 року № 05/02-08457/264, визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо несвоєчасної підготовки та неподання до Головного управління державної казначейської служби в Одеській області висновку про повернення з Державного бюджету України надміру сплаченого податку на додану вартість у розмірі 137798,12 грн. на користь позивача; зобов'язати відповідача підготувати та надати до Головного управління державної казначейської служби в Одеській області висновок про повернення з Державного бюджету України надміру сплаченого податку на додану вартість у розмірі 137798,12 грн. на користь позивача.

Ухвалою суду від 01.09.2014р. по справі №815/4863/14 ДП «ІМТП» відмовлено у відкритті провадження в в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення про відмову відповідача № 11135/15-79-52 від 30.07.2014 року у задоволенні заяви позивача про повернення надміру сплачених коштів від 16.07.2014 року № 05/02-08457/264.

Відтак предметом розгляду даної справи є визнання протиправною бездіяльності Південної митниці щодо несвоєчасної підготовки та неподання до Головного управління державної казначейської служби в Одеській області висновку про повернення з Державного бюджету України надміру сплаченого податку на додану вартість у розмірі 137798,12 грн. на користь позивача та зобов'язання відповідача підготувати та надати до Головного управління державної казначейської служби в Одеській області висновок про повернення з Державного бюджету України надміру сплаченого податку на додану вартість у розмірі 137798,12 грн. на користь позивача.

Позовні вимоги ДП «ІМТП» обгрунтовані тим, що Південна митниця відмовила в поверненні надміру сплачених позивачем коштів до бюджету, посилаючись на наявність у позивача податкового боргу. Позивач не мопогоджується з таким рішенням, оскільки вважає, що на момент звернення до Південної митниці контролюючим органом дійсно нараховано податкове зобов'язання, але ДП «ІМТП» розпочало процедуру оскарження податкового повідомлення-рішення, тобто не узгодило грошове зобов'язання, визначене контролюючим органом ,а відтак і податкового боргу на момент подання заяви про повернення коштів не існувало. За таких підстав позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд задовольнити їх.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечували з підстав, викладених у письмових запереченнях. Зокрема, як зазначено у запереченнях відповідача проти адміністративного позову, станом на дату звернення платника податків щодо поверненя надміру спалченх коштів у Південній митниці Міндоходів за платником податків ДП «Ізмаїльський МТП» обліковувався податковий борг на загальну суму 113804, 36 грн. Крім того, обовяквоою умовою для здійснення повернення грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру салвченої суми, а ДП «ІМТП» пропустило зазначений строк, оскільки митне оформлення товару зі сплатою до бюджету ПДВ у розмірі 137798,12 грн. позивач здійснив 23.09.2010р.

Заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, надані сторонами докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України, яким врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ДП «ІМТП» задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

23.09.2010р. ДП «ІМТП» здійснило митне оформлення вантажу «Вугілля марки Д» в кількості 600 тон та сплатило Державного бюджету України ПДВ у сумі 137798,12 грн. (а.с. 9-16).

17.07.2014р. ДП «ІМТП» звернувся до Південної митниці із заявою за вих. №05/02-08/457/264, якою просив повернути надміру сплачені кошти у сумі 137798,12 грн. на поточний рахунко ДП «ІМТП», обгрнутовуючи заяву тим, що позивач двічі сплатив до бюджету суму податку на додану вартість за митне оформлення товару. Вперше, коли здійснював митен оформлення товару, а саме 23.09.2010р., та вдруге на виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 05.02.2014р. Таким чином, ДП «ІМТП» двічі сплачено податок на додану вартість за митне оформлення вугілля марки Д у кількості 600 тон (а.с. 19-21).

Листом від 30.07.2014р. за вих. №11135/15-70-52 Південна митниця повідомила позивачу, що оскільки станом на дату звернення за ДП «ІМТП» обліковується податковий борг на загальну суму 113804, 36 грн., у т.ч. 1796,37 грн. штраф за порушення строків сплати ПДВ, 68899,81 грн. - пеня за заниження податкового зобов'язання та 43108,18 грн. - штраф за порушення граничних строків сплати грошового зобовчзання, а також сплив строк, протягом якого можливе подання заяви про повернення коштів, то й правові підстави для вжиття заходів щодо повернення ДП «ІМТП» з держбюджету суми ПДВ у розмірі 137798,12 грн. відсутні (а.с. 22).

Порядок повернення помилково та/або надміру сплачених суми грошового зобов'язання визначено положеннями ст. 43 Податкового Кодексу Україниь (надалі - ПК України), ст. 301 Митного кодексу України (надалі - МК України) та Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженим Наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року N618 (надалі - Порядок).

Відповідно до п. 43.1 ст. 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків (п. 43.2 ст. 43 ПК України).

П.п. 43.3 ст. 43 ПК України визначено, що обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку (п.п. 43.4 ст. 43 ПК України).

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету (п.п. 43.5 ст. 43 ПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 301 МК України помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Водночас ч. 8 ст. 301 МК України встановлено, що повернення не здійснюється: 1) якщо сума митних платежів, що підлягає поверненню, не перевищує 20 гривень; 2) в інших випадках, встановлених Податковим кодексом України.

Як визначено п. 1 Розділу II Порядку, для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати (п.п. 2,3 Розділу II Порядку).

Пунктом 4 Розділу II Порядку встановлено, що для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), форма якого наведена в додатку 1 до Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20.07.2007 N 611/147, керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

Відповідно до п. 11 Розділу II Порядку за відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь.

Отже, з аналізу наведених правових норм вбчається, що повернення надміру або помилково сплачених платником податків коштів з Державного бюджету можливе за наявності певних умов. Зокрема, перешкодою для здійснення повернення платнику податку коштів з бюджету є наявність у такого платника податку податкового боргу.

Судом встановлено, що листом від 01.04.2014р. за вих. №4665/15-70-52 Південною митницею надіслано на адресу позивача податкові повідомлення-рішення від 01.04.2014р. форми «Ш» №6, яким позивача нараховано штрафну санкцію з податку на додану вартість у сумі 43074,18 грн. та №7, яким нараховано штраф за порушення податкового законодавства у сумі 34,00 грн. (а.с. 56-59).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, не погодившись із зазначеними рішеннями, оскаржив їх спочатку в адміністарвтиному порядку, звернувшись до керівника Південної митниці, а потім звернувся до суду.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27.08.2014р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністарвтиного суду від 09.12.2014р., у справі №815/2830/14 за позовом Державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" до Південної митниці Міндоходів про скасування податкових повідомлень-рішень Південної митниці Міндоходів №6 та №7 від 01.04.2014 року адміністративний позов задоволено частково та скасовано податкове повідомлення-рішення Південної митниці Міндоходів №6 від 01.04.2014 року в частині визначення суми штрафу у розмірі 21537,09 грн. та податкове повідомлення-рішення Південної митниці Міндоходів №7 від 01.04.2014 року в частині визначення суми штрафу за порушення податкового законодавства у розмірі 17 грн.

Таким чином, наведене вище підтверджує факт наявності у ДП «ІМТП» нарахованого податкового зобов'язання на момент звернення позивача до Південної митниці із заявою про повернення коштів.

Судом встановлено, що 22.01.2015р. ДП «ІМТП» сплачено у рахунок погашення полаткового боргу 21554,09 грн, що підтверджується наданими до суду платіжними дорученнями №222 та №223 від 22.01.2015р.

Крім того, на підтвердження факту відсутності у позивача заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюються органами доходів і зборів, до суду надано Довідку Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС України в Одеській області від 08.04.2015р. №565/10/15-02-23, згідно якої ДП «ІМТП» станом на 08.04.2015р. не має заборгованості зі сплати податків, зборів, платежів.

Водночас, суд звертає увагу, що предметом дослідження в рамках даної адміністарвиної справи є правомірність бездіяльності відповідача щодо не складання висновку про повернення надміру сплачених коштів відповідно до заяви позивача від 17.07.2014р. Таким чином, надана довідка не спростовує наявність непогашеного податковго зобвязання станом на 17.07.2014р., тобто на момент подачі позивачем заяви до Південної митниці.

Відтак, суд погоджується з відповідачем стосовно відсутності підстав для повернення надміру сплачених позивачем грошових коштів станом на момент розгляду відповідачем вказаної заяви.

При цьому суд звертає увагу, що норми чинного законодавства, якими передбачено складання висновку про повернення коштів платників податків, чітко визначають, що такий висновок складається за результатами розгляду заяви платника податків та за наявності правових підстав для здійснення повернення коштів.

Відтак суд вказує, що оскільки відповідачем за результатми розгляду заяви ДП «ІМТП» встановлено відсутність підстав для повернення коштів, то й обов'язку складання такого висновку у відповідача не виникало. А тому позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності Південної митниці щодо несвоєчасної підготовки та неподання до Головного управління державної казначейської служби в Одеській області висновку про повернення з Державного бюджету України надміру сплаченого податку на додану вартість у розмірі 137798,12 грн. на користь позивача задоволенню не підлягають.

Стосовно позовної вимоги ДП «ІМТП» про зобов'язання відповідача підготувати та надати до Головного управління державної казначейської служби в Одеській області висновок про повернення з Державного бюджету України надміру сплаченого податку на додану вартість у розмірі 137798,12 грн. на користь позивача суд вказує наступне.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, діяльність органів державної влади регулюють закони та підзаконні акти, які дають суб'єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

Як вбачається зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо виконання дискреційних повноважень адміністративними органами від 11 березня 1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Тобто завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, без порушень принципу розподілу влади.

Таким чином, позовні вимоги позивача передбачають втручання в діяльність суб'єкта владних повноважень, який уповноважений приймати відповідні рішення.

Враховуючи, що чинним законодавством визначено порядок повернення платникам податків надміру сплачених коштів та встановлено повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо реалізації зазначеного порядку, суд вважає, що відповідача не може бути зобовязано здійснити повернення коштів без здійснення відповідачем дій, визначених нормами ПК України, МК України та Порядком, які передують прийняттю рішення про повернення коштів. Зокрема, як вже зазначалося раніше, умовою для повернення платнику податків надміру сплачених до бюджету коштів є подача таким платником відповідної заяви.

Крім того, враховуючи, що на момент подачі ДП «ІМТП» заяви про повернення коштів, за позивачем рахувалося несплачене грошове зобов'язання, то й підстави зобов'язувати відповідача здійснити повернення коштів з бюджету відповідно до язаяви ДП «ІМТП» від 16.07.2014р. у суду відсутні.

За таких умов суд дійшов в висновку, що позовні вимоги ДП «ІМТП» задоволенню не підлягають.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 11, 14, 71, 86, 94, 158 - 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" до Південної митниці Міндоходів про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено та підписано судом 14 квітня 2015 року.

Суддя Л.М. Токмілова

В задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" до Південної митниці Міндоходів про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено та підписано судом 14 квітня 2015 року.

14 квітня 2015 року.