Справа № 820/8572/13-а
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

06 квітня 2015 року м. Київ В/800/1767/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Голубєва Г.К., Лосєв А.М., Моторний О.А., Приходько І.В.,

розглянувши заяву державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - Інспекція) про перегляд Верховним Судом України

ухвали Вищого адміністративного суду України від 22.12.2014

у справі № 820/8572/13-а

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Завод енергетичного машинобудування»

до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області,

Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області,

Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві,

Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області,

Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

та Інспекції

про визнання дій незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування" звернулось до суду з адміністративним позовом до зазначених відповідачів про визнання дій незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2014 року позов задоволено частково; скасовано податкові повідомлення-рішення Інспекції від 26.09.2013 року № та № ; в решті позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.08.2014 назване рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову в частині складання актів про неможливість проведення зустрічних звірок від 10.08.2012 № 718/2204/36989451 та від 17.05.2013 № 1908/22.2-09/34330452 та частині в позовних вимог до відповідачів щодо визнання незаконними їх дій зі складання актів про неможливість проведення зустрічних звірок, а також в частині позовних вимог щодо скасування податкових повідомлень-рішень Інспекції від 26.09.2013 № про збільшення грошового зобов'язання з ПДВ у сумі 13 668 892 грн. із застосуванням штрафних санкцій в розмірі 6 834 446,0 грн. та № про збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 14 330 994, 00 грн. із застосуванням 716 597, 00 грн. штрафних санкцій.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.12.2014 постанову суду апеляційної інстанції зі спору скасовано; постанову суду першої інстанції у справі скасовано в частині скасування податкових повідомлень-рішень Інспекції від 26.09.2013 № в частині суми грошового зобов'язання за основним платежем - 67 459, 00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 33 729, 50 грн. та від 26.09.2013 № в частині суми грошового зобов'язання за основним платежем - 70 832, 00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 35 416, 00 грн.; в цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції; в решті постанову Харківського окружного адміністративного суду залишено без змін.

Інспекція звернулася із заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 22.12.2014, в якій просить її скасувати та направити справу на новий касаційний розгляд, мотивуючи свої вимоги неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права (зокрема, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України), внаслідок чого ухвалені різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Як доказ неоднакового правозастосування заявником подано ухвалу Вищого адміністративного суду України від 16.06.2014 у справі № 826/3023/13-а.

Розглянувши заяву про перегляд ухвали суду касаційної інстанції та додані до неї матеріали, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України, враховуючи таке.

Відповідно до статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів: 1) неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

У пункті 4 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 № 2 «Про судову практику застосування статей 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України» передбачено, що ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Колегія суддів не розцінює як доказ неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах рішення Вищого адміністративного суду України, на які посилається заявник.

Адже, як вбачається зі змісту ухвали від 22.12.2014, про перегляд якої подано заяву, у прийнятті цього рішення Вищий адміністративний суд України виходив, зокрема, з того, що платником було дотримано законодавчо встановлені вимоги щодо реальності виконання господарської операцій та її належного документального оформлення достовірними та належним чином складеними первинними документами, які зумовлюють право платника на формування податкового кредиту та валових витрат.

У той же час у наданому для порівняння рішенні Вищого адміністративного суду України від 16.06.2014 у справі № 826/3023/13-а йдеться про те, що реальність виконання відображених платником у податковому обліку господарських операцій не підтверджується документально.

Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи, перевірка правильності встановлення яких не належить до компетенції Верховного Суду України.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що обставини, встановлені у справі, що розглядається, не є подібними до обставин, встановлених у справі, копію рішення суду касаційної інстанції в якій додано до заяви.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі суду касаційної інстанції не наведено іншого, ніж у наданому для порівняння судовому рішенні, тлумачення норм матеріального права, про які йдеться у заяві Інспекції.

Не може слугувати прикладом різного правозастосування й ухвала Вищого адміністративного суду України від 16.06.2014 у справі № 826/3023/13-а в частині скасування рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Адже прийняття касаційною інстанцією ухвали про скасування судових рішень судів нижчих інстанцій з направленням справи на новий розгляд не означає остаточного вирішення спору зі справи за наслідками застосування матеріального права, а тому на відповідну ухвалу не може бути здійснено посилання на підтвердження підстави, встановленої пунктом 1 статті 237 КАС.

З огляду на викладене відсутні підстави для допуску даної справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 236-240 КАС, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити державній податковій інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві у допуску справи № 820/8572/13-а до провадження Верховного Суду України.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:Г.К. Голубєва А.М. Лосєв
О.А. Моторний
І.В. Приходько