Справа № 2а-1970/4111/12
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року Справа № 876/1078/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Тернопільського обласного центру зайнятості на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського обласного центру зайнятості, третя особа Підволочиський районний центр зайнятості, про визнання дій протиправними, зобов'язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Тернопільського обласного центру зайнятості, третя особа Підволочиський районний центр зайнятості, про визнання дій протиправними, зобов'язання до вчинення дій.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2012 року позов задоволено частково. Зобов'язано Тернопільський обласний центр зайнятості нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів, яка передбачена статтею 37 Закону України «Про державну службу». В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, та не встановлення всіх обставин справи, просить оскаржувану постанову скасувати і прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, оскільки, обов'язковою умовою для виплати позивачу допомоги, передбаченої статтею 37 Закону України "Про державну службу", є звільнення працівника з посади державного службовця у зв'язку з виходом на пенсію на підставі статті 38 КЗпП України або статті 30 Закону України «Про державну службу». Звільнення позивача відбулося на підставі п. 2 ч.1 статті 40 КЗпП України, а не у зв'язку з виходом на пенсію державного службовця, а тому, ОСОБА_1 не повинна виплачуватися допомога.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до наказу Тернопільського обласного центру зайнятості №147-к від 30 серпня 2012 року ОСОБА_1 звільнено з посади в зв'язку із виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоров'я, яка перешкоджає продовженню роботи на підставі п.2 ч. 1 ст.40 КЗпП України та з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку згідно ст.44 КЗпП України.

На момент звільнення стаж роботи на державній службі ОСОБА_1 складав - 26 років 2 місяці 1 день, а страховий стаж складав - 41 рік 0 місяців 6 днів

Позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»з 03 вересня 2012 року, що підтверджується довідкою управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі Тернопільської області від 13.11.12 р. № 566.

Відповідно до частини 13 статті 37 Закону №3723-XII державним службовцям у разі виходу на пенсію за наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Згідно вимог зазначеної статті право на одержання пенсії державних службовців мають чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" , за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. регулює питання щодо пенсійного забезпечення і грошової допомоги державним службовцям.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 листопада 2013 року №11-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положення частини 13 статті 37 Закону №3723-XII в системному зв'язку з положеннями пункту 2 частини першої, частини другої статті 40 КЗпП України, статті 21 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" від 16 грудня 1993 року №3721-XII (далі - Закон №3721-XII) його необхідно розуміти так, що у разі дострокового виходу на пенсію державного службовця з посади в органах державної влади, відповідно до чинного законодавства, державний службовець за наявності стажу державної служби не менше 10 років і страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", має право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів, яке не пов'язане з досягненням пенсійного віку, визначеного в частині першій статті 37 Закону №3723-XII.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки на момент призначення пенсії державного службовця позивач набув право на достроковий вихід на пенсію відповідно до статті 21 Закону України №3721-XII, то на нього поширюються положення частини 13 статті 37 Закону №3723-XII.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний суд України (постанова від 14.10.2014 року № 21281а-14) та Вищий адміністративний суд України (ухвала від 29.01.2015 року №К/800/33283/14 та ухвала від 12.03.2015 року №К/800/56800/14).

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Тернопільського обласного центру зайнятості слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Тернопільського обласного центру зайнятості залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2012 року у справі № 2а-1970/4111/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді М.П.Кушнерик

О.І.Мікула