Справа № 821/4643/13-а
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2015р. м. Київ К/800/62589/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Вербицької О.В.

суддів: Маринчак Н.Є.

Муравйова О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області

на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23.12.2014 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.07.2014 року

у справі № 821/4643/13-а

за позовомПублічного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль»
доДержавної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль» (далі по тексту - позивач, ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль») звернулось з позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області (далі по тексту - відповідач, ДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 23.12.2014 року адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.07.2014 року апеляційну скаргу ДПІ залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідач, не погоджуючись з вищевказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, оскаржив їх у касаційному порядку, просить скасувати з мотивів порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У запереченні на касаційну скаргу ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль», посилаючись на те, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, просить касаційну скаргу ДПІ залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що ДПІ проведено позапланову документальну виїзну перевірку ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» правомірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість заявленої до відшкодування на розрахунковий рахунок платника за серпень 2013 року, за результатами якої складено акт від 12.11.2013 року № 1329/21-03-15-02/00131771.

В акті перевірки зазначено, що позивачем порушено пп. «а» ст. 200 Податкового кодексу України, а саме: завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню ПДВ на рахунок платника у банку у серпні 2013 року на 1 207 055 грн., пп. «б» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, занижено суму залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту у серпні 2013 року на - 1 207 055 грн.

На підставі висновків, що викладені в акті перевірки, ДПІ прийнято податкове повідомлення - рішення від 03.12.2013 року № про зменшення ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за серпень 2013 року на 1207055 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 603527,50 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій визнали необґрунтованими такі висновки податкового органу, з чим погоджується суд касаційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.3 ст. 200 ПК України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 ст. 200 ПК України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) передбачено, що якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Таким чином, отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість безпосередньо пов'язано з правомірністю формування податкового кредиту платника податків.

Відповідно до вимог п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2. ст. 198 ПК України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно акту перевірки, ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» включено ПДВ в сумі 833333,33 грн. до складу податкового кредиту липня 2013 року, сплачений ТОВ «Науково-технічне підприємство «Харківенергомонтаж» у якості авансових платежів за договорами про надання послуг з реконструкції котла ЦКТІ-105-39 та турбіни АПТ-12-1 від 18.07.2013 року № 96 та №97. Нарахування ПДВ по цих операціях підтверджене належним чином складеними податковими накладними, фактична сплата ПДВ майбутньому виконавцю робіт підтверджується платіжними, банківськими документами.

Крім того, в акті перевірки зазначено, що у податкових періодах, коли декларувались податковий кредит та бюджетне відшкодування, фактичне виконання робіт (послуг) ТОВ «Науково-технічне підприємство «Харківенергомонтаж» не було підтверджене оформленими актами виконаних робіт.

Крім перерахування коштів ТОВ «Науково-технічне підприємство «Харківенергомонтаж», ПАТ «Херсонська ТЕЦ» у липні 2013 року сплачено ПДВ в сумі 882500 грн. у складі кредиторської заборгованості НАК «Нафтогаз Україна», та іншим постачальникам в сумі 115261,18 грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ПАТ «Херсонська ТЕЦ» у липні 2013 року задекларовано податкових зобов'язань на суму 379560 грн., податковий кредит на суму 2008466 грн., отримане від'ємне значення за цей податковий період в сумі 1628906 грн. відображено за рядком 20.2 декларації («Зарахування від'ємного значення різниці поточного (податкового) періоду до складу податкового кредиту наступного податкового періоду»).

Згідно декларації з податку на додану вартість за серпень 2013 року ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» задекларовано податкових зобов'язань в сумі 1093940 грн., податковий кредит в сумі 672089 грн., отримане позитивне значення - 421851 грн. відображено за рядком 20.2 декларації. У рядку 21.1 декларації позивачем відображено від'ємне значення попереднього податкового періоду в сумі 1628906 грн., яке було зараховано до складу податкового кредиту серпня 2013 року (рядок 20.2 декларації за липень 2013 року), а також, ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» задекларовано до бюджетного відшкодування на рахунок у банку від'ємне значення з ПДВ попереднього звітного періоду в сумі 1207055 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, судами попередніх інстанцій встановлено, що ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» правомірно сформовано податковий кредит.

Колегія суддів приходить до висновку, що саме за вищевказаних обставин справи, суди першої та апеляційної інстанцій вірно застосували норми матеріального права, отже, прийняте податковим органом спірне рішення є неправомірним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої та апеляційної інстанцій порушення норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

В свою чергу, доводи касаційної скарги не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються вищезазначеними нормами права, отже, відсутні підстави для її задоволення.

За таких обставин, касаційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 23.12.2014 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.07.2014 року залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 210, 214-215, 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23.12.2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.07.2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька
Судді Н.Є. Маринчак
О.В. Муравйов