Справа № 500/7662/13-а
Суддя: Бурнусус О. О.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/7662/13-а
Провадження № 2-а/500/3/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.

при секретарі - Петровій В.В.,

за участю сторін: представника відповідача виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради - Крупицької Г.О.,

представника відповідача ПП «Ізмаїл Євротрансавто» - Арнаута А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Ізмаїлавтотранс» до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, приватного підприємства «Ізмаїл Євротрансавто» про визнання нечинним та скасування адміністративного договору,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Ізмаїлавтотранс» (далі - ПАТ «Ізмаїлавтотранс») звернулося до суду із позовом, який уточнювало, до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, приватного підприємства «Ізмаїл Євротрансавто» (далі - ПП «Ізмаїл Євротрансавто») про визнання нечинним та скасування адміністративного договору від 21.10.2013 року за № 53/13 на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на міських маршрутах №№10, 10 А та 15.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваний договір № 53/13 від 21.10.2013 року укладений з порушенням вимог Закону України «Про автомобільний транспорт», Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03.12.2008 року. Підставою для укладення оскаржуваного договору стало рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 21.10.2013 року № 870 «Про введення в дію рішення конкурсного комітету з пасажирських перевезень», яким результати конкурсу по об'єкту № 2 було введено в дію. 10.10.2013 року конкурсним комітетом виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради було проведено конкурс на право здійснювати перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування за міськими маршрутами за №№10, 10А та 15. Перевізника-претендента ПАТ «Ізмаїлавтотранс» до участі у конкурсі допущено не було у зв'язку із невідповідністю транспортних засобів умовам конкурсу. При цьому, на думку позивача, конкурсним комітетом жодних мотивуючих письмових пояснень щодо недопуску надано не було. Позивач також зазначив, що оголошена виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради умова конкурсу, відповідно до якої маршрути повинні обслуговуватися автобусами класу А, І категорії М2 та працювати в режимі маршрутного таксі, суперечить чинному законодавству про автомобільний транспорт, адже для автобусів класу І на міському маршруті може застосовуватися лише звичайний режим руху. Крім того, перевезення пасажирів в режимі маршрутного таксі організовується за наявності сполучення у звичайному та/або експресному режимі руху автотранспорту, тоді як відповідно до оголошення про проведення конкурсу наявність звичайного режиму руху не передбачена. За таких умов, на думку ПАТ «Ізмаїлавтотранс», проведення конкурсу, розгляд конкурсних пропозицій перевізників-претендентів та визначення переможця конкурсу здійснювалось на підставі незаконно встановлених умов конкурсу. Напередодні проведення конкурсу ПАТ «Ізмаїлавтотранс» стало відомо, що перевізником-претендентом ПП «Ізмаїл Євротрансавто» для участі у конкурсі було проведені неправомірні дії щодо отримання ліцензійних карток, у зв'язку з чим, за даним фактом розпочато досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000065 від 01.10.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України. Позивач стверджує, що з боку членів конкурсного комітету виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради вбачаються прояви упередженості та суб'єктивності. Крім цього, позивач зазначає, що умови п. 5.2 оскаржуваного договору суперечать п. 14 ч.1 ст. 3 КАС України, оскільки визначають зобов'язання перевізника сплачувати 1500 грн. щомісячно до 10 числа поточного місяця на спецрахунок, а також стверджує, що введення в дію договору № 53/13 від 21.10.2013 року завдасть невиправної шкоди його правам та інтересам, зробить неможливим їх відновлення, що призведе до скорочення штату працівників, зайнятих у процесі здійснення перевезення пасажирів на маршрутах №№10, 10А, 15.

Представник відповідача виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень пояснила, що внесення Ізмаїльською міжрайонною прокуратурою даних в єдиний реєстр досудових розслідувань відносно посадових осіб ПП «Ізмаїл Євротрансавто» не є доказом незаконного отримання ліцензійних карток. Посилання позивача щодо неправомірного укладення договору від 21.10.2013 року, в зв'язку із зупиненням ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 30.10.2013 року дії рішення № 870 від 21.10.2013 р. є необґрунтованим, оскільки зазначене рішення № 870 на момент винесення ухвали суду було виконано. Також відповідач зазначає, що оскаржуваний договір не зачипає прав та інтересів ПАТ «Ізмаїлавтотранс». Позиція позивача, що п. 3.1.7 договору порушує вимоги пункту 53 Порядку № 1081, відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України спростована постановою Одеського апеляційного адміністративного суду по справі №500/6367/13-а від 25.09.2014 року, яким дії конкурсного комітету визнані правомірними. Необґрунтованими, на думку відповідача, є твердження, що адміністративний договір не може бути фінансово обтяженим, оскільки п. 14 ч.1 ст. 3 КАС України не містить таких обмежень, а п.22 постанови Пленума Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» розкриває зміст терміну «адміністративний договір» і не підлягає більш широкому тлумаченню.

Представник відповідача ПП «Ізмаїл Євротрансавто» також в судовому засіданні заперечував проти позову, обґрунтовуючи свою позицію тим, що доводи позивача спростовані постановою Одеського апеляційного адміністративного суду по справі № 500/6367/13-а від 25.09.2014 року та постановою Одеського апеляційного адміністративного суду по справі №815/7639/13-а від 10.04.2014 року, що в силу ч. 1 ст. 72 КАС України звільняє від доказування тих самих обставин в цій справі. Твердження позивача щодо неможливості фінансового обтяження адміністративного договору є необґрунтованими на думку представника відповідача ПП «Ізмаїл Євротрансавто», оскільки такий договір є угодою, тобто сторони мають право визначати взаємні права та обов'язки в межах діючого законодавства, що підтверджується позицією Верховного суду України, викладеною в постанові від 10.10.2006 року за № 21-199во06.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради прийнято рішення від 31.07.2013 року за № 610 "Про проведення конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування", згідно з яким затверджено умови (додаток №1) та графік проведення конкурсів (додаток № 2), а також кошторис витрат, пов'язаних із підготовкою та проведенням конкурсів (додаток № 3). 09.08.2013 року виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради прийнято рішення за № 640 "Про внесення змін до умов проведення конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування".

Зазначені рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради в судовому порядку не оскаржені, були чинними на час проведення конкурсу і, відповідно, підлягали обов'язковому виконанню.

Конкурсним комітетом з пасажирських перевезень автомобільним транспортом виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради 10.10.2013 року проведено конкурс на право здійснювати перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування за міськими маршрутами №№10, 10А та 15, в ході якого переможцем конкурсу визнано ПП «Ізмаїл Євротрансавто». Перевізники-претенденти ПАТ «Північтранс» та ПАТ «Ізмаїлавтотранс» не були допущені до участі у конкурсі через порушення пп.1, 3, 6 п.12 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №1081 від 03.12.2008 року. Підставою для недопущення ПАТ «Ізмаїлавтотранс» до участі у конкурсі стали такі порушення: документи надані не в повному обсязі, квитанція про оплату знаходилась в іншому конверті, технічні несправності в автомобілях, незадовільний санітарний стан транспортних засобів, інструктаж з питань охорони праці для водіїв не відповідає необхідним вимогам, не надано заключний акт про медичний огляд водіїв, не надані підтвердження про наявність GPS системи.

Виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради 21.10.2013 року прийнято рішення за №870 «Про введення в дію рішення конкурсного комітету з пасажирських перевезень». Цього ж дня між виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради та ПП «Ізмаїл Євротрансавто» укладено договір на перевезення пасажирів автомобільним транспортом за №53/13 строком на три роки.

Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року № 2344-III визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 3 грудня 2008 року (далі - Порядок № 1081).

Статтею 44 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Виходячи з положень пункту 37 Порядку № 1081, достовірність інформації, викладеної у заяві та документах перевізника-претендента, зокрема, стосовно комплектності поданих документів та відповідності їх вимогам п. 29 Порядку № 1081 перевіряється організатором та/або робочим органом в межах своєї компетенції. Разом із тим, відповідальність за подання недостовірних відомостей несе заявник, у зв'язку із чим пунктом 55 Порядку № 1081 організатору надано право дострокового розірвання договору у разі надходження від органів виконавчої влади письмової інформації, що підтверджує факт подання перевізником-претендентом, який за результатами конкурсу визнаний переможцем конкурсу, недостовірної інформації.

Пунктом 4 Порядку №1081 наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких конкурсний комітет приймає рішення про недопущення до участі у конкурсі автомобільного перевізника, зокрема: пп.1 - який подав до участі у конкурсі неналежним чином оформлені документи чи не в повному обсязі, а також такі, що містять недостовірну інформацію; пп.3 - не відповідає вимогам статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт»; пп.6 - який подав конкурсну пропозицію, що не відповідає обов'язковим та додатковим умовам конкурсу, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 44 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Також вичерпний перелік підстав, за наявності яких автомобільні перевізники не допускаються до участі у конкурсі, наведені в ч.2 ст.45 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: визнані банкрутами або щодо яких порушено справу про банкрутство чи ліквідацію як суб'єкта господарювання; подали до участі у конкурсі документи, що містять недостовірну інформацію; не відповідають вимогам статті 34 цього Закону; передбачають використовувати на маршрутах автобуси, переобладнанні з вантажних транспортних засобів.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров'я водіїв; організовувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Згідно з п.13 Порядку № 1081 якщо в конкурсі взяв участь тільки один перевізник-претендент, його може бути визнано переможцем конкурсу. У цьому разі конкурсний комітет шляхом голосування може приймати рішення про надання права перевізнику-претенденту здійснювати перевезення пасажирів на об'єкті конкурсу.

Згідно п. 51 Порядку № 1081 рішення конкурсного комітету щодо визначення переможця конкурсу вводяться в дію наказом (постановою або іншим розпорядчим документом) організатора протягом не більш як 30 робочих днів з дня проведення конкурсу.

Пункт 53 Порядку № 1081 визначає, що організатор не пізніше ніж через 30 днів з моменту набрання чинності рішенням конкурсного комітету укладає з переможцем конкурсу договір (на міському та внутрішньообласному автобусних маршрутах) або видає дозвіл (на міжобласному автобусному маршруті) згідно з обов'язковими умовами визначеного конкурсу та додатковими умовами обслуговування маршруту, наданими перевізником-претендентом.

У договорі (дозволі) визначаються умови перевезень на рейсі (рейсах) та/або маршруті (маршрутах) відповідно до визначеного об'єкта конкурсу.

Строк дії договору, який укладається, або дозволу, який видається за результатами конкурсу, становить від трьох до п'яти років.

Організатор повинен провести конкурс не пізніше ніж за два місяці до моменту закінчення строку дії договору (дозволу).

У такому разі дія договору (дозволу), укладеного (виданого) за результатами конкурсу, починається після закінчення строку дії чинних документів на перевезення.

Договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), укладається між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами (ст. 42 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що укладення договору є кінцевим етапом процедури підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, а також те, що функції з організації конкурсу та укладення договору покладені виключно на виконавчий комітет.

В уточненому позові зазначено, що виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради порушив п. 53 Порядку № 1081.

Разом з тим, дослідивши спірний договір, суд приходить до висновку, що виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради діяв в межах закону та на виконання п. 53 Порядку № 1081 з урахуванням рішення № 870 комітету уклав у законодавчо визначений термін договір, який відповідає вимогам Закону України «Про автомобільний транспорт» та Порядку № 1081.

Розгляд даної адміністративної справи було зупинено за клопотанням позивача від 04.12.2013 року за №01/347, в якому він обґрунтовує зупинення справи безпосереднім зв'язком даної справи із рішенням по справі про визнання протиправними дії конкурсного комітету виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради щодо проведення 10.10.2013 року конкурсу на право здійснювати перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування за міськими маршрутами №№10, 10 А та 15 на умовах обслуговування маршрутів автобусами класу А, І категорії М2 в режимі маршрутного таксі, щодо недопущення ПАТ «Ізмаїлавтотранс» до участі у конкурсі на право перевезення пасажирів за міськими маршрутами загального користування №№10, 10 А та 15, скасування рішення конкурсного комітету виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 10.10.2013 року про визнання ПП «Ізмаїл Євротрансавто» переможцем конкурсу на право здійснювати перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування за міськими маршрутами №№10, 10 А та 15,зобов'язання виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради призначити та провести новий конкурс на право здійснювати перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування за міськими маршрутами №№10, 10 А та 15.

В обґрунтування зупинення розгляду справи позивач зазначив, що укладення договору з переможцем конкурсу є завершальним етапом визначення перевізника на автобусному маршруті та є похідним від результатів конкурсу та рішення організатора про введення в дію рішення конкурсного комітету.

05.12.2013 року ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду задоволено клопотання представника позивача ПАТ«Ізмаїлавтотранс» про зупинення провадження по справі до набрання законної сили судового рішення по справі № 500/6367/13-а.

Ухвалою суду від 15.12.2014 року провадження по справі поновлено в зв'язку із заявою представника відповідача ПП «Ізмаїл Євротрансавто» та при наявності обставин для відновлення провадження.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2014 року по справі № 500/6367/13-а апеляційні скарги виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради та ПП «Ізмаїл Євротрансавто» задоволено, постанову Ізмаїльського міськрайонного суду від 20.12.2013 року скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні адміністративного позову ПАТ «Північтранс» та ПАТ «Ізмаїлавтотранс» до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, треті особи ПП «ВІМС-Ізмаїл» та ПП «Ізмаїл Євротрансавто» про визнання дій, скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії.

Задовольняючи апеляційну скаргу відповідача, суд дійшов висновку стосовно обґрунтованого недопущення ПАТ «Ізмаїлавтотранс» до конкурсу в зв'язку із технічною несправністю та незадовільним санітарним станом автомобілів, невідповідністю заявлених транспортних засобів умовам конкурсу, а також відсутністю встановлених GPS систем.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тобто, такі обставини є преюдиційними за своєю природою. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб'єктивними (участь одних й тих самих осіб чи їх правонаступників) та об'єктивними (обставини, встановлені рішенням чи вироком суду) межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

В постанові Верховного суду України від 01.09.2009 року у справі № 21-819во09 зазначено, що рішення суду, яке набрало законної сили, не може ревізуватися іншим судом при розгляді іншої справи. Обов'язковість урахування (преюдиціальність) судових рішень для інших судів, органів прокуратури, слідства, дізнання визначається процесуальним законом.

Для спростування преюдиційних обставин, передбачених ч. 1 ст. 72 КАС України, учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати до суду належні та допустимі докази.

Позивач не надав суду доказів стосовно спростування фактів, встановлених в постанові Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2014 року по справі №500/6367/13-а.

З огляду на принципи проведення конкурсу, укладення договору між організатором конкурсу та переможцем за наслідками проведення конкурсу, є завершальним етапом даних правовідносин. Суб'єктами цих відносин є організатор та переможець конкурсу. Отже, цей договір створює права, обов'язки та певні наслідки тільки для цих суб'єктів.

На думку суду ці правовідносини ніяким чином не впливають на права та законні інтереси позивача.

Стосовно твердження позивача, щодо незаконного визначення умовами конкурсу необхідності обслуговування маршруту автобусами класу І в режимі «маршрутне таксі» замість звичайного режиму руху, суд зазначає, що правомірність цих умов також підтверджена постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2014 року по справі №500/6367/13-а та не підлягає дослідженню у цій справі.

Відносно зазначення позивачем, що на порушення п. 14 ч.1 ст. 3 КАС України в п. 5.2 договору встановлено щомісячне зарахування на спецрахунок замовника 1500 грн. на організацію пасажирських перевезень, суд зазначає наступне.

Адміністративним договором у розумінні п. 14 ч.1 ст. 3 КАС України є дво- або багатостороння угода, зміст якої складають права та обов'язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, який є однією із сторін угоди.

Із наведеного визначення вбачається, що необхідними ознаками адміністративного договору є суб'єктність, тобто однією із сторін договору є суб'єкт владних повноважень, предметність - права й обов'язки учасників договору випливають з управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, а також мета його укладання, якою є реалізація функцій держави, а саме реалізація повноважень того чи іншого органу.

Оскільки сфера функціонування адміністративного договору - це відповідна система державного управління на будь-якому ієрархічному рівні, то метою адміністративних договорів є реалізація функцій держави, а більш конкретно - реалізація повноважень того чи іншого органу. У свою чергу мета цивільно-правових договорів - це задоволення потреб суб'єктів цивільно-правових відносин, отримання прибутку та відповідних (майнових чи немайнових) матеріальних благ - об'єктів цивільного обороту.

З досліджених судом документів вбачається, що метою укладання договору було виконання покладених на орган місцевого самоврядування повноважень по вирішенню суспільних потреб із забезпечення виконання соціально значущих перевезень відповідно до приписів Закону України «Про автомобільний транспорт».

При цьому, законодавством не обмежено визначення адміністративного договору відсутністю фінансових обтяжень. З урахуванням викладеного, суд вважає необґрунтованими твердження позивача щодо незаконного визначення пунктом 5.2 договору щомісячного зарахування коштів на рахунок замовника.

Суд відхиляє обґрунтування позовних вимог наявною інформацією щодо проявів упередженості та суб'єктивності з боку членів конкурсного комітету виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, в зв'язку із чим розпочатого досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000065 від 01.10.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Так, судом встановлено, що 16.10.2013 року Ізмаїльською міжрайонною прокуратурою внесено подання на ім'я голови конкурсного комітету з пасажирських перевезень автомобільним транспортом виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради про усунення порушень вимог Закону України «Про автомобільний транспорт», яке 18.10.2013 року було розглянуто на засіданні конкурсного комітету з пасажирських перевезень автомобільним транспортом виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради та відхилено.

Також, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2014 року у справі № 815/7639/13-а за позовом Ізмаїльського міжрайонного прокурора до конкурсного комітету з пасажирських перевезень автомобільним транспортом виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради про скасування рішення від 10.10.2013 року щодо визнання переможцем конкурсу ПП «Ізмаїл Євротрансавто» в задоволенні позову відмовлено повністю.

При цьому, суд дійшов висновку, що рішення конкурсного комітету про визначення переможця конкурсу не може порушувати обмежень діючого законодавства щодо встановлення режиму руху, оскільки не регулює зазначене питання, а внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей щодо посадових осіб ПП «Ізмаїл Євротрансавто» безпосередньо не стосуються даної справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили.

Позивачем не надано доказів вирішення кримінальної справи за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, а також не надано вироку суду, який набрав законної сили, яким би було встановлено протиправність дій виконавчого комітету або посадових осіб ПП «Ізмаїл Євротрансавто».

Твердження позивача, що договір є таким, що не відповідає законодавству, оскільки виконавчий комітет в ньому зазначений як «замовник» замість необхідного «організатор», що визначено абзацем 4 пункту 2 Постанови № 1081, також не є обґрунтованими на думку суду.

Згідно цього пункту організатор - орган виконавчої влади, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, який самостійно або із залученням робочого органу проводить конкурс. Тобто, орган виконавчої влади до виконання цих функцій може залучати підприємство, що має фахівців у галузі автомобільного транспорту (абз.7 п. 2 Постанови № 1081).

За загальною практикою організатор конкурсу - це особа, якій державний орган доручив організацію та проведення конкурсу. Однак, цю функцію зазвичай орган виконує самостійно. Отже, на думку суду, вирішальне значення має все ж таки не назва сторін договору як таких, а їхня правосуб'єктність, яка встановлюється шляхом аналізу умов договору.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст.11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що укладаючи оскаржуваний договір від 21.10.2013 року за № 53/13 на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на міських маршрутах №№ 10, 10 А та 15 виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради діяв в межах повноважень та згідно вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання нечинним та скасування адміністративного договору.

Керуючись ст. ст. 6, 8-11, 18, 70-72, 159-163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Ізмаїлавтотранс» до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради та приватного підприємства «Ізмаїл Євротрансавто» про визнання нечинним та скасування адміністративного договору - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: О.О.Бурнусус