Справа № 804/2782/15
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2015 р. Справа № 804/2782/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛуніної О.С.
при секретаріКузнецові С.М.
представників позивача - Макаренко Н.А., Козаченка О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕТАЛОНБУДСЕРВІС» до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржене податкове повідомлення-рішення прийняте за результатами акту перевірки від 31.10.2014р. №183/04-83-22-03/32692643, з висновками якого позивач не погоджується. Позивач вважає, що вказані висновки зроблені без належного дослідження усіх наявних доказів, не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються наявними первинними документами, які оформлено відповідно до вимог чинного законодавства. Також позивач зазначив, що висновки про нереальність господарської діяльності ТОВ «Еталонбудсервіс» є протиправними та необґрунтованими, оскільки зроблені відповідачем на підставі актів про неможливість проведення звірки підприємств-контрагентів позивача без дослідження їх первинної документації.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, письмових заперечень на позов не надав.
Розглянувши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
На підставі направлення від 20.10.2014р. №330 та наказу Криворізької північної ОДПІ від 20.10.2014р. №919, згідно з п.п.20.1.6 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1, п.78.1, ст.78, ст.82, ст.85 Податкового кодексу України (далі - ПК України) відповідачем проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ «Еталонбудсервіс» щодо дотримання вимог податкового законодавства в частині придбання товарів (робіт, послуг) у ТОВ «НВП «Євробудстандарт» та ТОВ «Голден Торг Центр» за травень 2014р. та їх подальшої реалізації.
Позаплановою виїзною документальною перевіркою встановлено порушення:
- п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України у зв'язку з не підтвердженням фактів здійснення господарських операцій в результаті чого за травень 2014р. завищено податковий кредит на загальну суму ПДВ 214 447,23 грн.
- не містять у суті своїй розумних економічних або інших причин (ділової мети) придбання товарів (послуг), які не спричиняють реального настання правових наслідків по ланцюгу та здійснені для операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди для третіх осіб.
Не погодившись з вказаними висновками перевірки, ТОВ «Еталонбудсервіс» подало відповідачу разом з первинними документами, що не було надано до перевірки, заперечення на акт перевірки від 31.10.2014р., які податковим органом були залишені без задоволення, а висновки акту перевірки від 31.10.2014р. - без змін.
Не погодившись з винесеним відповідачем податковим повідомленням-рішенням ТОВ «Еталонбудсервіс» подало первинну скаргу до ГУ ДФС у Дніпропетровській області, яка була залишено контролюючим органом без задоволення, а спірне податкове повідомлення-рішення - без змін.
При розгляді спірних взаємовідносин суд керувався наступним.
Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
В силу п.44.1 ст.44 ПК України вказано, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'ємів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно до п.185.1 ст.185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст.186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст.186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.
Приписами п.186.1 ст.186 ПК України визначено місце постачання товарів, а саме: а) фактичне місцезнаходження товарів на момент їх постачання (крім випадків, передбачених у підпунктах "б" і "в" цього пункту); б) місце, де товари перебувають на час початку їх перевезення або пересилання, у разі якщо товари перевозяться або пересилаються продавцем, покупцем чи третьою особою; в) місце, де провадиться складання, монтаж чи встановлення, у разі якщо товари складаються, монтуються або встановлюються (з випробуванням чи без нього) продавцем або від його імені.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, як зазначено в п.198.1 ст.198 ПК України, виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Згідно до п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
В силу п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
Приписами п.198.6 ст.198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Згідно з позицією, викладеною у інформаційному листі Вищого адміністративного суду України №1112/11/13-10 від 20.07.2010р. «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1.Встановлення факту здійснення господарської операції.
При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2.Встановлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3.Встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4.Встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.
5.Встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. №996-XIV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Приписами ст.9 вказаного Закону України визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
При цьому, податковий облік формують не самі по собі цивільні правочини, а саме господарські операції, тобто фактичний рух активів та/або зміни власного капіталу чи зобов'язань платника податку. Тобто, факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків, наявність та законність складення яких, як фактично, так і юридично, буде підтвердженням здійснення таких операцій.
Відповідно до положень листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011р. №742/11/13-11 «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України», зазначено, що оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Матеріалами справи та під час судового розгляду встановлено, що ТОВ «Еталонбудсервіс» (підрядник) було укладено з ТОВ «НВП «Євробудстандарт» (субпідрядник) наступні договори субпідряду:
На виконання вказаного договору було складено наступні первинні документи: податкові накладні №55 від 26.05.2014р., №54 від 23.05.2014р., рахунки-фактури №21 від 23.05.2014р., №23 від 26.05.2014р. на загальну суму 602 346,74 грн., в т.ч. ПДВ в сумі 100 391,12 грн., акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №03 за травень 2014р., довідки про вартість виконаних будівельних робіт (та витрати) за травень 2014р., специфікація №01 прийому виконаних підрядних робіт за травень 2014р., відомості поставки матеріалів підрядника до специфікації №01 за травень 2014р., специфікація №03 прийому виконаних субпідрядних робіт за травень 2014р., акт прийому-передачі давальницьких матеріалів субпідряднику за травень 2014р.
Розрахунки проведено у безготівковій формі у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями №817 від 03.06.2014р., №852 та №853 від 06.06.2014р., №929 від 25.06.2014р., №936 від 26.06.2014р.
На виконання вказаного договору було складено наступні первинні документи: податкова накладна №53 від 28.05.2014р., рахунок-фактура №25 від 28.05.2014р., акт №423-03-05 прийому виконаних підрядних робіт за травень 2014р. на загальну суму 60 336,66 грн., в т.ч. ПДВ в сумі 10 056,11 грн., довідка про вартість виконаних підрядних робіт (витрат) за травень 2014р., локальний кошторис №423-Р-4-1 (ВДЦ №423-Р) (Ф2 №423-03-05), розрахунок №2 загальновиробничих витрат.
Зазначені податкові накладні внесені продавцем до єдиного реєстру, що підтверджується витягами з Єдиного реєстру податкових накладних, що наявні в матеріалах справи.
Як зазначено в акті перевірки від 31.10.2014р., відповідно до додатку 5 «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» за травень 2014р. розбіжності між даними податкових зобов'язань, задекларованих ТОВ «НВП «Євробудстандарт», та даними, задекларованими ТОВ «Еталонбудсервіс» існують у сумі 110 447,23 грн.
Згідно до розрахунку штрафних (фінансових) санкцій по акту перевірки від 31.10.2014р. в розрізі контрагентів вказану суму у розмірі 110 447,23 грн. було донараховано відповідачем по основному платежу по взаємовідносинам з ТОВ «НВП «Євробудстандарт».
На підтвердження реальності господарської операції з ТОВ «Євробудстандарт» позивачем надано Договір 450 від 17.01.2014р., укладений між ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (замовник) та ТОВ «Еталонбудсервіс» (підрядник) щодо виконання будівельно-монтажних робіт на об'єкті: «СПЦ-1. ПС-150-1. Ділянка обробки катанки. Установка обладнання для пресування і обв'язки бунтів катанки».
Відповідно до п. 1.1, 8.1 договору підрядник має право залучати до виконання робіт сторонні організації (субпідрядника) тільки за письмовою згодою замовника та тільки з числа підприємств та організацій, що затверджені замовником для виконання відповідних робіт на території та/або об'єктах замовника.
При порушенні підрядником умов залучення субпідрядника до виконання робіт, підрядник сплачує штраф в розмірі 1% від загальної вартості договору, але не менше 80 000 грн. та не більше 8 000 000 грн.
На виконання умов договору було складено рахунки-фактури №СФ-0000092 від 23.05.2014р. на суму 341 336,40 грн. в т.ч. ПДВ у сумі 56 889,40 грн., №СФ-0000094 від 26.05.2014р. на суму 417 427,20 грн., в т.ч. ПДВ у сумі 69 571,20 грн., довідки про вартість виконаних будівельних робіт (та витрати) за травень 2014р., специфікації прийому виконаних підрядних робіт за травень 2014р. №1, №3, відомість постачання матеріалів підрядника до специфікації № 1, реєстр змонтованого обладнання на об'єкті за травень 2014р., акти прийому виконаних підрядних робіт за травень 2014р. №01, №03, акт №03 від 21.05.2014р. про витрату давальницьких матеріалів, які наявні в матеріалах справи.
В акті перевірки від 31.10.2014р. відповідач вказав, що ТОВ «Еталонбудсервіс» не було надано до перевірки письмової згоди замовника ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на залучення третіх осіб до виконання робіт на території замовника, відсутні документи, що підтверджують виїзд та перебування субпідрядника ТОВ «НВП «Євробудстандарт» на території замовника.
Проте, у судовому засіданні директор ТОВ «Еталонбудсервіс» Козаченко О.В. пояснив, що ним була отримана усна згода від замовника на залучення субпідрядника ТОВ «НВП «Євробудстандарт», що підтверджується прийняттям замовником у ТОВ «Еталонбудсервіс» виконаних субпідрядником робіт та відсутністю застосування штрафу за порушення умов залучення субпідрядника до виконання робіт.
Також при судовому розгляді та матеріалами справи встановлено, що ТОВ «Еталонбудсервіс» (постачальник) укладено договір №32 від 30.05.2014р. з ТОВ «Голден Торг Центр» (покупець), специфікацію №1 від 30.05.2014р. щодо постачання насосної станції ZPU-08 з блоком управління на загальну суму 624 000 грн., в т.ч. ПДВ на суму 104 000 грн.
На виконання вказаного договору було складено наступні первинні документи: податкова накладна №8 від 30.05.2014р., рахунок-фактура №3 від 30.05.2014р., видаткова накладна №4 від 30.05.2014р., акт звірки взаємних розрахунків станом на 01.06.2014р.
Розрахунки проведено у безготівковій формі у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями№930 від 25.06.2014р., №953 від 02.07.2014р., №991 від 07.07.2014р., №1002 від 08.07.2014р.
З пояснень директора Козаченко О.В. у судовому засіданні, а також з службової записки від 18.06.2014р. судом встановлено, що на виконання постачання на адресу ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (далі-ПАТ «ІнГЗК») системи змазки Лінкольн за договором постачання №4636-08 від 06.08.2013р. ТОВ «Еталонбудсервіс» було доукомплектовано власними силами придбану у ТОВ «Голден Торг Центр» насосну станцію ZPU-08 з блоком управління.
На підтвердження реальності господарської операції з ТОВ «Голден Торг Центр», використання товару (обладнання), придбаного у вказаного контрагента, у своїй господарській діяльності та його подальшої реалізації позивачем надано Договір №4636-08 від 06.08.2013р., укладений між ТОВ «Еталонбудсервіс» (постачальник) та ПАТ «ІнГЗК» (покупець), за умовами якого постачальник передає, а покупець приймає та оплачує обладнання відповідно специфікацій. Постачання здійснюється згідно до п. 3.1-3.2 договору видами транспорту, вказаними в специфікаціях на умовах «Інкотермс 2000р.».
На виконання вказаного договору було складено наступні первинні документи: специфікації №1 від 06.08.2013р., №2 від 22.08.2013р., №4 від 12.03.2014р., №5 від 03.03.2014р., №6 від 30.04.2014р., №7 від 28.05.2014р., №8 від 05.06.2014р., №9 від 28.08.2014р., №10 від 28.08.2014р., №11 від 10.10.2014р., згідно до яких обладнання постачається автомобільним транспортом за рахунок постачальника на умовах СРТ (склад покупця), рахунки-фактури №СФ-0000036 від 06.03.2014р., №СФ-0000036/3 від 10.04.2014р., №СФ-0000113 від 20.06.2014р., №СФ-0000130 від 09.07.2014р., видаткова накладна №РН-0000025 від 20.06.2014р. та до неї коригуюча видаткова накладна №РН-0000018/2 від 09.07.2014р., акт формування первинної вартості системи змазки Лінкольн від 18.06.2014р.
Розрахунки ПАТ «ІнГЗК» проведено у безготівковій формі у повному обсязі, про що свідчать банківські виписки за 08.04.2014р., 15.05.2014р., 08.07.2014р., 22.07.2014р.
Отримання покупцем обладнання - системи змазки Лінкольн підтверджується довіреністю №1654 від 17.06.2014р. на ім'я провідного інженеру ПАТ «ІнГЗК» ОСОБА_5
Також згідно до відмітки відділу охорони №4 ТОВ «Сокіл-КР» на оборотній стороні видаткової накладної №РН-0000025 від 20.06.2014р. автомобіль ГАЗ державний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_6, 20.06.2014р. перетинав КПП№2 та КПП №14 ПАТ «ІнГЗК».
Відповідно до наданих позивачем наказів №138-К від 01.09.2011р. та №36/1 від 05.08.2014р., виписки з журналу-ордеру по рахунку 105 «Транспортні засоби» станом на 01.04.2015р. судом встановлено, що у ТОВ «Еталонбудсервіс» на балансі знаходиться автомобіль ГАЗ державний номер НОМЕР_2, який закріплено за начальником технічного відділу підприємства ОСОБА_6
Можливість ведення господарської діяльності ТОВ «Еталонбудсервіс», в т.ч. доукомплектації насосної станції ZPU-08 з блоком управління підтверджується формою 1ДФ за 2 квартал 2014р., згідно якої на підприємстві працювало 48 осіб, а також договором оренди нерухомого майна №2 від 15.11.2013р. щодо оренди позивачем нежитлового приміщення - господарчий блок (гаражі) площею 60 кв.м. та додатковою угодою до нього №1 від 02.06.2014р. щодо оренди нежитлового приміщення - господарчий блок (гаражі) площею 155,2 кв.м.
Дослідивши надані позивачем документи, суд встановив, що вони заповнені відповідно до вимог чинного законодавства та не викликають сумніву щодо реальності здійснених господарських операцій, а отже мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку.
З оглядом на наведене, суд не погоджується з висновком відповідача щодо нереальності здійснення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) у ТОВ «НВП «Євробудстандарт» та ТОВ «Голден Торг Центр», та наступну реалізацію, придбаних послуг у ТОВ «НВП «Євробудстандарт» на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».
Крім того, як вбачається з акту перевірки від 31.10.2014р. підставою для висновків відповідача про нереальність господарської діяльності позивача з ТОВ «НВП «Євробудстандарт» та ТОВ «Голден Торг Центр» також стала інформація податкових баз даних та отриманий від ДПІ у Комунарівському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області акт «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «НВП «Євробудстандарт» щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.12.2013р. по 31.05.2014р.».
Як зазначено відповідачем, у наведеному акті вказано, що ТОВ «НВП «Євробудстандарт» не знаходиться за своєю податковою адресою, фактичне його місцезнаходження не відомо, первинними документами фінансово-господарські відносини з контрагентами постачальниками та покупцями за період з 01.12.2013р. по 31.05.2014р. не підтверджено.
Відносно ТОВ «Голден Торг Центр» в акті перевірки від 31.10.2014р. відповідачем з посиланням на данні системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України та данні ЄРПН встановлено, що продукція, придбана у ТОВ «Голден Торг Центр» не була реалізована жодному контрагенту. Згідно даних 1ДФ підприємство не подавало звітності за відповідний період, тому неможливо встановити кількість працюючих на підприємстві, наявність складських приміщень, наявність основних засобів, що свідчить про відсутність здійснення господарської діяльності за травень 2014р.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
За приписами ст.ст. 46-49 ПК України ведення податкового обліку покладається на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.
Аналіз чинного законодавства України свідчить про те, що на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов'язку з перевірки дотримання продавцем товару вимог цивільного, господарського, податкового та іншого законодавства. Чинне законодавство України не ставить в залежність право покупця на податковий кредит від проведення перевірок податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб. Відсутність документального підтвердження сплати податку на додану вартість чи податку на прибуток продавцем товару, не впливає на право покупця на віднесення до складу податкового кредиту податку на додану вартість, сплаченого при придбанні товару, оскільки законодавство України та приписи ПК України не становлять таке право покупця в залежність від отримання документального підтвердження щодо належного виконання продавцем товару своїх договірних (цивільно-правових) та податкових зобов'язань.
Суд звертає увагу, що у податковому праві визнається критерій добросовісності платника податків, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому ПК України.
Вказана правова позиція також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009р. зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності».
Відповідач не надав суду доказів на підтвердження того, що контрагенти ТОВ «Еталонбудсервіс», які зазначені в акті перевірки від 31.10.2014р., на час укладання та дії договорів з позивачем не були зареєстровані в установленому порядку як платники податку на додану вартість, не мали право укладати угоди, виписувати та надавати податкові накладні, були виключені із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та не виконували свої зобов'язання за договорами з позивачем.
Проте позивачем надано суду щодо ТОВ «Голден Торг Центр» копії витягу з ЄДРПОУ станом на 22.05.2014р. та виписки з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 20.05.2014р.,свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ та щодо ТОВ «НВП «Євробудстандарт» копію ліцензії Державної архітектурно-будівельної інспекції України.
За таких обставин на підставі наведеного суд приходить до висновку, що витрати на податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість фактично здійснені та підтверджені ТОВ «Еталонбудсервіс» належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку позивача. Придбавши товари та послуги для використання у власній господарській діяльності, та сплативши їх вартість у т.ч. податок на додану вартість, не маючі заборгованості перед контрагентами, позивач правомірно набув право на віднесення сплачених сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту підприємства.
За змістом ч.ч.4, 5 ст. 11 КАС України, суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги за заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Частиною 1 ст. 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, правомірність прийняття спірного податкового повідомлення-рішення не доведено, отже позовні вимоги ТОВ «Еталонбудсервіс» підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталонбудсервіс» до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталонбудсервіс» сплачений судовий збір у сумі 487,20 (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок) грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 17 квітня 2015 року.

Суддя О.С. Луніна