Справа № 751/1475/15-а
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 751/1475/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Маслюк Н.В.
Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Борисюк Л.П.,

Петрика І.Й.,

при секретарі Шевчук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради до Головного управління юстиції у Чернігівської області про скасування постанови про стягнення виконавчого збору,

В С Т А Н О В И В:

УПСЗН Новозаводської районної у м. Чернігові ради звернулось до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції в Чернігівській області про стягнення виконавчого збору ВП №45933387 від 31.01.2015 року

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 березня 2015 року позов задоволено повністю. Скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області Постилякової М.Б. від 31 січня 2015 року у виконавчому провадженні №45933387 про стягнення з управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради виконавчого збору у розмірі 1 360,00 грн.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та постановити нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 31.05.2015 ВП45933387 прийнята в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.198, п.п.1, 4 ч. 1 ст.202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано судом обставин, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про стягнення виконавчого збору ВП №45933387 від 31.01.2015 року винесена з порушенням строків, визначених ст.28 Закону України "Про виконавче провадження" та п.3.7.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року.

Обговорюючи правомірність рішення відповідача про стягнення виконавчого збору, колегія суддів апеляційного адміністративного суду зважає на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Чернігівській області перебуває виконавчий лист №751/8457/14, виданий Новозаводським районним судом міста Чернігова 22.12.2014 у справі за позовом ОСОБА_4 про зобов'язання провести перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби 25.12.2014 відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа та надано строк для добровільного виконання рішення суду до 01.01.2015 року.

Згідно абз.2 ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Листом від 13.01.2015 № 283/14 позивач повідомив відповідача про виконання судового рішення в частині перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік та про неможливість його виконання в частині виплати коштів.

У зв'язку з невиконанням судового рішення, позивачу 31 січня 2015 року була направлена вимога державного виконавця № 02.01-25/406-1, якою управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради зобов'язано у п'ятиденний термін повідомити державного виконавця про правові підстави невиконання рішення суду.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ в Чернігівській області від 31 січня 2015 року з позивача було стягнуто виконавчий збір у розмірі 1360 грн. 00 коп.

Даючи правову оцінку обставинам справи та діям відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» (із змінами та доповненнями, далі - Закон № 606) державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова..

Відповідно до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Підпунктом 3.7.1 пункту 3.7 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, передбачено, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

З матеріалів справи вбачається, що постанова про стягнення виконавчого збору винесена пізніше, ніж на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення, однак посилання позивача на те, що така підлягає скасуванню через прийняттям з порушенням строків, є необґрунтованими та помилково взято до уваги судом першої інстанції, з огляду, по-перше, на те, що стягнення виконавчого збору є прямим обов'язком державного виконавця згідно із нормами Закону України «Про виконавче провадження». По-друге, чинним законодавством не встановлено граничного строку по закінченню якого державний виконавець немає право стягувати з боржника виконавчий збір

Суд апеляційної інстанції зауважує, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 6 постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби».

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винесення постанови про стягнення виконавчого збору пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення, не звільняє державного виконавця від обов'язку, передбаченого ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", щодо стягнення з боржника, який не виконав судове рішення у встановлений строк, виконавчого збору, а тому, враховуючи, що стягнення виконавчого збору можливо виключно за наявності постанови про стягнення виконавчого збору, такі дії державного виконавця є правомірними.

У зв'язку з цим колегія суддів вважає, що саме по собі винесення постанови про стягнення виконавчого збору пізніше, ніж на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення - не може бути підставою для задоволення даного адміністративного позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові суду першої інстанції та є підставами для її скасування.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління юстиції у Чернігівській області задовольнити, постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 березня 2015 року - скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 41 160,198, 202, 207, 212, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області - задовольнити.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 березня 2015 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволення адміністративного позову управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради до Головного управління юстиції у Чернігівської області про скасування постанови про стягнення виконавчого збору - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови складено та підписано 22.04.2015

Головуючий суддя: В.Ю.Ключкович

Судді: Л.П. Борисюк

І.Й. Петрик

Головуючий суддя Ключкович В.Ю.

Судді: Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.