Справа № 336/9514/14-а(2-а/336/273/2014)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2015-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"17" квітня 2015 р.справа № 336/9514/14-а(2-а/336/273/2014)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Добродняк І.Ю Бишевської Н.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району

на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжявід 29 грудня 2014 року по справі № 336/9514/14-а(2-а/336/273/2014) за позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району про визнання протиправними дій,стягнення недоплаченої щоічної разової грошової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району, в якому просив визнати протиправними дії відповідача під час проведення виплати одноразової щорічної допомоги по ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату щорічної разової допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат за 2013-2014 роки з урахуванням раніше сплачених сум.

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжявід 29 грудня 2014 року, адміністративний позов задоволено частково, а саме:

визнано неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку та виплаті щорічної одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2014 рік відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району на підставі ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 щорічної одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, за відрахуванням фактично отриманих нею сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою, управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити рішення, яким позивачу в позові відмовити повністю.

Позивач своїм процесуальним правом щодо оскарження постанови суду, в частині відмови у задоволені позовних вимог, не скористався.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, є інвалідом 2-ої групи, та користується пільгами, встановленими ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як вбачається з довідки управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району від 05.11.2014 р. у лютому 2014 позивачу виплачено допомогу на оздоровлення в розмірі 120 грн. за 2014 рік. При цьому, відповідач керувався положеннями постанов Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 12.07.2005р. №562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування норм законодавства, які регулюють порядок та розміри виплат щорічної допомоги на оздоровлення постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Так, позивач, вказуючи на неправомірність дій відповідача, посилається на те, що розмір сум, які підлягають до сплати, повинні розраховуватися у відповідності до ст..48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідач, зокрема, вказує на те, що допомога на оздоровлення виплачена позивачу у розмірі, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів від 26 липня 1996 р. №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562, тому підстав для її виплати в більшому розмірі немає.

Щорічна допомога на оздоровлення була виплачена позивачу у розмірі, що встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562.

Суд першої інстанції вірно виходив з того, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню постанова КМУ якою визначено розмір виплат, оскільки виходячи із загальних принципів пріоритетності законів над підзаконними актами, при розрахунку пенсії, слід керуватися Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не підзаконним нормативно-правовим актом.

Як вбачається з матеріалів справи щорічна допомога на оздоровлення за 2014 рік виплачена позивачу у лютому 2014 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції відносно того, що відповідач на час здійснення нарахування та виплати щорічної допомоги повинен був керуватися розмірами, які визначені ст..48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Так, на момент виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення (лютий 2014 року) положеннями Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" не було передбачено інших умов для реалізації положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ніж ті, які визначені останнім. Зміни, зокрема, до ст.48 Закону в частині визначення розмірів виплат одноразової допомоги на оздоровлення особам не вносилися, не делеговано права на встановлення розмірів таких виплат і Кабінету Міністрів України.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31 липня 2014 року № 1622-VII, який набув чинності 3 серпня 2014 року доповнено Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 16 січня 2014 року № 719-VII пунктом 6-7 та за яким установлено, що у 2014 році норми і положення, зокрема, ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

З аналізу вказаних норм вбачається, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян з 03.08.2014 року делеговано Кабінету Міністрів України.

Отже, застосування відповідачем положень постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 при нарахуванні одноразової допомоги на оздоровлення у лютому 2014 року суперечить положенням Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", в редакції чинній на момент виплати.

Таким чином, враховуючи, що станом на час виникненні спірних правовідносин (лютий 2014 року) дія ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не призупинялась та жодним нормативно-правовим актом не було встановлено інших розмірів виплат одноразової допомоги на оздоровлення, ніж ті, що визначені ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у лютому 2014 році нарахування та виплата одноразової допомоги на оздоровлення повинна була здійснюватися у відповідності до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Право позивача на отримання щорічної одноразової допомоги на оздоровлення відповідно до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат надане державою і закріплено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Оскільки таке право декларовано державою, то відповідно держава, через створені нею органи, в даному випадку органи управління праці та соціального захисту населення України, і несе обов'язок по своєчасній та повній виплаті допомоги саме у розмірах, які нею ж визначені та закріплені в Законі.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на Бюджетний кодекс України, суд до уваги не приймає, оскільки даний Кодекс не регулює питання розмірів допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а тому посилання суду на положення даного Кодексу є помилковими.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції в достатньому обсязі встановив обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 29 грудня 2014 року по справі № 336/9514/14-а(2-а/336/273/2014)-без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська