Справа № 826/1997/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16 березня 2015 року 10 год. 28 хв. № 826/1997/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М., при секретарі судових засідань Здорик Л.В., за участю позивачів та представника відповідача, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання його вчинити певні дії.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у судовому засіданні 16 березня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва 10 лютого 2015 року надійшов позов ОСОБА_2 (далі - позивач-1) та ОСОБА_3 (далі - позивач-2) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач) про визнання протиправними дій відповідача щодо невизнання права позивача-2 розпоряджатися власним майном відповідно до ст. 41 Конституції України, а також зобов'язання відповідача, як правонаступника та державного органу владних повноважень, який вчинив протиправні дії, у приватному акціонерному товаристві "Міський комерційний банк" (далі - ПАТ "Міський комерційний банк") визнати власником коштів на підставі норм матеріального права позивача-1 відповідно до договору дарування грошей, посвідченого нотаріально 17 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Діонісьєвою А.Е., та конституційній статті прямої дії 41 Конституції України.

В обґрунтування позову позивачі зазначили, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки діяння відповідача суперечать нормам законодавства та, як наслідок, порушують їх права та законні інтереси.

Ухвалою суду від 13 лютого 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

У ході судового розгляду справи позивачі підтримали позов та просили задовольнити його повністю, а представник відповідача не визнав позов та просив відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування у судовому засіданні 23 лютого 2015 року.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

У ході розгляду справи судом з'ясовано, що заявлені позивачами вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 3, ч.ч. 1, 2 ст. 26, ч. 1 ст. 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон), Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

У ході судового розгляду справи представником відповідача зазначено та не спростовано позивачами, що стосовно ПАТ "Міський комерційний банк" не приймалось рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Як також пояснив представник відповідача, у зв'язку з тим, що, як уже зазначено вище, стосовно ПАТ "Міський комерційний банк" не приймалось рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, відповідачем не здійснюється виплата відшкодування вкладникам вказаного банку та відповідно, уповноваженою особою відповідача не складено переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок відповідача.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що позивачі мали відносини із ПАТ "Міський комерційний банк", зокрема, вели переписку щодо коштів, які обліковуються на рахунку за депозитним договором від 15 серпня 2014 року № НОМЕР_1, укладеним між вказаним банком та позивачем-2, у тому числі про зміну власника депозитного вкладу, а також щодо залучення коштів на нові депозитні рахунки фізичних осіб у ПАТ "Міський комерційний банк".

У чому саме полягає порушення прав та законних інтересів позивачів з боку відповідача, у ході судового розгляду справи позивачами суду не пояснено, як і не доведено, що вище викладена обставина мала місце.

Доказів звернення позивачів до відповідача з метою вирішення питання щодо грошових вкладів у ПАТ "Міський комерційний банк" позивачами суду не надано.

Суд зазначає, що відповідно до норм Закону, відповідач лише проводить виплати вкладникам за рахунок коштів держави у порядку та у межах встановленої Законом суми грошової компенсації на підставі складеного уповноваженою особою відповідача переліку вкладників та визначених такою уповноваженою особою сум відшкодування коштів за вкладами, у тому числі з урахуванням нарахованих відсотків.

Усі передбачені нормами Закону повноваження щодо неплатоспроможного банку має не відповідач, а уповноважена особа відповідача, яка діє безпосередньо від імені неплатоспроможного банку та "банку, що перебуває у процедурі ліквідації", виконуючи функції його органів управління.

Вище викладені обставини свідчать, що відповідач не діє безпосередньо від імені неплатоспроможного банку та "банку, що перебуває у процедурі ліквідації" та не виконує функції його органів управління.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання його вчинити певні дії є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 122, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Копії постанови у повному обсязі направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин

Постанова у повному обсязі складена 23 березня 2015 року