Справа № 824/187/15-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/187/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Левицький В.К.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

15 квітня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Граб Л.С. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Сторожинецькому районі на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Сторожинецькому районі про стягнення витрат в сумі 288,60 грн.,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2015 року управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області звернулось в суд з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Сторожинецькому районі про стягнення з відповідача витрати на виплату пенсій, щомісячної цільової грошової допомоги на проживання, витрати на виплату і доставку даних виплат на загальну суму 288,60 грн. за листопад-грудень 2014 року, в тому числі: витрати за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за листопад-грудень 2014 року по ОСОБА_2 на суму 183,60 грн. по ОСОБА_3 на суму 105,00 грн.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що в бюджеті Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України не закладені кошти на фінансування витрат, пов'язаних з проведенням страхових виплат потерпілим, які отримали каліцтво за межами України.

Позивач не скористався правом регламентованим положеннями статті 191 КАС України та не надав письмові заперечення на апеляційну скаргу відповідача.

На адресу Вінницького апеляційного адміністративного суду 14 квітня 2015 року надійшло клопотання управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Клопотання обґрунтовано відсутністю коштів на відрядження.

Зазначене клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з приписами частин 1 - 3 статті 122-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони, іншого учасника адміністративного процесу може постановити ухвалу про їх участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. У клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в обов'язковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення. Таке клопотання може бути подано не пізніш як за сім днів до дня проведення судового засідання, в якому відбуватиметься така участь. Питання про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції вирішується судом за наявності відповідного клопотання або за власною ініціативою не пізніш як за п'ять днів до дня проведення такого судового засідання. Ухвала суду, прийнята за наслідками вирішення цього питання, оскарженню не підлягає.

Таким чином, прийняття рішення щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду. Вказана норма не передбачає обов'язку проведення судового засідання в режимі відео конференції в разі наявності про це клопотання сторони.

За приписами вказаної норми клопотання може бути подано не пізніш як за сім днів до дня проведення судового засідання, в якому відбуватиметься така участь, пропуск строку може бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання. Тобто, приписи зазначеної статті вимагають конкретного визначення дати проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалами Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2015 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду на 15 квітня 2015 року о 16 год. 00 хв., явка сторін не визнавалась обов'язковою, клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції надійшло до суду 14 квітня 2015 року (вх. № 5752/15), тобто з порушенням строку звернення з зазначеним клопотанням передбаченого статтею 122-1 КАС України, що унеможливлює проведення судового засідання призначеного на вищевказану дату в режимі відеоконференції.

Оскільки позивачем не дотримано строки звернення з клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, суд апеляційної інстанції вважає, що останнє не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, а в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку щодо можливості апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, відповідно до вимог статті 197 КАС України. При цьому, у відповідності до частини 6 статті 12 та частини 1 статті 41 КАС України технічна фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечень на неї, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що управлінням Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області включено до актів звірок виплата пенсії громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що отримали трудове каліцтво в Казахстані та Латвії відповідно.

Загальна сума витрат управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області у зв'язку з виплатою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва за листопад-грудень 2014 року становить 288,60 грн., що підтверджується списками осіб, яким виплачені пенсії, актами щомісячних звірок, таблицями розбіжностей.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, а в разі виплати такої органами Пенсійного фонду України - відшкодувати останньому витрати, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 4 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - Основи) страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, є одним із видів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 4 статті 25 Основ за цим видом страхування надаються, зокрема, наступні види соціальних послуг та матеріального забезпечення: відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

В силу статті 6 Основ, статті 6 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" №1105-XIV від 23 вересня 1999 року (далі - Закон №1105-XIV) страховиками є цільові страхові фонди, зокрема з пенсійного страхування та страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, а саме - Пенсійний фонд України та Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Згідно з частиною четвертою статті 26 Основ якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків, встановлений статтею 21 Закону №1105-XIV та пунктом 4 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 4 березня 2003 року №5-4/4 (далі - Порядок). До вказаного переліку входить сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, щомісячна цільова грошова допомога на прожиття та сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

13 березня 1992 року між державами-учасницями Співдружності Незалежних Держав підписано Угоду про гарантії прав громадян у сфері пенсійного забезпечення, в преамбулі якої визначено, що держави-учасниці Співдружності мають зобов'язання щодо непрацездатних осіб, які отримали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження до складу СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди.

Відповідно до умов Угоди пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (стаття 1); всі витрати, пов'язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення (стаття 3); призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання; для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою (стаття 6); при переселенні пенсіонера в межах держав-учасниць Угоди виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється, якщо пенсія того ж виду передбачена законодавством держави за новим місцем проживання пенсіонера (стаття 7).

Таким чином, витрати понесені позивачем у зв'язку виплатою та доставкою пенсії по інвалідності від трудового каліцтва (у тому числі й пенсій, особам, які стали інвалідами від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР) підлягають відшкодуванню за рахунок фонду як належного страховика від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача суму витрат на виплату та доставку пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Сторожинецькому районі залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий суддя Боровицький О. А.

Судді Граб Л.С.

Сапальова Т.В.