Справа № 815/642/15
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/642/15

Категорія: 2.2 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Крусяна А.В.

- Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки про визнання протиправною бездіяльності у частині ненадання відповіді на запит до публічної інформації щодо реквізитів (номер реєстрації та дату) реєстрації запиту, отриманого 06.06.2014 року з електронної адреси на електронну адресу Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки та зобов'язання надати відповідь на запит,

ВСТАНОВИВ :

27 січня 2015 року позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки про визнання протиправною бездіяльності у частині ненадання відповіді на запит до публічної інформації щодо реквізитів (номер реєстрації та дату) реєстрації запиту, отриманого 06.06.2014 року з електронної адреси на електронну адресу Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки та зобов'язання надати відповідь на запит.

Разом із позовом позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

В обґрунтування правової позиції відповідач надав письмові заперечення.

На підставі вимог ст.183-2 КАС України справа розглянута в порядку скороченого провадження.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою на зазначену постанову, просить її скасувати та ухвалити нове рішення.

Відповідно до вимог пп.1, 2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних доказів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 24.07.2014 року склав та у той же день надіслав з електронної адреси на електронну адресу запит про надання публічної інформації, а саме: просить надати реквізити (номер реєстрації та дату) реєстрації запиту, отриманого 06.06.2014 року з електронної адреси на електронну адресу Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки .

Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що інформації про те, чи отримала Південна держінспекція запит про отримання публічної інформації він не має. Під час реєстрації електронної адреси між власником Сервісу УКРНЕТ і користувачем Сервісу було укладено «Угоду про використання електронної пошти FREEMAІL» (повний текст Угоди розташовано на сторінці реєстрації в поштовому Сервісі УКРНЕТ), при цьому п.6 цієї Угоди вказано, що будь-яка інформація, що міститься у електронній поштовій скриньці Користувача, є його приватним спілкуванням. Будь-яка інформація щодо Користувача або його взаємодії із Сервісом є конфіденційною інформацією. Володілець забезпечує дотримання режиму конфіденційності приватного спілкування Користувача (електронних повідомлень і комп'ютерних файлів), що зберігається в його електронній поштовій скриньці. Під конфіденційністю мається на увазі режим, при якому Володілець не має права ознайомлюватись з кореспонденцією Користувача або надавати її третім особам, крім випадків, прямо передбачених чинним законодавством України та даною Угодою.

Отже, ТОВ УКРНЕТ не може надати ані інформацію щодо факту отримання користувачем електронної поштової скриньки листа, ані інформації щодо тексту листа, якого було отримано користувачем електронної поштової скриньки , тому що після отримання користувачем електронної поштової скриньки електронного листа власником цього листа є саме користувач електронної поштової скриньки .

Відповідач в обґрунтування правової позиції вказує, що електронна адреса , яка була вказана на веб-сайті Держатомрегулювання, не була офіційною електронною адресою Південної держінспекції.

Держатомрегулювання листом від 04.08.2014 року за № 09-14/5068-31з (копія листа додається) було проінформовано позивача, що електронна адреса , не є офіційною адресою Південної держінспекції, а також проінформовано, що зазначену електронну адресу вилучено з сайта Держатомрегулювання. Південна держінспекція зазначеною електронною адресою не користується.

У зв'язку з відсутністю договору між провайдером, який надає послугу, та Південною держінспекцією, електронна адреса , якою була змушена користуватися Південна держінспекція, використовувалась Південною держінспекцією виключно для скорочення термінів виконання деяких розпорядчих документів. «Угода про використання електронної пошти FREEMAIL» між власником Сервісу УКРНЕТ і користувачем Сервісу УКРНЕТ і користувачем сервісу, саме: Південною держінспекцією, як юридичною особою, не укладалась.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року №2939-VI.

Згідно статті 1 вказаного закону, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

У відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про доступ до публічної інформації», доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

При цьому, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (ч.1 ст.19 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Статтею 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено коло розпорядників інформації, до яких також відноситься відповідач - Південна державна інспекція з ядерної та радіаційної безпеки.

Розпорядник інформації, в силу вимог ч.1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що електронна адреса (поштова скринька ), на яку позивач надіслав запит до публічної інформації від 24.07.2014 року не є офіційною адресою Південної держінспекції.

Електронна адреса суб'єкта владних повноважень - адреса електронної пошти, що складається з ідентифікатора, позначки «@» та доменного імені. При цьому ідентифікатором є адреса електронної пошти, визначена як офіційна суб'єктом владних повноважень, а доменним іменем - ім'я у домені gov.ua, зареєстроване суб'єктом владних повноважень.

Отже, адреса не відповідає вказаній структурі та не може належати державному органу як офіційна адреса.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача щодо направлення оскаржуваного запиту на отримання інформації, оскільки позивачем не надано доказів належності електронної адреси ОСОБА_2 та доказів направлення запиту до публічної інформації від 24.07.2014 року. Таким чином, немає можливості встановити факт направлення запиту 24.07.2014 року.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідачем для вирішення питання неотримання відповіді на запити про отримання публічної інформації, які були надіслані ОСОБА_2 у період з 20.05.2014 року по 23.09.2014 року, на електронну адресу Південної держінспекції, було запропоновано надіслати до Держатомрегулювання завірені (позивачем) копії всіх запитів із підтвердженням їх відправлення (лист Держатомрегулювання від 20.10.2014 року за №09-14/6783-57), однак жодного завіреного запиту до цього часу позивачем до Південної держінспекції не надано.

З урахуванням викладеного та встановленого в судовому засіданні, суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Вимогами ч.1 ст.138 КАС України передбачено, що предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, не містять порушення чинного законодавства з боку Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки, а отже, не підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно положень ч. 10 ст. 1832 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183-2; 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її постановлення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян

Суддя: О.І. Шляхтицький