Справа № 2а-1313/10/2213
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а-1313/10/2213
Головуючий у 1-й інстанції: Горщар А.Г.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Боровицький О. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області на постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 31 грудня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до управління Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2010 року позивачі звернулися до Полонського районного суду Хмельницької області з позовом до управління Пенсійного фонду України у Полонському районі Хмельницької області про визнання бездіяльності протиправною; зобов'язання відповідача здійснити донарахування до пенсії з підвищенням її на 30 % від мінімальної пенсії за віком в розмірі, встановленому ч. 1 ст. 28 Закону України "про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та провести відповідні виплати за період часу з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з січня 2010 року по день винесення рішення.

Постановою Полонського районного суду Хмельницької області від 31.12.2010 року позов задоволено: визнано незаконною відмову відповідача у виплаті позивачам надбавки до пенсії як дітям війни із врахуванням підвищення на 30 % мінімальної пенсії за віком; зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату недоплаченої надбавки до пенсії як дітям війни, із врахуванням підвищення на 30 % мінімальної пенсії за віком щомісячно, для позивачів за період шестимісячного терміну, що передує даті звернення до суду, а саме з 20.06.2010 року по 31.12.2010 року; мінімальну пенсію за віком зобов'язано обчислювати, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік".

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з'явилися, повноважних представників до суду не направили, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачі є пенсіонерами за віком та мають статус дітей війни в розумінні статті 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" позивачі у справі мають право на підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Однак, вказана соціальна допомога позивачам виплачується у значно меншому розмірі, ніж передбачено ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення пункту 41 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" визнано неконституційними (зміни щодо виплати підвищення до пенсії дітям війни у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність), а в 2009 році будь-які зміни до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не вносились, дія вказаної статті в цей період не призупинялася, внаслідок чого позивачі мають право на виплату соціальної допомоги у вигляді 30% мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058 від 09.07.2003 року, згідно з якою мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

В силу ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи строки звернення до суду, визначені ч. 2 ст. 99 КАС України, право позивачів на отримання щомісячної державної соціальної допомоги у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком підлягає захисту за період з 20.06.2010 року, оскільки позов подано до суду 20.12.2010 року.

Як встановлено з матеріалів справи, на момент звернення позивачів до суду, нарахування доплати до їх пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком відповідно до положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" відповідачем не проводилось. Всупереч положенням вищенаведеної норми права позивачам щомісячне підвищення до пенсії виплачувалось відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530.

В свою чергу, з огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, Закон України "Про соціальний захист дітей війни" має вищу юридичну силу відносно постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530, що дає підстави зробити висновок про неправомірність виплати відповідачем щомісячного підвищення до пенсії в меншому розмірі, ніж це передбачено ст. 6 зазначеного Закону.

Таким чином, виходячи з приписів частини 2 статті 152 Конституції України та рішення Конституційного Суду України № 10-рп-/2008 від 22.05.2008 р., а також обставин адміністративної справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності у відповідача обов'язку нараховувати та сплачувати позивачам доплату до пенсії в розмірі, встановленому статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог.

Управлінням Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області 24.03.2015 року подано клопотання про закриття провадження у справі у зв'язку зі смертю ОСОБА_3 та ОСОБА_8 в частині задоволених позовних вимог.

На підтвердження вказаних обставин управлінням Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області до клопотання долучено копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 та свідоцтва про смерть ОСОБА_8.

Відповідно до ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі.

Матеріалами адміністративної справи підтверджено, що сторони адміністративного процесу про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином. Заяв про вступ у справу правонаступників до суду не надходило.

Оскільки судом першої інстанції було ухвалено законне та обґрунтоване рішення, а підстави для закриття провадження виникли після його ухвалення, апеляційний суд дійшов висновку про визнання нечинною ухвали суду першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_3 і ОСОБА_8 та закриття провадження у справі в цій частині.

На підставі наведеного, враховуючи положення ст. 195 КАС України та беручи до уваги надане суду апеляційної інстанції право перегляду рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення заявлених позовних вимог у спосіб і строки, визначені законом.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто в іншій частині позовних вимог прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підстави для її скасування відсутні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області залишити без задоволення.

Постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 31 грудня 2010 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_8 визнати нечинною.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_8 до управління Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області про перерахунок пенсії закрити.

В решті постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 31 грудня 2010 року зилишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А.

Граб Л.С.