Справа № 757/4110/14-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2015р. м. Київ К/800/6807/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду справу за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2015 року у справі № 757/4110/14-а за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області, третя особа Державна казначейська служба України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання поновити виплату пенсій, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Пенсійного фонду України, управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області, третя особа Державна казначейська служба України, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Пенсійного фонду України щодо незабезпечення своєчасного та повного фінансування і виплати пенсії, визнання протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області щодо не поновлення, не нарахування і не виплати пенсії за віком, а також дії щодо відмови у поновленні пенсії, зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області поновити виплату пенсії за віком (включаючи надбавки, підвищення, додаткові пенсії, тощо) за межі України з 11.09.1997 року, з проведенням її індексації і здійсненням компенсації втрати частини доходу у зв'язку з несвоєчасною виплатою незаконно не поновленої, не нарахованої та невиплаченої пенсії та допустити негайне виконання в межах платежу за 1 місяць.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 26 травня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2014 року скасована постанова Печерського районного суду м. Києва від 26 травня 2014 року, позовні вимоги задоволені частково. Визнана протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області щодо не поновлення, не нарахування та не виплати ОСОБА_1 пенсії за віком. Зобов'язане управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату раніше призначеної пенсії, починаючи з 19 серпня 2013 року.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2015 року залишена без задоволення заява про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2014 року.

Не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2015 року та задовольнити заяву про перегляд за ново виявленими обставинами, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без змін.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області 30 вересня 2014 року звернулося до Київського апеляційного адміністративного суду з заявою про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2014 року за нововиявленими обставинами.

Підставою для перегляду постанови за нововиявленими обставинами заявник посилається на те, що позивач ніколи не отримував пенсію за віком, а отримував пенсію по інвалідності. Крім того, зазначив, що вказані обставини стали відомі після розгляду справи по суті, виявивши закриту пенсійну справу позивача.

Відмовивши у задоволенні заяви суд апеляційної інстанції виходив з того, що дані про те, що позивач отримував пенсію по інвалідності існувала на момент вирішення справи по суті, а тому вказані обставини не є нововиявленими в розумінні ст. 245 КАС України та не можуть вплинути на рішення суду. Крім того, управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області не навів поважні обставини, які вплинули на з'ясування виду пенсії, яку отримував позивач, на момент вирішення справи по суті.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Відповідно ч.1, п.1 ч.2 ст.245 КАС України - постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Виходячи зі змісту вказаної норми, нововиявленими слід вважати обставини (як фактичного, так і правового характеру), які: 1) об'єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи; 2) не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі.

Наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов'язковою.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною сутністю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу рішення. Іншими словами, якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акта, то вона б обов'язково вплинула на остаточні висновки суду.

Не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто такі, що виникли чи змінилися після постановлення рішення, обставини, а також обставини, які могли бути встановлені у ході судового розгляду справи.

Апеляційним судом встановлено, що позивач згідно довідки №469/03/01-23 від 23 лютого 2005 року, виданої управлінням Пенсійного фонду України в Тульчинському районі Вінницької області знаходився на обліку у Тульчинському райсоцзабезі і отримував пенсію за віком, пенсійна справа була закрита з 1 травня 1994 року у зв'язку із виїздом до Держави Ізраїль; пенсія виплачена по 31 жовтня 1994 року Також позивач має статус колишнього неповнолітнього в'язня фашистського концтабору; інваліда війни ІІІ групи за загальним захворюванням, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії.

У жовтні 2011 та серпні 2013 року позивач звертався до Пенсійного фонду України з заявою про поновлення виплати йому пенсії за віком у відповідності до Рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року .

Листами №20144/Л-11 від 25 жовтня 2011 року та № 13406/Л-11 від 06 вересня 2013 року Пенсійний фонд України повідомив позивачу про відсутність підстав згідно чинного законодавства для виплати пенсії позивачу за межі України та звернуто увагу, про те, що рішення КСУ №25-рп/2009 не має зворотної сили і поширюється на осіб, які виїхали за межі України після 07 жовтня 2009 року, тобто після його прийняття.

Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області на заяву представника позивача про поновлення виплати пенсії за віком у відповідності до рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року листом № 620/06-37/02 від 6 грудня 2013 року також відмовив в поновленні виплати пенсії, у зв'язку з відсутністю особистого звернення позивача з відповідною заявою, як цього вимагає Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та відсутністю підстав згідно чинного законодавства для виплати пенсії за межі України.

Отже, виходячи зі змісту вищезазначених документів, відповідачі не ставили під сумнів наявність у позивача статусу "пенсіонера за віком", а лише заперечували наявність підстав для поновлення йому виплати пенсії за віком, як особі, яка виїхала за межі України.

Разом з тим, як вбачається зі змісту Пенсійної справи №17880 ОСОБА_1 останній отримував пенсію по інвалідності. Вказана Пенсійна справа була закрита з 1 травня 1994 року у зв'язку з виїздом позивача в Державу Ізраїль.

Отже, дані про те, що позивач отримував пенсію по інвалідності існувала на момент вирішення справи по суті, а тому вказані обставини не є нововиявленими в розумінні ст. 245 КАС України та не можуть вплинути на рішення суду.

Крім того, управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області не навів поважні обставини, які вплинули на з'ясування виду пенсії, яку отримував позивач, на момент вирішення справи по суті.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для скасування постанови апеляційного суду за ново виявленими обставинами.

Відповідно до ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції винесене законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: