Справа № К/9991/64331/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.03.2015р. м. Київ К/9991/64331/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Іваненко Я.Л.,

Малиніна В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2011 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі міста Львова до від-критого акціонерного товариства комерційного банку «Хрещатик», закритого акціонерного товариства «Завод комунального транспорту» про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

У травні 2008 року управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі міста Львова звернулося в суд з вказаним адміністративним позовом й зазначало, що при одержанні закритим акціонерним товариством «Завод комунального транспорту» коштів для виплати заробітної плати у грудні 2006 року через Львівську філію відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Хрещатик» платіжні документи про сплату страхових внесків подавались не на повну суму, що призвело до недоотримання Фондом страхових внесків на суму 537 978, 43 грн., яку просило стягнути.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2011 року, позов задоволено: стягнуто з відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Хрещатик» кошти в сумі 537 978,43 грн..

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, відповідач просив скасувати судові рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. У обґрунтування касаційної скарги зазначав, що банк не зобов'язаний і не має права перевіряти правильність обчислення клієнтом сум страхових внесків при поданні платіжних документів. Відповідальність за правильність нарахування (обчислення) таких платежів несе платник.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у період з 12 грудня 2006 року по 12 січня 2007 року управлінням Пенсійного фонду України в Галицькому районі міста Львова проведено перевірку своєчасності, достовірності повноти нарахування та своєчасності сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування закритим акціонерним товариством «Завод комунального транспорту».

Під час перевірки встановлено, що сума страхових внесків, що підлягала сплаті одночасно з одержанням коштів на виплату заробітної плати у відкритому акціонерному товаристві комерційний банк «Хрещатик» становила 991 377,27 грн., тоді як страхувальник подав платіжні доручення на суму 453 077,85 грн..

25 січня 2007 року у зв'язку з порушенням відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Хрещатик» частини дванадцятої статті 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» управлінням Пенсійного фонду України в Галицькому районі міста Львова на підставі пункту 2 частини десятої статті 106 цього Закону прийнято рішення №126 про застосування до Банку фінансових санкцій у розмірі несплачених Закритим акціонерним товариством «Завод комунального транспорту» страхових внесків на суму 537 978,43 грн..

Зазначене рішення було оскаржене відповідачем до господарського суду міста Києва. Постановою господарського суду міста Києва від 12 квітня 2007 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2007 року, у задоволенні позову відмовлено.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов окружний суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що на банки покладено обов'язок перевіряти повноту сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування при прийнятті ними платіжних доручень на видачу заробітної плати. Посилання відповідача на положення Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, згідно з якими банк не перевіряє правильність нарахування (обчислення) платежів, утриманих із заробітної плати/доходу і нарахованих на фонд оплати праці податків до бюджету та зборів/страхових внесків до державних цільових фондів, оскільки відповідальність за правильність нарахування (обчислення) цих платежів несе платник, є безпідставним оскільки Інструкція є підзаконним нормативно-правовим актом, а отже, не може суперечити Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин справи в межах доводів касаційної скарги колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до абзацу 2 частини дванадцятої статті 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, установи банків приймають від страхувальників платіжні доручення та інші платіжні документи на видачу (перерахування) коштів для виплат заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум. У разі невиконання банками цієї вимоги вони за рахунок власних коштів у порядку, встановленому Національним банком України, сплачують відповідному територіальному органу Пенсійного фонду суму, що дорівнює сумі несплачених страхових внесків, з правом зворотної вимоги до страхувальників щодо відшкодування цієї суми.

Згідно з пунктом 2 частини десятої статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за порушення вимог, передбачених частиною дванадцятою статті 20 цього Закону, виконавчими органами Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі суми страхових внесків, яка підлягає сплаті страхувальником.

Зазначені норми Закону дають підстави вважати, що на банки покладено обов'язок перевіряти повноту сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування при прийнятті ними платіжних доручень на видачу заробітної плати. У протилежному випадку банк буде зобов'язаний сам відшкодувати недоплачену суму.

Судами встановлено, що закрите акціонерне товариство «Завод комунального транспорту» при одержанні коштів на виплату заробітної плати подавало відкритому акціонерному товариству комерційний банк «Хрещатик» платіжні документи на перерахування страхових внесків, але ці суми не відповідали тим, що підлягали сплаті, тому банківська установа не забезпечивши перерахування коштів для сплати сум страхових внесків у відповідному розмірі зобов'язана за рахунок власних коштів сплатити Фонду суму несплачених страхових внесків.

З огляду на наведені обставини та вимоги закону, окружний суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що суб'єкт владних повноважень на законних підставах прийняв спірне рішення про застосування фінансових санкцій.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеною в постанові від 27 травня 2014 року по справі №21-163а14.

Судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України під-став для їх скасування та ухвалення нового судового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ Я.Л. Іваненко /підпис/ В.В. Малинін /підпис/