Справа № 809/4004/14
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2015 р. № 809/4004/14

11 год. 50 хв. м. Івано-Франківськ

Колегія суддів Івано-Франківського окружного адміністративного суду в складі:

головуючого - Гундяка В.Д.,

суддів: Могили А.Б., Остап'юка С.В.,

при секретарі Мулі Х.О.

за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області, управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання незаконним та скасування наказу №103 "ТО" від 27.10.2014, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 06.02.2015 року залучено до справи, як відповідача - управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що наказ за № 103 від 27.10.2014 "ТО" "Про звільнення з посади першого заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області ОСОБА_1" прийнятий незаконно, а відтак на думку позивача підлягає скасуванню.

Позивач, його представник заявлені вимоги підтримали з підстав, викладених в адміністративному позові та додаткових письмових доводах. Суду пояснили, що ОСОБА_1 працював в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області на посаді першого заступника начальника, однак наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 27 жовтня 2014 р. № 103 "ТО" його було звільнено у зв'язку з ліквідацією Інспекції. Вважать таке звільнення незаконним, оскільки позивачу не було запропоновано можливості переведення у новостворюваний структурний підрозділ апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції України. Крім того, на їх думку фактично відбулася не ліквідація, а реорганізація Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області і управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області є її правонаступником. Додатково пояснили що у відповідності до частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. При цьому частиною другою статті 40 Кодексу законів про працю України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Вказали, що в порушення вимог ч.2 ст. 40 Кодексу законів про працю України ОСОБА_1 не було переведено на відповідну посаду, хоча згідно штатного розпису Державної архітектурно-будівельної інспекції України на 2014 рік структура і чисельність працівників управління Державної архітектурно- будівельної інспекції в Івано-Франківській області загалом складає 35 штатних місць, з яких на день звільнення ОСОБА_1 посади начальника та заступника начальника Управління були та є вільними. Позов просили задовольнити повністю.

Представник відповідачів в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не подав, причини неявки суду не повідомив. Подав суду письмове заперечення, відповідно до якого позов не визнав з підстав, наведених у ньому. Зокрема зазначив, що у відповідності до частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі і ліквідації. Таким чином вважає, що оскільки Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області було ліквідовано, то ОСОБА_1 було звільнено правомірно. В задоволенні позову просив відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, його представника, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що Наказом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській від 27.03.2008 року за № 12-ос ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу фінансово-господарського та кадрового забезпечення Інспекції.

У судовому засіданні встановлено Наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 27.01.2014 року за № 2 "ТО" позивача з 28.01.2014 року призначено на посаду першого заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 150 від 23.04.2014 року "Питання функціонування територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції" ліквідовані як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної архітектурно-будівельної інспекції за переліком згідно з додатком (в тому числі ІДАБК в Івано-Франківській області) та погоджено утворення територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції як структурних підрозділів апарату Інспекції в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Згідно наявного в матеріалах справи Наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 09.07.2014 року за № 150, судом встановлено, що відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 № 150 "Питання функціонування територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції" та від 20.10.2011 № 1074 "Про затвердження Порядку здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади" забовязано провести ліквідацію Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області.

Наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 27 жовтня 2014 р. № 103 "ТО" ОСОБА_1" звільнено з посади першого заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області у зв'язку з ліквідацією.

Наказом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області за 52-ос від 28.10.2014 року звільнено ОСОБА_1 з 28.10.2014 року з вищевказаної посади.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 року №294 затверджено нове Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, відповідно до частини 3 якого, основними завданнями Держархбудінспекції є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, а саме: здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил; виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування у визначених законодавством випадках. Згідно частини 7 вищевказаного Положення, Держархбудінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо через свої територіальні органи.

Наказом Державної архітектурно - будівельної інспекції України від 01.10.2014 року №224 затверджено Положення про управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, відповідно до якого управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській є територіальним органом - структурним підрозділом апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції України, має власний бланк, печатки та штампи ( див.ч.1,ч.13).

У відповідності до частини 3 вищезазначеного Положення, основними завданнями Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції є реалізація державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду на території Івано-Франківської області, а саме: здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що до новоутвореного структурного підрозділу - управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській перейшли функції та повноваження ліквідованої Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області.

Ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У цьому акті має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади. Якщо таке обґрунтування наведене, то у такому випадку має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо ні, то саме посилання на те, що особа ліквідується, є недостатнім. У зв'язку з цим при вирішенні спорів щодо поновлення на роботі працівників юридичної особи публічного права, про ліквідацію яких було прийнято рішення, на переконання колегії суддів, крім перевірки дотримання трудового законодавства щодо таких працівників з'ясовувати реальність такої ліквідації із врахуванням вищенаведеного.

Оскільки правовий акт, що став підставою для ліквідації, та наступне звільнення працівника з цієї підстави взаємопов'язані, перевірці підлягають законність як такого правового акта, так і процедури звільнення.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Так відповідно до постанови Верховного Суду України від 27.05.2014 року у справі № 21-42а12 зазначено, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, мають перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам, у тому числі, чи прийняті вони з метою, з якою це повноваження надано.

Згідно з ст. 36 Кодексу законів про працю України зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається відсутність юридичного факту, зокрема, змін в організації виробництва і праці, який є підставою для звільнення працівника відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України.

Частиною другою статті 40 Кодексу законів про працю України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Згідно наявного в матеріалах справи штатного розпису на 2014 рік Державної архітектурно-будівельної інспекції України, структура і чисельність працівників управління Державної архітектурно- будівельної інспекції в Івано-Франківській області загалом складає 35 штатних посад, з яких на день звільнення ОСОБА_1 та даний час вакантними залишаються посади начальника управління, заступника начальника управління, начальника відділу та інші посади , які займав позивач та фактично виконував обов'язки до звільнення, в якості як в.о начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області так і першого заступника.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що Державною архітектурно-будівельною інспекцією України протиправно звільнено з посади першого заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області.

Відповідно до частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу обчислюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року. Вказаним Порядком визначено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Тобто, оскільки позивач звільний з займаної посади у жовтні 2014 року, його середньоденну зарплату слід визначати з заробітної плати за серпень та вересень 2014 року.

Згідно з абзацом другим пункту 4 Порядку, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

В силу вимог пункту 8, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів/годин, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як було встановлено судом ОСОБА_1 було звільнено з інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській 28.10.2014 року. Відтак термін вимушено прогулу позивача рахується з 29.10.2014 по 08.04.2015 року та складає 162 дня.

Згідно дослідженої в якості письмового доказу по справі довідки про нарахування зарплати в інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області заробіток ОСОБА_1 у серпні 2014 року склав 1 149, 08 грн., у вересні 2014 року - 1249 грн. Отже середньоденна заробітна плата останнього в інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській на момент звільнення складала 42, 38 грн. (1 149, 08 грн. + 1249 грн.) / 61 день = 43, 38 грн. )

За таких обставин сума відшкодуванню грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, яку слід стягнути на користь позивача, складає 6 865, 56 грн. (162 дня х 42, 38 грн. середньоденної заробітної плати = 6 865, 56 грн ), з них 1 271 грн. 40 коп. заробітної плати за один місяць.

Таким чином позов підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

позов задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 27 жовтня 2014 р. № 103 "ТО" "Про звільнення з посади першого заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано- Франківській області ОСОБА_1."

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області.

Стягнути з Управління державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 6 865 грн. ( шість тисяч вісімсот шістдесят п'ять) 56 коп. (з них 1 271 грн. 40 коп. заробітної плати за один місяць) заробітної плати за час вимушеного прогулу в період з 29.10.2014 року до 08.04.2015 року включно.

Постанову суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 1 271 (одна тисяча дісті сімдесят одна) грн.40 коп. та поновлення на роботі звернути до негайного виконання.

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова складена в повному обсязі 16.04.2015 року.

Головуючий Гундяк В.Д.

Судді: Могила А.Б.

Остап'юк С.В.