Справа № 2а-8053/09/1370
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2015 року м. Київ К/9991/54113/11

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Карась О.В. - головуючий, судді Олендер І.Я., Рибченко А.О.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова (далі - Інспекція)

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.09.2010

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2011

зі справи № 2а-8053/09/1370 (31922/10/9104)

за позовом Договору про спільну діяльність № 161 оператора товариства з обмеженою відповідальністю «Укренерго»

до Інспекції

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.09.2010, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2011, позов задоволено; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 20.08.2009 № /0/19868/10 та від 12.11.2009 № /1, за якими Договору про спільну діяльність № 161 оператора товариства з обмеженою відповідальністю «Укренерго» та дочірнього підприємства «Західукргеологія» визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток у сумі 180 403,50 грн. (у тому числі 120 269 грн. за основним платежем та 60134,50 грн. за штрафними санкціями).

У прийнятті цих судових актів попередні судові інстанції виходили з того, що суми коштів, сплачені товариством з обмеженою відповідальністю «Укренерго» як оператором за Договором про спільну діяльність № 161 на погашення податкових зобов'язань з рентної плати та зі збору за геологорозвідувальні роботи, правомірно були враховані у складі валових витрат при обчисленні оподатковуваного доходу Договору про спільну діяльність № 161.

Посилаючись на невідповідність висновків судів вимогам чинного законодавства та дійсним обставинам справи, Інспекція звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати прийняті у справі судові акти та повністю відмовити у задоволенні даного позову. На обґрунтування касаційних вимог скаржник зазначає, що оскільки Договір про спільну діяльність не належить до кола платників рентної плати за нафту, природний газ і газовий конденсат, а також збору за геологорозвідувальні роботи, то сплачені його учасниками суми цих платежів у складі валових витрат в порядку підпункту 5.2.5 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не підлягають врахуванню при визначенні оподатковуваного доходу від спільної діяльності.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення розглядуваних касаційних вимог з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у розгляді справи встановлено, що оспорювану суму податкового зобов'язання з податку на прибуток було визначено Інспекцією за наслідками проведення планової виїзної перевірки Договору про спільну діяльність № 161 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2008 по 31.03.2009, оформленої актом від 11.08.2009 № 325/23-2/340331107.

За результатами цієї перевірки податковий орган дійшов висновку про незаконне віднесення товариством з обмеженою відповідальністю «Укренерго» як оператором за цим Договором до валових витрат спільної діяльності перерахованих до бюджету коштів на оплату авансових платежів з рентної плати та зі збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету.

На обґрунтування цього висновку відповідач посилається на те, що Договір про спільну діяльність не є платником названих обов'язкових платежів, тоді як за змістом підпункту 5.2.5 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» право на включення до складу валових витрат сум внесених (нарахованих) податків, зборів (обов'язкових платежів), установлених Законом України "Про систему оподаткування" (крім тих, що прямо не визначені у переліку податків, зборів (обов'язкових платежів), визначених зазначеним Законом), включаючи акцизний збір та рентні платежі, а також збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, за винятком податків, зборів (обов'язкових платежів), передбачених підпунктами 5.3.3, 5.3.4, та пені, штрафів, неустойок, передбачених підпунктом 5.3.5 цієї статті, надано саме платникам таких податків, зборів (обов'язкових платежів).

Приймаючи рішення про задоволення даного позову, суди цілком об'єктивно визнали наведену правову позицію Інспекції такою, що не відповідає нормам матеріального права, які регулюють розглядувані правовідносини.

Так, на час виникнення спірних правовідносин порядок оподаткування спільної діяльності на території України без створення юридичної особи був врегульований пунктом 7.7 статті 7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 названого Закону визначено, що спільна діяльність без створення юридичної особи провадиться на підставі договору про спільну діяльність, що передбачає об'єднання коштів або майна учасників для досягнення спільної господарської мети.

Податковий облік результатів спільної діяльності без створення юридичної особи повинен здійснюватися уповноваженим платником окремо від обліку результатів іншої господарської діяльності такого платника, як це передбачено підпунктом 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 вказаного Закону з урахуванням норм Порядку ведення податкового обліку результатів спільної діяльності на території України без створення юридичної особи, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.11.2004 № 571.

При цьому всі доходи та витрати, пов'язані з веденням спільної діяльності, враховуються виключно в межах окремого обліку результатів спільної діяльності та не впливають на податковий облік окремих учасників спільної діяльності.

Як вбачається з установлених судами обставин справи, сплата платежів з рентної плати та зі збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету, здійснювалася товариством з обмеженою відповідальністю «Укренерго» саме у зв'язку з ведення спільної діяльності з приводу організації та здійснення геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки Гуцулівського родовища, та можливої промислової розробки Гуцулівського родовища з метою одержання прибутку.

Наведене зумовлює правомірність врахування оператором витрат на сплату розглядуваних обов'язкових платежів саме у податковому обліку Договору про спільну діяльність № 161.

Слід також зазначити, що за відсутності установленого Інспекцією факту подвійного врахування цих витрат у податковому обліку шляхом віднесення цих самих витрат до валових витрат будь-кого з учасників Договору про спільну діяльність № 161, наведені дії товариства з обмеженою відповідальністю «Укренерго» як оператора за цим Договором не призвели до ненадходження відповідної суми податку на прибуток до бюджету, а тому не можуть слугувати підставою для донарахування податкового зобов'язання з цього податку.

З урахуванням викладеного слід погодитися з висновком судів попередніх інстанцій про незаконність оспорюваних податкових повідомлень-рішень та про необхідність задоволення даного позову, в зв'язку з чим підстави для скасування оскаржуваних постанови та ухвали судів першої та апеляційної інстанцій зі спору та задоволення касаційних вимог відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова відхилити.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.09.2010 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2011 зі справи № 2а-8053/09/1370 (31922/10/9104) залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку статей 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.В. Карась
судді:І.Я. Олендер
А.О. Рибченко