Справа № 805/836/15-а
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 р. Справа № 805/836/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження позовну заяву Відділу Державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області

до відповідача Мангуської об?єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області

про визнання протиправною бездіяльність та спонукання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Відділ Державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Мангуської об?єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність щодо невиконання вимоги від 17.01.2015 року № 58 та зобов?язання її виконати.

Позовна заява обґрунтована тим, що, як вважає позивач, відмовляючи державному виконавцю в наданні інформації, відповідач діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений Конституцією та законами України.

Зазначає, що в порушення ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» відповідачем не виконана вимога державного виконавця.

Вказує на неправомірність посилання податковим органом на Наказ Міністерства юстиції України, Міністерства доходів і зборів України від 05.02.2014 року № 254/119, оскільки форма електронного запиту на теперішній час не розроблена та не введена, та, крім того, зазначений Наказ не позбавляє його права направити до податкового органу вимогу державного виконавця на підставі ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи наведене, просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

В запереченнях на позовну заяву відповідач вказав на її безпідставність та зазначив, що відповідно до ст.. 4 Закону країни «Про виконавче провадження» та відповідно до Порядку надання інформації Міністерством доходів і зборів України на запити органів державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства доходів і зборів України від 05.02.2014 року № 254/5/119, органи державної виконавчої служби подають запити до Міністерства доходів і зборів України через Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

На підставі викладеного просив у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, суд встановив.

17.01.2015 року ВДВС Першотравневого районного управління юстиції направив на адресу Мангуської ОДПІ вимогу № 58 про надання інформації стосовно ідентифікаційного номеру боржника.

Листом від 26.01.2015 року № 247/10/18 Мангуська ОДПІ повідомила державного виконавця, що зазначені запити треба надавати в порядку, визначеному Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства доходів і зборів України від 05.02.2014 року № 254/119 та ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, в позовній заяві позивач просить визнати дії протиправними та зобов?язати виконати вимогу державного виконавця.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Згідно ст. 1 зазначеного Закону виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Таким чином, позивач у справі - суб'єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством України покладений обов'язок по примусовому виконанню рішень.

Відповідно до п.п. 41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби, є органи державної податкової служби.

Таким чином, відповідач у справі - суб'єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець:

- здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом;

- надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

- розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення

виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі

конфіденційну.

Тобто, нормами закону, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та

інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку державному виконавцю надане право звертатись до державних органів та отримувати необхідну інформацію.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у

встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень.

Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Тобто, зазначеною нормою Закону встановлена обов?язковість вимог державного виконавця для всіх органів.

В порушення вимог ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» відповідач не виконав законну вимогу державного виконавця.

Суд вважає неправомірним посилання відповідача на необхідність надсилати запити державного виконавця відповідно до вимог Наказу Міністерства юстиції України, Міністерства доходів і зборів України від 05.02.2014 року № 254/119 та ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», з наступних підстав.

Згідно ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» з метою забезпечення електронного документообігу в органах державної виконавчої служби, ведення обліку виконавчих проваджень, контролю за дотриманням державними виконавцями вимог законодавства під час здійснення виконавчих дій, надання оперативного доступу

сторонам виконавчого провадження до його матеріалів Міністерство юстиції України забезпечує функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Порядок ведення такого реєстру, умови доступу до нього та отримання інформації встановлюються Міністерством юстиції України.

Під час виконання рішень державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти. Порядок доступу до таких реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України спільно з відповідними центральними органами виконавчої влади, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» та з метою забезпечення належного виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) і спрощення процедури забезпечення державних виконавців інформацією про реєстраційні номери облікової картки платників податків - боржників - фізичних осіб, номери рахунків боржників - юридичних осіб, а також рахунків, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи, та/або фізичних осіб - підприємців, яку отримує Міністерство доходів і зборів України від банківських та інших установ, та джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства доходів і зборів України від 05.02.2014 року № 254/119 затверджений Порядок надання інформації Міністерством доходів і зборів України на запити органів державної виконавчої служби.

Згідно п. 2 Порядок визначає загальні правила надання Міністерством доходів і зборів України органам державної виконавчої служби інформації про реєстраційні номери облікової картки платників податків - боржників - фізичних осіб, номери рахунків боржників - юридичних осіб, а також рахунків, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи, та/або фізичних осіб - підприємців, яку отримує Міністерство доходів і зборів України від банківських та інших установ, та джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб і передає на запити органів державної виконавчої служби.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що вони регулюють питання спрощення забезпечення державного виконавця інформацією з метою забезпечення належного виконання судових рішень та не позбавляють державного виконавця права звернутись з вимогою про надання інформації та не звільняють податковий орган від обов?язку виконати законну вимогу державного виконавця.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України питання про перерозподіл судових витрат не розглядається.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. 2, ст. 7-15, ст. 71, ст. 72, ст. 86, ст. 94, ст. 128, ст. 158-163, ст. 167, ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Відділу Державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області до Мангуської об?єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність щодо невиконання вимоги від 17.01.2015 року № 58 та зобов?язання її виконати - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Мангуської об?єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області щодо невиконання вимоги Відділу Державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області від 17.01.2015 року № 58.

Зобов?язати Мангуську об?єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Донецькій області виконати вимогу державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області від 17.01.2015 року № 58.

Постанова Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Давиденко Т.В.