Справа № 645/673/15
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 р.Справа № 645/673/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бартош Н.С., Донець Л.О.

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Фрунзенському районі м. Харкова на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 березня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Фрунзенському районі м. Харкова про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити певні дії, -

Встановила:

30 січня 2015 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом, яким просить:

- визнати протиправною відмову відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова (далі - УПФУ) в перерахунку та виплаті щомісячних державної та додаткової пенсій відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 ч. 4, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат;

- зобов'язати УПФУ здійснити йому, як інваліду ІІІ групи, починаючи з 1 січня 2014 року, перерахунок та виплату щомісячної державної пенсії по інвалідності, в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду,заподіяну здоров'ю в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 ч. 4, 67 Закону У країни «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вже проведених виплат без встановлення кінцевої дати періоду перерахунку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідом ІІІ групи, отримує державну пенсію по інвалідності та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, на умовах Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Посилаючись на те, що розмір призначеної та виплачуваної йому пенсії у 2014 році не відповідає розмірам, визначеним ч. 4 ст. 54 та ст. 50 цього Закону, і на відмову УПФУ привести його у відповідність із вимогами Закону, позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 в частині вимог за період з 01.01.2014 року по 29.07.2014 року залишено без розгляду. Дане судове рішення сторонами в апеляційному порядку не оскаржено.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 березня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Так, судовим рішенням: визнано протиправною відмову УПФУ в перерахунку та виплаті щомісячних державної та додаткової пенсій ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 ч. 4, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат, з 30.07.2014 року по 02.08.2014 року;

зобов'язано відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату:

- щомісячної державної пенсії по інвалідності, як інваліду III групи, в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст.ст. 54 ч. 4, 67 Закону У країни «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 30.07.2014 року по 02.08.2014 року, з урахуванням вже проведених виплат;

- щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як інваліду III групи, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст.ст. 50, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 30.07.2014 року по 02.08.2014 року, з урахуванням вже проведених виплат;

в решті адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 березня 2015 року з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення, відповідно до положень ст. 200 далі - КАС України, слід залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліда ІІІ групи (захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи), перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова та отримує пенсію по інвалідності та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначені на умовах Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При обчисленні розміру основної та додаткової пенсії позивача УПФУ керувався положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

17 липня 2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії згідно ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням вимог ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.01.2014 року (а.с. 16).

Своєю відповіддю від 30 липня 2014 року за № 96/С-14 (а.с. 17) відповідач відмовив у задоволенні заяви на підставі того, що розрахунок пенсії обчислено у відповідності до діючих норм пенсійного законодавства і підстав для її перерахунку немає.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції щодо неправомірності нарахування та виплати відповідачем позивачу у період з 30 липня 2014 року по 02 серпня 2014 року державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, не в розмірах, встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 06 червня 1996 року N 230/96-ВР, особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам ІІІ групи - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 ст. 54 цього Закону визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії І, та зазначено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів ІІІ групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 6 мінімальних пенсій за віком.

Зміни, внесені п.п. 12, 15 п. 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 року N 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо розміру державної пенсії та додаткової пенсії, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року N 10-рп/2008.

Відповідно до Конституції України закон про Державний бюджет України діє з 1 січня по 31 грудня календарного року.

Пунктом 4 розділу VІІ Закону України від 23.12.2010 року № 2857-VI «Про Державний бюджет України на 2011 рік», в редакції закону, що набула чинності з 22.07.2011 року згідно із Законом України від 14 червня 2011 року N 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», п. 3 Прикінцевих положень Закону України від 22.12.2011 року № 4282-VI «Про Державний бюджет України на 2012 рік», п. 4 Прикінцевих положень Закону України від 06.12.2012 року № 5515-VI «Про Державний бюджет України на 2013 рік» передбачалось, що у 2011, 2012 , 2013 роках державна пенсія по інвалідності та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», призначаються в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Закон України від 16.01.2014 року № 719-VII «Про Державний бюджет України на 2014 рік» до змін, внесених Законом України від 31.07.2014 року № 1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набрав чинності 03 серпня 2014 року, не передбачав того, що державна пенсія по інвалідності та додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю, призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з 01 січня 2014 року (до 03 серпня 2014 року) відновили свою дію положення ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів зазначає, що задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 30 липня 2014 року по 02 серпня 2014 року суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права надавши перевагу ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» над постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як нормативно-правовому акту, що має вищу юридичну силу.

Положення ч. 3 ст. 28 Закону України від 09.07.2003 року N 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною 1 цієї статті.

Таким чином, при вирішенні спору суд першої інстанцій, виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, обґрунтовано дійшов висновку, що при розрахунку державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідач з 30 липня 2014 року був зобов'язаний діяти відповідно до приписів ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який має вищу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року за № 1210, нараховувати та здійснювати позивачу виплату державної пенсії по інвалідності у розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, розрахованої з урахуванням розміру прожиткового мінімуму, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до приписів ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови - без змін. Підстави, передбачені ст. 202 КАС України, для скасування оскаржуваного судового рішення, колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення в тій його частині, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено, оскільки вимоги апеляційної скарги в цій частині апелянтом не обґрунтовані.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.

Згідно ч. 10 ст. 183-2 КАС України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 41 ч. 1, 160, 167, 183-2, 195, 197, 198 ч. 1 п. 1, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Фрунзенському районі м. Харкова залишити без задоволення, а постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 березня 2015 року - без змін.

Ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис) Л.В. Мельнікова

Судді (підпис) Н.С. Бартош

(підпис) Л.О. Донець