Справа № 815/2697/14
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 р. Справа № 815/2697/14

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції: Стеценко О. О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді -Шеметенко Л.П.
судді -Домусчі С.Д.
судді -Кравець О.О.

при секретарі - Гречаному В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до виконуючої обов'язки голови Шевченківського районного суду м. Києва Сіромашенко Наталії Володимирівни, Шевченківського районного суду м. Києва про визнання незаконними дій,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з адміністративним позовом до виконуючої обов'язки голови Шевченківського районного суду м. Києва Сіромашенко Наталії Володимирівни, Шевченківського районного суду м. Києва про:

- визнання незаконною дію, вчинену виконуючою обов'язки голови Шевченківського районного суду м. Києва Сіромашенко Н.В. за надання відповіді від 16.04.2014 року за вих. №15357/07-01/14-вих.к-54, як таку, що обмежує право на суд з розгляду питання відновлення провадження у справі та повторного розгляду;

- зобов'язання Шевченківського районного суду м. Києва вчинити дію відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 8 «Про судоустрій та статус суддів», а також ч.2 та ч.3 ст. 11-1 Цивільного процесуального кодексу України.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказувала, що Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Макара та інші проти України» (заява №40934/06 та інші 249 заяв) її було визнано постраждалою у зв'язку з порушенням Україною вимог п.1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції. 03.04.2014 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про повторний розгляд цивільної справи №2610/19765/12 та ухвалення нового рішення з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Листом №15357/07-01/14-вих.к-54 від 16.04.2014 року в.о. голови Шевченківського районного суду м. Києва Сіромашенко Н.В. повідомила позивача про відсутність правових підстав для відновлення провадження у справі №2610/19765/12 та її повторного розгляду. На думку позивача, в.о. голови Шевченківського районного суду м. Києва Сіромашенко Н.В. через відмову у повторному розгляді цивільної справи за її позовом без винесення процесуального документу (ухвали) було порушено її право на здійснення правосуддя та на подальше оскарження відповідного рішення до апеляційної інстанції.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2014 року відмовлено у відкритті провадження по справі за вказаним адміністративним позовом.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2014 року скасовано в частині відмови у відкритті провадження по справі за позовними вимогами про визнання незаконної дії, вчиненої виконуючим обов'язки голови Шевченківського районного суду м. Києва Сіромашенко Н.В. за надання відповіді від 16.04.2014 року за вих. №15357/04-01/14-вих/К-54, як такої, що обмежує право на суд з розгляду питання відновлення провадження у справі та повторного розгляду, та в цій частині справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. В іншій частині ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2014 року залишено без змін.

Відповідач - в.о. голови Шевченківського районного суду м. Києва Сіромашенко Н.В. заперечень на позов не надала.

Відповідач - Шевченківський районний суд м. Києва позов не визнав, вказуючи, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Макара та інші проти України», на яке посилається позивач, як на підставу для відновлення провадження у справі № 2610/19765/2012 та її повторний розгляд, є остаточним рішенням Європейського суду з прав людини у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зі змісту доданої до заяви ОСОБА_4 ксерокопії рішення Європейського суду з прав людини у справі «Макар та інші проти України» не вбачається необхідності застосування додаткових заходів індивідуального характеру з метою відновлення попереднього юридичною стану стягувача, зокрема, шляхом повторного розгляду справи судом, включаючи відновлення провадження у справі. Крім того, до заяви позивача по справі не додано повідомлення Органу представництва з роз'ясненням права ОСОБА_4 порушити провадження про перегляд справи та/або про її право на відновлення провадження відповідно до чинного законодавства. Чинним законодавством України не передбачено повноважень суду першої інстанції на відновлення провадження у справі та перегляд судових рішень по справі на підставі заяви особи. Натомість, відповідно до ст.ст. 353, 355 ЦПК України до повноважень Верховного суду України входить перегляд судових рішень у цивільних справах у випадку встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2015 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до в.о. голови Шевченківського районного суду м. Києва Сіромашенко Н.В., Шевченківського районного суду м. Києва про визнання незаконної дії, вчиненої в.о. голови Шевченківського районного суду м. Києва Сіромашенко Н.В. за надання відповіді від 16.04.2014 року за вих. №15357/04-01/14-вих/К-54, як такої, що обмежує право на суд з розгляду питання відновлення провадження у справі та повторного розгляду відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняття нової постанови про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 06.06.2007 року на користь позивача стягнуто з Державного бюджету України 8622,03 грн.

У зв'язку з тривалим невиконанням державною виконавчою службою зазначеного судового рішення позивач звернулась до Європейського суду з прав людини. Рішенням Європейського суду з прав людини від 12.12.2013 року позивача було визнано постраждалою від порушення Україною п.1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції, пов'язаного з надмірно тривалим невиконанням рішення апеляційного суду Одеської області 06.06.2007 року та відсутністю ефективних національних засобів юридичного захисту її прав та зобов'язано державу-відповідача протягом трьох місяців виконати рішення суду, що ухвалене на користь заявника, яке залишається невиконаним та сплатити 2000 євро в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

З цього ж приводу під час розгляду в Європейському суді з прав людини звернення позивача вона звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із цивільним позовом до Державної виконавчої служби України, Державної казначейської служби України про стягнення з держави в особі Державної казначейської служби України на її користь матеріальної шкоди у вигляді інфляційних втрат у розмірі 7320,04 грн. та моральної шкоди у сумі 3000 грн., завданої неправомірними діями органу державної виконавчої служби. 15.10.2012 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.01.2013 року, у задоволенні вимог позивача відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.04.2013 року вказані судові рішення залишені без змін.

03.04.2014 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою, в якій просила у забезпечення відновлення порушеного права відновити провадження у справі №2610/19765/2012 та здійснити її повторний розгляд з урахуванням рішення Європейського суду з прав людини у справі «Макара та інші проти України» від 12.12.2013 року.

На вказану заяву, листом №15357/07-01/14-вих.к-54 від 16.04.2014 року, за підписом в.о. голови Шевченківського районного суду м. Києва Сіромашенко Н.В., позивача повідомлено, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Макара та інші проти України», на яке посилаєтеся заявник, як на підставу для відновлення провадження у справі №2610/19765/2012 та її повторний розгляд, є остаточним рішенням Європейського суду з прав людини у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зі змісту доданої до заяви ОСОБА_4 ксерокопії рішення Європейського суду з прав людини у справі «Макара та інші премії України» не вбачається посилання на вжиття додаткових заходів індивідуального характеру з метою відновлення попереднього юридичною стану стягувача, зокрема, шляхом повторного розгляду справи судом, включаючи відновлення провадження у справі. Крім того, до заяви позивача по справі не додано повідомлення Органу представництва з роз'ясненням права ОСОБА_4 порушити провадження про перегляд справи та/або про її право на відновлення провадження відповідно до чинного законодавства. Отже, правові підстави для відновлення судом першої інстанції провадження у справі №2610/19765/2012 та її повторний розгляд на підставі рішення Європейського суду з прав людини у справі «Макара та інші проти України» відсутні.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що цивільним процесуальним законодавством України закріплено певний порядок відновлення Україною прав особи, порушених при вирішенні справи судом, що встановлено рішенням міжнародної судової установи, у тому числі, і Європейським судом з прав людини, а саме, зокрема, шляхом подання відповідної заяви про перегляд цивільної справи до Верховного Суду України, тому розгляд поданої позивачем заяви не відноситься до компетенції Шевченківського районного суду м. Києва.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність з боку в.о. голови Шевченківського районного суду м. Києва Сіромашенко Н.В. порушення конституційного права позивача на судовий захист шляхом розгляду питання відновлення провадження по справі та її повторного розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 вказується, що заяву про відновлення провадження у справі та повторний розгляд справи не було зареєстровано і розглянуто відповідно до вимог ст.ст. 5, 11-1 ЦПК України, що обмежило право заявника на судовий захист.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та не приймає доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 11-1 ЦПК України, позовні заяви, скарги, подання та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, у порядку їх надходження підлягають обов'язковій реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду, що здійснюється працівниками апарату відповідного суду в день надходження документів. До автоматизованої системи документообігу суду в обов'язковому порядку вносяться: дата надходження документів, інформація про предмет спору та сторони у справі, прізвище працівника апарату суду, який здійснив реєстрацію, інформація про рух судових документів, дані про суддю, який розглядав справу, та інші дані, передбачені Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджується Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України.

Таким чином, обов'язковій реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду підлягають лише ті процесуальні документи, які можуть бути предметом судового розгляду.

Заява ОСОБА_4 про відновлення провадження у справі та повторний розгляд справи не могла бути предметом судового розгляду в Шевченківському районному суді м. Києва, з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 353 ЦПК України, Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст. 354 цього Кодексу, заява про перегляд судових рішень з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, може бути подана особою, на користь якої постановлено рішення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, коли стало відомо про набуття цим рішенням статусу остаточного.

Пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України визначено, що заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Таким чином, повторний розгляд справи №2610/19765/2012, на якому наполягала ОСОБА_4, відноситься до компетенції Верховного Суду України, а не Шевченківського районного суду м. Києва, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Отже, доводи апелянта про те, що Шевченківський районний суд м. Києва повинен був зареєструвати заяву про відновлення провадження у справі та повторний розгляд справи в автоматизованій системі документообігу суду згідно з вимогами ч.2 ст. 11-1 ЦПК України та розглянути її у судовому засіданні є помилковими.

Колегія суддів зазначає, що лист №15357/07-01/14-вих.к-54 від 16.04.2014 року в.о. голови Шевченківського районного суду м. Києва Сіромашенко Н.В. (а.с.6) не містить чіткої вказівки на те, що заяву подано до суду з порушенням правил підсудності, у зв'язку з чим, цей лист не є обґрунтованим належним чином, разом з тим, він не може вважатися таким, що обмежує право ОСОБА_4 на судовий захист.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні позову.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлено 17 квітня 2015 року.

Головуючий: Л Л.П. Шеметенко

Суддя: С.Д. Домусчі
Суддя: О.О. Кравець