Справа № 826/5382/14
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2015 р. м. Київ К/800/44329/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Цуркана М.І.,

секретар судового засідання: Бугаєнко Н.В.

за участю:

представника позивача Чередніченка Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Софіт-Люкс» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 травня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Софіт-Люкс» до Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Софіт-Люкс» (надалі - Товариство, позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України (надалі - відповідач, Митниця) щодо скасування рішення про визначення митної вартості товару від 20 січня 2014 року № 100250001/2014/000012/2.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із судовими рішеннями попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просив скасувати судові рішення попередніх інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У скарзі позивач вказав, що оскаржувані рішення є необґрунтованими і підлягають скасуванню, оскільки під час розгляду даної адміністративної справи суди попередніх інстанцій неповно з`ясували обставини, що мають значення для справи, а також порушили та невірно застосували норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, представника позивача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 17 березня 2011 року укладено зовнішньоекономічного контракт № SЕL 11 (надалі - Контракт) між Товариством та компанією «NINGBO JIANGBEI ELEX IMP. &EXP.CO.,LTD» (Китай)

Відповідно до Контракту позивачем на митну територію України ввозився товар - світлотехнічна продукція.

20 січня 2014 року декларантом була заявлена митна вартість товару, шляхом подання електронної декларації митної вартості №100250001/2014/006092.

Митна вартість товару визначена за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) митна вартість товару, що імпортується складала 0,3615 дол. США.

Товариство також надало наступні товаросупровідні документи:

виписка з бухгалтерської документації б/н від 20 січня 2014 року;

прайс-лист виробника від 4 грудня 2013 року;

висновок про якісні характеристики товарів № В-42 від 11 січня 2014 року;

картка обліку №100/2012/0002564 від 16 травня 2013 року;

CMR 0049 від 17 січня 2014 року;

коносамент ZENNLAQB349307 від 11 грудня 2013 року;

рахунок - фактура про надання транспортно - експедиційних послуг №НВ0266 від 8 січня 2014 року;

довідка про транспортні витрати та відсутність страхування б/н від 11 січня 2014 року;

комерційний інвойс №EX13UA6232-18 від 4 грудня 2013 року;

пакувальний лист б/н від 4 грудня 2013 року;

додаткова угода №2 від 12 жовтня 2011 року;

зовнішньоекономічний договір від 17 березня 2011 року № SЕL 11;

договір про транспортно-експедиторське обслуговування №08/01/2014 від 8 січня 2014 року;

декларації про походження товару ЕХ13UA6232-18 від 4 грудня 2013 року.

Однак, після розгляду документів, поданих декларантом, відповідач прийшов до висновку, що дані документи містять неповні відомості та розбіжності, а саме: вантаж відправлено згідно з коносаментом від 11 грудня 2013 року № ZENNLAQB349307, а наданий до митного оформлення договір про транспортне-ескпедиційне обслуговування № 08/01/2014 датовано 8 січня 2014 року, тобто пізніше дати відправлення вантажу.

Внаслідок даних розбіжностей 3 грудня 2013 року Митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №100250000/2013/600980/2 (надалі - Рішення), тепер митна вартість товару склала 0,6980 дол. США.

Вважаючи, що подані декларантом документи не дають змоги визначити митну вартість імпортованих товарів, шляхом електронного повідомлення посадовою особою митниці повідомлено Товариство про необхідність надати наступні додаткові документи: транспортні (перевізні) документи, а також документи, що місять відомості про вартість перевезення; за наявності - інші платіжні та бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного договору; якщо здійснювалось страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); інформація біржових організацій щодо вартості сировини; копію митної декларації країни відправлення; інші документи за бажанням декларанта для підтвердження заявленої митної вартості.

Однак, витребуванні у Товариства додаткові документи не були надані у повному обсязі, а саме не були надані транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення; інформація біржових організацій щодо вартості сировини; копія митної декларації країни відправлення.

Відповідно до рішення Митницею скореговано митну вартість товару, у зв'язку з чим, для випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання, Товариство додатково сплатило обов'язкові платежі.

Проте, Рішення Товариством оскаржено в судовому порядку.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, з яким погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку, що Митницею правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів, оскільки митному органу не були надані Товариством транспортні (перевізні) документи, станом на дату прийняття рішення про коригування митної вартості.

Колегія суддів погоджується із даним висновком з огляду на наступне.

Статтею 49 Митного кодексу України (надалі - МК України) передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин першої-другої статті 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Статтею 52 МК України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно із вимогами частин четвертої - п`ятої статті 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є:

декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Таким чином, законодавцем передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Крім того, відповідно до частини п'ятої статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Однак, частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Отже, законодавець встановив вичерпний перелік підстав за якими митний орган має право вимагати від декларанта вищенаведені додаткові документи.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для витрибовування додаткових документів у Товариства стала невідповідність коносаменту № ZENNLAQB349307 (датований 11 грудня 2013 року) та договору про транспортне-ескпедиційне обслуговування № 08/01/2014 (датований 8 січня 2014 року).

Відповідно до статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно із частиною другою статті 55 МК України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в органу доходів і зборів інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 МК, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Таким чином, при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митний орган зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Отже, повноваження Митниці щодо прийняття рішення про коригування митної вартості виникає у разі наявності обґрунтованого сумніву у повноті та достовірності відомостей про митну вартість товару, та у разі обґрунтування неможливості визначення митної вартості за наявними документами.

Відповідно до коносаменту від 11 грудня 2013 року № ZENNLAQB349307 та договору про транспортне-ескпедиційне обслуговування № 08/01/2014 від 8 січня 2014 року, що надані Товариством до митного оформлення, у відповідача виникли обґрунтовані сумніви у повноті та достовірності відомостей про митну вартість товару, оскільки договір укладений пізніше дати відправлення вантажу.

Додатково витребувані Митницею документи в повному обсязі позивачем надані не були.

Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновків, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними.

Керуючись статтями 220-1, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Софіт-Люкс» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 травня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки, що встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Кравцов О.В.

Судді Єрьомін А.В.

Цуркан М.І.