Справа № 2а-4170/09/1370
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2010-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Львів

07 червня 2010 р. № 2а-4170/09/1370

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого -судді Костіва М.В.

суддів Мричко Н.І.

Гулкевич І.З.

при секретарі Билень Н.С.

за участю представників:

від позивача: Гуцій В.З., Руккас Д.М.;

від відповідача: Чабан О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної інноваційної фінансово-кредитної установи в особі Львівського регіонального відділення до Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення -рішення №/0 від 15.06.2009 року,

встановив:

Державна інноваційна фінансово-кредитна установа в особі Львівського регіонального відділення, м. Львів, звернулась із позовом до Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова, м. Львів, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова №/0 від 15.06.2009 р.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 19.06.2009 р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд на 23.09.2009 р. Розгляд справи відкладався з підстав, передбачених ст. 150 КАС України.

Представникам сторін роз'яснено їх права згідно зі ст. ст. 49, 51 КАС України. У відповідності до ст. 71 КАС України справа слухається за наявними у ній матеріалами.

Представник позивача у судових засіданнях позов підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві. Ствердив, зокрема, що на підставі Акту від 01.06.2009 р.№1372/22-0/34003638 "Про результати планової виїзної перевірки Львівського регіонального відділення державної інноваційної фінансово-кредитної установи () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 21.02.2006 р. по 31.12.2008 р." відповідачем було внесено оспорюване податкове повідомлення-рішення №/0 від 15.06.2009 р., яким позивачу донараховано суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість. Підставою для цього був безпідставний висновок, що компенсація відсотків за кредитом у складі лізингового платежу, який отримував позивач, перевищує подвійну облікову ставку НБУ, а відтак різниця є об'єктом оподаткування податку на додану вартість. Окрім того, відповідач безпідставно нарахував суму податку на додану вартість на суму 3% річних, присудженої позивачу з боржників на підставі судових рішень. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача позов заперечив за безпідставністю з мотивів, зазначених в акті перевірки. Просить у позові відмовити.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, оглянувши оригінали документів, що мають значення для справи, суд встановив, наступне.

Згідно із положенням, Львівське регіональне відділення Державної інноваційної фінансово-кредитної установи вправі представляти Державну інноваційну фінансово-кредитну установу в судових органах.

На підставі Акту від 01.06.2009 р.№1372/22-0/34003638 "Про результати планової виїзної перевірки Львівського регіонального відділення державної інноваційної фінансово-кредитної установи () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 21.02.2006 р. по 31.12.2008", зокрема було встановлено факт порушення позивачем п. 3.2.2. Закону України "Про податок на додану вартість" - завищено обсяги операцій, що не є об'єктом оподаткування у сумі 292734 грн.; а також порушення п. 4.1. вказаного закону внаслідок заниження бази оподаткування в сумі 328216 грн., внаслідок чого занижено податок на додану вартість в загальній сумі 66069 грн. Інші зазначені в акті порушення позивач по цій справі не оспорює.

На цій підставі відповідачем було внесено оспорюване податкове повідомлення-рішення №/0 від 15.06.2009 р., яким позивачу донараховано суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 97215,11 грн., з яких 66228 грн. - сума основного платежу, 30987 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

З матеріалів справи, зокрема, акту перевірки, вбачається, що порушення п. 3.2.2. Закону України "Про податок на додану вартість" відповідач вбачає в заниженні бази оподаткування операцій з надання послуг фінансового лізингу (проценти або комісії у складі лізингового платежу) в сумі 328216 грн. З матеріалів справи вбачається, що 30.09.2003 р. між позивачем (лізингодавець) та ТзОВ "Гостинне" (лізингоодержувач) був укладений договір фінансового лізингу №15-21/30/09/03, за яким у лізинг було надано обладнання по глибокій заморозці овочів та фруктів вартістю 5304000 грн. Додатком №3 до договору встановлено графік сплати лізингових платежів. З матеріалів справи вбачається, що договір фактично виконувався сторонами. При цьому, лізингоодержувачу нараховувались відсотки згідно з графіком, а саме 31.03.2006 р. - 97743,45 грн.; 30.06.2006 р. - 97653,59 грн.; 30.09.2006 р. - 88471,95 грн.; 31.12.2006 р. - 87250,15 грн.; 31.03.2007 р. - 81223,4 грн.; 30.06.2007 р. - 77949,98 грн.; 30.09.2007 р. - 74584,78 грн.

Зазначені суми були включені до декларацій з податку на додану вартість за відповідні періоди як операції, що не є об'єктом оподаткування.

Згідно із п. 3.2.2. Закону України "Про податок на додану вартість" не є об'єктом оподаткування операції, зокрема, з нарахування та сплати процентів або комісій у складі орендного (лізингового) платежу у межах договору фінансового лізингу в сумі, що не перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України, встановлену на день нарахування таких процентів (комісій) за відповідний проміжок часу, розраховану від вартості об'єкта лізингу, наданого у межах такого договору фінансового лізингу; по об'єкту фінансового лізингу, оціненого в іноземній валюті, сплата процентів, з метою оподаткування визначається у гривнях по курсу валют, визначеного Національним банком України на момент сплати.

Відтак, відповідачем помилково зроблено висновок про перевищення суми відсотків за лізинговими платежами суми подвійної облікової ставки НБУ.

Крім того, рішенням господарського суду у справі №1/878-7/297 з ТзОВ "Гостинне" на користь позивача було присуджено суму боргу з урахуванням пені та трьох відсотків річних. Відповідач посилається на невключення позивачем до бази оподаткування податком на додану вартість суму винагороди (штрафних санкцій за вказаним судовим рішенням) в сумі 35481,75 грн., внаслідок чого занижено податок на додану вартість. Однак такий висновок не відповідає законодавству.

Згідно із п. 3.1.1 Закону України "Про податок на додану вартість" об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України, в тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору) для погашення заборгованості заставодавця, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу у користування лізингоотримувачу (орендарю). При цьому, згідно із п. 7.3.1. вказаного закону, датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а в разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Згідно з вимогами п.4.1. ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість»база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на відповідачем основного платежу з податку обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (послуг). Штрафні санкції, стягнуті з ТзОВ "Гостинне" на підставі ст. 625 ЦК України, не передбачені вказаною нормою як такі, що підлягають включенню до бази оподаткування податком на додану вартість.

Належних доказів зворотного суду не надано. Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно, у зв'язку із безпідставністю нарахування податку на додану вартість, відповідачем безпідставно нараховані і суми штрафних (фінансових) санкцій в цій частині.

Згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України суд вправі постановою визнати протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремі його положення, дії чи бездіяльність і скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення. Суд також може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод чи інтересів суб'єкта у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Згідно зі ст. 20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання. Кожний суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 69-71, 86, 161-163, 245-247, 252, 253 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова №/0 від 15.06.2009 р.

3. Стягнути з державного бюджету на користь Державної інноваційної фінансово-кредитної установи в особі Львівського регіонального відділення (79026, м. Львів, вул. Лазаренка, 4) 3 грн. 40 коп. судового збору.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду та апеляційної скарги. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються Львівському апеляційному адміністративному суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Головуючий -суддя Костів М.В.

Судді Мричко Н.І.

Гулкевич І.З.

Повний текст постанови виготовлено 14.06.2010 року.