Справа № 823/474/15
Суддя: В.В. Мишенко
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року справа № 823/474/15

м. Черкаси

10 год. 54 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мишенка В.В.,

при секретарі Музиченко В.І.,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1 (особисто);

представника УМВС України в Черкаській області - Богрець К.А.(за довіреністю);

представника Черкаського інституту пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля - Сьобка Д.В. (за довірністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до УМВС України в Черкаській області, Черкаського інституту пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля про визнання неправомірними дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить: визнати протиправним рішення комісії УМВС України в Черкаській області щодо неможливості визнання ОСОБА_1 учасником бойових дій; зобов'язати комісію з питань розгляду матеріалів про визнання права учасників війни та учасників бойових дій УМВС України в Черкаській області, визнати ОСОБА_1 учасником бойових дій і видати посвідчення; зобов'язати керівництво Черкаського інституту пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля занести в особову справу термін перебування ОСОБА_1 в м. Баку та інші відомості.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що він проходив службу в Черкаському пожежно-технічному училищі МВС СССР ім. М.С. Урицького та у 1989 році у складі зведеного батальйону особливого призначення був відкомандирований на територію Азербайджанської РСР для виконання завдання в умовах надзвичайного стану та ведення збройних конфліктів, для нормалізації обстановки і відновлення законності. В дане відрядження позивач відкомандировувався на посаді замісника командира першого батальйону особливого призначення з 03.02.1989 по 26.04.1989, також він пояснив, що під час проходження служби виконував завдання по охороні громадського порядку, державних установ, військових комендатур. За вказані дії позивача в м. Баку наказом МВС Азербайджанської РСР № 80 від 22.02.1989 було нагороджено нагрудним знаком «за відмінну службу МВС». 03.02.2015 звернувшись до УМВС в Черкаській області про надання йому статусу учасника бойових дій, листом від 17.02.2015 року отримав відмову, що є порушенням Міжнародної Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод». Крім того, позивач зазначив, що Черкаським інститутом пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля, що є правонаступником Черкаського пожежно-технічного училища МВС СССР ім. М.С. Урицького не внесено відомостей про перебування ОСОБА_1 в м. Баку. Отже на підставі викладеного позивач вважає, що даними діями відповідачі порушили ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантію їх соціального захисту» та Постанову КМУ від 08.02.1994 № 63. Позивач просить зобов'язати Комісію з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій визнати його учасником бойових дій та видати відповідне посвідчення. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Представники відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечували, з підстав викладених у письмових запереченнях та просили відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в 2014 році звертався до УМВС в Черкаській області про надання довідки про перебування його на охороні громадського порядку в 1989 році в м. Баку, проте як вбачається з листа від 14.10.2014 року за № 1/К-25, МВС повідомило позивача, що надати довідку неможливо оскільки немає документальних підстав. В даному листі також зазначено, що лише в розділі послужного списку особової справи "нагороди та заохочення" згадується про перебування в м. Баку - наказ МВС Азербайджанської РСР № 80 від 22.02.1989 "за бездоганне виконання службових обов'язків по охороні громадського порядку в м. Баку" нагароджено нагрудним знаком "за відмінну службу в МВС".

Після чого, 03.02.2015 року позивач звернувся до управління МВС України в Черкаській області із заявою в якій просив розглянути на комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасників бойових дій, що діє при УМВС в Черкаській області та визнати позивача учасником бойових дій і видати йому посвідчення встановленого зразка.

17.02.2015 року листом УМВС України в Черкаській області за № 21/20-310 позивачу було повідомлено в наданні статусу учасника бойових дій, та зазначено, що в структуру УМВС України в Черкаській області Черкаське пожежно-технічне училище МВС СССР ім. М.С. Урицького не входило, а тому задовольнити дане звернення неможливо.

Позивач не погоджуючись із винесеним рішенням, оскаржив його до суду з метою захисту його порушених прав та інтересів.

Відповідно до положень ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 січня 1989 року наказом начальника Черкаського пожежно-технічного училища МВС СССР ім. М.С. Урицького «О передислокации сводного батальна особого назначения ЧПТУ МВД СССР шимени М.С. Урицкого в г. Баку» ОСОБА_6 наказано, батальйон СПТУ МВС СССР ім. М.С. Урицького в кількості 200 чоловік передислокувати з розміщення в училищі до м. Баку для проходження служби по охороні громадського порядку.(а.с. 7).

Також, з витягу наказу ЧПТУ МВС СССР ім. М.С. Урицького по особовому складу, № 49 л-с від 03.05.1989 встановлено, що підполковника ОСОБА_1 вважать прибувшим із відрядження в м. Баку. (а.с. 8).

Тобто з даних доказів, вбачається, що в період часу з 03.02.1989 року по 26.04.1989 року позивач залучався разом із іншими співробітниками училища за рішенням уряду СРСР до виконання спеціальних завдань в умовах надзвичайного стану при вирішенні збройних конфліктів, нормалізації громадського порядку при над звичайних обставинах, пов'язаних з масовими антигромадськими проявами в Азербайджанській РСР.(указ УУЗ и НИУ МВД СССР № 25-с от 28 декабря 1988 года (а.с. 50-51).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів). Військовослужбовці Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для виконання миротворчих місій або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії. При цьому, перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій в них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень п.2 ст.9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Постанови Кабінету Міністрів України № 458 від 26.04.1996 року «Про комісії для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Уряду Автономної Республіки Крим, місцевим державним адміністраціям і виконавчим комітетам Рад, Міністерству оборони, Міністерству внутрішніх справ, Службі безпеки, Службі зовнішньої розвідки, Державному комітетові у справах охорони державного кордону, Національній гвардії, Штабу Цивільної оборони було доручено створити відповідно республіканську, обласні, міські, районні, районні в містах та відомчі комісії для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу учасника війни.

Для розгляду заяв громадян про визнання їх учасниками бойових дій створено Комісію при УМВС України в Черкаській області з розгляду питань, повязаних із встановленням статусів учасника бойових дій та учасника війни, та затверджено положення - наказ УМВС України в Черкаській області від 07.04.2014 № 321.

П. 1 даного положення визначено, що у разі звернення до комісії УМВС громадян, які не є співробітниками чи пенсіонерами УМВС, статус учасника бойових дій встановлюється відповідними комісіями при органах праці та соціального захисту населення за місцем їх проживання.

Судом встановлено, що згідно з посвідченням № 061239 від 04.11.2008 року виданим УМВС в Черкаській області ОСОБА_1 являється ветераном органів внутрішніх справ України.

З матеріалів справи вбачається, що 03.02.2015 року позивач правомірно звернувся до Комісії управління МВС України в Черкаській області з розгляду питань, повязаних із встановленням статусів учасника бойових дій та учасника війни з заявою про розгляд питання про визнання його учасником бойових дій та видачу посвідчення вставленого зразка як учаснику бойових дій. А тому суд звертає увагу УМВС України в Черкаській області, що дане питання віднесене саме до їх компетенції, та винесення рішення, що оформляється протоколом засідання Комісії УМВС України в Черкаській області з розгляду питань, повязаних із встановленням статусів учасника бойових дій та учасника війни.

Водночас, суд наголошує, що постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 08.02.1994 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» затверджено перелік держав, яким надавалася допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, і періодів бойових дій на їх території. Водночас, в примітці 6 до вищевказаної постанови зафіксовано, що бойові дії велися і в інших країнах після грудня 1979 року, однак Генеральний штаб Збройних Сил України інформацією не володіє.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з'єднань, об'єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Під час розгляду справи суд дійшов висновку, що під визначенням «інші країни після 1979 року», яке міститься в Постанові Кабінету Міністрів України №63 від 08.02.1994, слід розуміти в т.ч. і колишній Союз РСР. Такий висновок суду ґрунтується на наступному.

24.08.1991 році внаслідок проголошення України незалежною демократичною державою, Україна стала незалежною державою по відношенню до будь-якої країни в т.ч. і по відношенню до колишнього Союзу РСР. Таким чином, враховуючи те, що визначення «інші країни після 1979 року»міститься в Постанові Кабінету Міністрів України, яка прийнята у відповідності до законодавства незалежної держави України, то термін «інші країни» слід розуміти по відношенню саме до незалежної держави Україна, а не по відношенню до колишнього Союзу РСР.

При цьому, судом приймається до уваги загальновідомі факти про те, що в період, який передував відокремленню колишніх союзних республік Союзу СРСР та створення на їх території незалежних держав, а саме з 1988 по 1992 роки в СРСР, зокрема, в середньоазійских республіках виникали непоодинокі етнічні конфлікти, що супроводжувались збройними сутичками, які призвели до людських жертв. Збройні сили СРСР і органи внутрішніх справ в даних регіонах виконували бойові завдання, метою яких були захист мирного населення та приборкання конфліктуючих сторін. На час існування Союзу РСР, не визнавалось, що в союзних республіках могли вестись бойові дії і реальна інформація про їх трагічні наслідки замовчувалась, що не дає можливості встановити виключно з офіційних документів, чи мало зазначене спеціальне завдання МВС СРСР, на виконання якого був направлений зазначений підрозділ, характер бойового і чи приймав особовий склад цього підрозділу, і позивач в тому числі, участь у бойових діях на території Азербайджанської РСР.

Отже, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 відноситься до УМВС України в Черкаській області, а тому відмова останнього про розгляд на комісії його звернення є протиправною.

Що стосується вимог позивача про зобовязання комісії приз розгляду питань, повязаних з встановленням статусу ветеранів війни видати посвідчення з написом «посвідчення учасника бойових дій» за формою, встановленою в Положенні про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого Постановою КМУ від 12.05.1994 №302, суд вважає такі позовні вимоги передчасними.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року №302 "Посвідчення учасника бойових" видається на підставі документів, виданих органами МО, МВС, СБУ, в яких відображається факт безпосередньої участі у бойових операціях. Крім цього, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 13 січня 1995 року безпосередня участь громадян у бойових діях або забезпечені бойових дій військ визначається комісіями, що створюються у міністерствах і відомствах, які направляли свої працівників у держави, де в цей період велися бойові дії.

Також, щодо позовних вимог позивача про зобов'язати керівництво Черкаського інституту пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля занести в особову справу термін перебування ОСОБА_1 в м. Баку та інші відомості суд повідомляє. Дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки згідно матеріалів справи особова справа позивача знаходиться в архіві УМВС в Черкаській області. Проте, суд визнає, що всі документи пов'язані з проходження служби в МВС повинні буди відображені у особовій справі особи, а тому суд вважає за необхідне зобов'язати Черкаський інститут пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля надати до МВС документи (накази які перебувають в інституті, згідно пояснень відповідача) для приєднання до особової справи ОСОБА_1

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Більше того, суд під час вирішення спору суд керується положеннями ст.8 КАС України, яка визначає один із ключових принципів ведення судочинства - верховенство права. Так, ч. 4 ст.8 КАС України, зафіксовано заборону відмову в розгляді та вирішені адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до положень ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Більше того, ч.1 ст.70 КАС України, зазначено що належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд задовольняє позовні вимоги частково, оскільки вирішення питання щодо визнання позивача учасником бойових дій та надання відповідного посвідчення належить виключно до компетенції Комісії з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій, яка вправі вчиняти зазначені дії, а тому суд вважає за необхідне зобов'язати Комісію при УМВС України в Черкаській області розглянути питання щодо надання позивачу статусу учасника бойових дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст.11,14,70,71,89,94,159 - 163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Черкаський інститут пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля направити до архіву УМВС України в Черкаській області в особову справу ОСОБА_1 всі документи щодо перебування його у м. Баку в 1989 році.

Зобов'язати комісію УМВС України в Черкаській області розглянути питання про присвоєння статусу ОСОБА_1 учасника бойових дій.

В решті заявлених позовних вимог відмовити.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) частину сплаченого судового збору в сумі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд в порядку ст. 185-187 КАС України.

Суддя В.В. Мишенко

Повний текст постанови виготовлено 21.04.2015