Справа № 1/156/07
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2015р. м. Київ К/9991/165/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Кохан О.С.,

за участю:

представника відповідача - Української Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Миколаєві

на постанову Господарського суду Миколаївської області від 15 травня 2007 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2010 року

у справі № 1/156/07

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Дамен Шіпярдс Океан» (правонаступником якого є Відкрите акціонерне товариство «Вадан Ярдс Океан»)

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Миколаєві,

за участю Прокуратури Миколаївської області,

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Відкрите акціонерне товариство «Дамен Шіпярдс Океан», правонаступником якого є Відкрите акціонерне товариство «Вадан Ярдс Океан» (далі - позивач), звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Миколаєві (далі - відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення №00000336/0 від 24 січня 2007 року.

Справа неодноразово розглядалась різними судовими інстанціями.

Постановою Господарського суду Миколаївської області від 15 травня 2007 року позов був задоволений. Скасовано податкове повідомлення-рішення №00000336/0 від 24 січня 2007 року. Відшкодовано з Державного бюджету України на користь ВАТ «Дамен Шіпярдс Океан» судовий збір у сумі 3,40 грн.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2010 року постанову Господарського суду Миколаївської області від 15 травня 2007 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі СДПІ по роботі з ВПП у м. Миколаєві, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати постанову Господарського суду Миколаївської області від 15 травня 2007 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2010 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника відповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

СДПІ по роботі з ВПП у м. Миколаєві провела позапланову виїзну документальну перевірку ВАТ «Дамен Шіпярдс Океан» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за період - жовтень 2006 року, за результатами якої був складений акт № 23/36-000/14307653 від 16 січня 2007 року.

За висновками акту перевірки позивачем були порушені вимоги підпункту «а» підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», підпункту 5.12.2 пункту 5.12 статті 5 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 30 травня 1997 року № 166, в результаті чого завищено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2006 року на 1115672,00 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано, що ВАТ «Дамен Шіпярдс Океан» неправомірно включило до рядка 3 Розрахунку суми бюджетного відшкодування до податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2006 року: суми податку на додану вартість, фактично сплачені у звітному податковому періоді, які не увійшли до податкового кредиту звітного податкового періоду, у розмірі 155522,00 грн.; суми податку на додану вартість, фактично сплачені у звітному податковому періоді, які по окремих постачальниках перевищують суми податку на додану вартість, включені до податкового кредиту звітного періоду, у розмірі 225264,00 грн.; суми податку на додану вартість по податкових векселях, які не сплачені грошовими коштами, у розмірі 3481301,00 грн.

24 січня 2007 року СДПІ по роботі з ВПП у м. Миколаєві на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № 00000336/0, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила зменшила ВАТ «Дамен Шіпярдс Океан» суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість за жовтень 2006 року на 1115672,00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що: наявність від'ємного значення з податку на додану вартість та його фактична сплата отримувачем товарів (робіт, послуг) постачальникам таких товарів (робіт, послуг) є підставою для бюджетного відшкодування, з урахуванням того позивач є підприємством суднобудування, а також зважаючи на те, що факт сплати позивачем у жовтні 2006 року податку на додану вартість у сумі 380786,00 грн. його постачальникам підтверджується матеріалами справи та не заперечувався податковим органом; погашення позивачем податкових векселів за рахунок підтверджених податковим органом сум бюджетного відшкодування є такою формою сплати податку, яка дає право на бюджетне відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість згідно з вимогами підпункту «а» підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

За визначенням, наведеним у пункті 1.8 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до абзаців 1, 3 підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Підпунктом 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

При цьому, пунктом 6 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 30 травня 1997 року №166 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначені особливі правила для підприємств суднобудування і літакобудування, згідно з якими при від'ємному значенні сум податку на додану вартість, обрахованих у порядку, передбаченому в підпункті 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», таким підприємствам відшкодування з бюджету здійснюється в податковому періоді, наступному за звітним періодом, у якому виникло від'ємне сальдо податку, у порядку і строки, передбачені у пункті 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість». При цьому сума, відображена в рядку 22.2 податкової декларації поточного звітного податкового періоду зазначених підприємств, переноситься до рядка 23.1 податкової декларації цього самого звітного періоду.

Оскільки законодавчо закріпленою підставою для бюджетного відшкодування з врахуванням особливих правил для підприємств суднобудування (яким являється ВАТ «Дамен Шіпярдс Океан») є наявність від'ємного значення податку та його фактична сплата отримувачем товарів (послуг) постачальникам таких товарів (послуг), то суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, що розрахунок суми бюджетного відшкодування правомірно здійснений позивачем з урахуванням сум податкового кредиту, які були включені до його складу у попередніх періодах, але сплачені у звітному періоді.

Згідно з положеннями пункту 11.5 статті 11 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з моменту набрання чинності цим Законом платники податку при імпорті товарів на митну територію України, за умови оформлення митної декларації (за винятком тимчасової чи неповної, періодичної чи попередньої декларації), можуть за власним бажанням надавати органам митного контролю податковий вексель на суму податкового зобов'язання зі строком погашення на тридцятий календарний день з дня його поставки органу митного контролю, один примірник якого залишається в органі митного контролю, другий надсилається органом митного контролю на адресу органу державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку, а третій залишається платнику податку. Якщо платник податку на дату поставки податкового векселя органу митного контролю має підтверджену податковим органом суму бюджетного відшкодування, яка дорівнює або більша ніж сума зобов'язання по такому векселю, платник податку має право включити суму зобов'язань по податковому векселю до складу податкових зобов'язань за звітний (податковий) період, в якому відбулася його поставка органу митного контролю. При цьому податковий вексель вважається погашеним та платник податку має право на включення до складу податкового кредиту суми зобов'язань по податковому векселю у наступному звітному (податковому) періоді.

За визначенням, наведеним у абзаці 1 пункту 1.16 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), податковий вексель - це письмове безумовне грошове зобов'язання платника податку сплатити до бюджету відповідну суму коштів у порядку та терміни, визначені цим Законом, що підтверджене комерційними банками шляхом авалю, який видається платником на відстрочення сплати податку на додану вартість, що справляється при імпорті товарів на митну територію України.

Відповідно до Положення про порядок здійснення банками операцій з векселями в національній валюті на території України, затвердженого постановою Правління НБУ від 16 грудня 2002 року №508 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), погашенням векселя вважається здійснення платежу за векселем векселедавцем (платником).

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що погашення позивачем податкових векселів за рахунок підтверджених податковим органом сум бюджетного відшкодування можна вважати такою формою сплати податку, яка дає право на бюджетне відшкодування від'ємного значення податку згідно з вимогами підпункту «а» підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, про неправомірність оспорюваного податкового повідомлення-рішення та наявність підстав для його скасування.

Доводи касаційної скарги вищевикладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга СДПІ по роботі з ВПП у м. Миколаєві підлягає залишенню без задоволення, а постанова Господарського суду Миколаївської області від 15 травня 2007 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2010 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Миколаєві залишити без задоволення, а постанову Господарського суду Миколаївської області від 15 травня 2007 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна