Справа № 820/19900/14
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"09" квітня 2015 р. № 820/19900/14

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонова М.О.

за участю секретаря судового засідання Шевченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Інспектора прикордонної служби 3 категорії ВПС "Вільхуватка" старшини ОСОБА_1
до Харківського прикордонного загону Державної прикордонної служби України
про скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Інспектор прикордонної служби 3 категорії ВПС "Вільхуватка" старшина ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського прикордонного загону Державної прикордонної служби України, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд:

Скасувати наказ начальника Харківського прикордонного загону від 28.08.2014 року №204-ос відносно старшини ОСОБА_1.

Забов'язати Харківський прикордонний загін звільнити з військової служби за контрактом, старшину ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, інспектора прикордонної служби 3 категорії чергового відділення управління службою відділу прикордонної служби «Вільхуватка» III категорії (тип Б), в зв'язку із закінченням 28 серпня 2014 року строку контракту на підставі поданого 20 липня 2014 року рапорту.

В обґрунтування позову вказано, що оскаржуваний наказ начальника Харківського прикордонного загону є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про слухання справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, щодо задоволення позову заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню, оскільки наказ начальника Харківського прикордонного загону від 28.08.2014 року №204-ос відносно старшини ОСОБА_1 прийнято в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Судом встановлено, що 28 серпня 2011 року, між Державною прикордонною службою України, в особі посадової особи Харківського прикордонного загону (надалі - ДПСУ) та громадянином України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - Заявник), на підставі ст.ст. 19,20 Закону України №2232~ХП, «Про військовий обов'язок і військову службу», був укладений Контракт «Про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України», строком на три роки з 28 серпня 2011 року по 28 серпня 2014 року (надалі-Контракт).

Згідно п.1. Контракту, громадянин України ОСОБА_1, ознайомившись із законами та іншими нормативно-правовими актами України, протягом дії Контракту, зобов'язався на умовах і в порядку, встановлених Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, іншими нормативно-правовими актами, що визначають порядок проходження військової служби, та цим Контрактом, проходити військову службу в Державній прикордонній службі України в межах часу, визначеного Контрактом, тобто з 28 серпня 2011 року, до 28 серпня 2014 року.

На час завершення військової служби за контрактом, позивач не виявив бажання продовжувати військову службу по закінченню дії контракту, та 20.06.2014 року подав відповідний рапорт за №579, реєстр №29, який отримано ДПСУ 25.06.2014 року.

Наказом начальника Харківського прикордонного загону від 28.08.2014 року №204-ос старшині ОСОБА_1, інспектору прикордонної служби 3 категорії - черговому відділення управління службою відділу прикордонної служби «Вільхуватка» III категорії (тип Б) продовжено строк контракту з 28 серпня 2014 року на період до оголошення демобілізації (надалі - Наказ ДПСУ).

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Отже, за змістом наведеної норми особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію.

21 липня 2014 року Президентом України прийнято Указ "Про часткову мобілізацію", який затверджено Законом України від 22 липня 2014 року № 1595-VІІ.

Згідно п. 8 цього Указу він набирає чинності після його затвердження Верховною Радою України.

Закон України від 22 липня 2014 року № 1595-VІІ "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" набрав чинності з дня його опублікування, а саме - 24.07.2014р.

Таким чином, враховуючи приписи ч. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та п. 8 вищезазначеного Указу, особливий період настав 25.07.2014р.

Як вбачається з матеріалів справи, контракт про проходження ОСОБА_1 військової служби в органах Державної прикордонної служби було укладено на три роки з 28 серпня 2011 року, до 28 серпня 2014 року.

Таким чином, контракт позивача діяв під час настання особливого періоду.

Відповідно до ч. 9 ст. 23 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, у яких закінчився строк військової служби, встановлений цією статтею, військова служба, а для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, - дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 цього Закону.

Отже, законодавець пов'язує продовження дії контракту понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації не з часом дії особливого періоду, а з моментом його настання.

Враховуючи, що особливий період настав під час дії контракту позивача, колегія суддів дійшла висновку, що до спірних правовідносин застосовуються вимоги ч. 9 ст. 23 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу", тобто дія контракту позивача продовжується понад встановлений строк на період до оголошення демобілізації.

При цьому, зазначена норма обмежує продовження дії контракту понад встановлені строки щодо певної категорії осіб, визначених ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу".

Між тим, позивач до жодної із категорій осіб, визначених наведеною нормою Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу", не відноситься.

Таким чином, підстави для звільнення позивача з військової служби за контрактом до оголошення демобілізації, відсутні.

Крім того, згідно ст. 251, п. 2 ст. 252 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008р., прийнятим на виконання Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу", в особливий період військовослужбовці проходять військову службу, а військовозобов'язані виконують військовий обов'язок у запасі в порядку, передбаченому цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок проходження військової служби в особливий період. У разі оголошення мобілізації усі військовослужбовці, які перебувають на цей час на військовій службі у Збройних Силах України, звільненню в запас не підлягають, за винятком військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до 16 років (такі військовослужбовці-жінки можуть продовжувати військову службу тільки за власним бажанням). Військовозобов'язані, призвані на збори, продовжують перебувати на зборах до особливого розпорядження відповідних органів військового управління згідно з їх повноваженнями. Накази про звільнення з військової служби військовослужбовців, не виключених зі списків особового складу військових частин, підлягають скасуванню, крім наказів про звільнення у відставку, в запас у зв'язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено таке покарання, у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади.

Таким чином, зазначене Положення пов'язує продовження перебування військовослужбовців на військовій службі також саме з моментом оголошення мобілізації, а не з періодом її дії чи проведення.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що оскаржуваним наказом обґрунтовано продовжено строк дії контракту ОСОБА_1 до оголошення демобілізації.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Інспектора прикордонної служби 3 категорії ВПС "Вільхуватка" старшини ОСОБА_1 до Харківського прикордонного загону Державної прикордонної служби України про скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 14 квітня 2015 року

Суддя Спірідонов М.О.