Справа № 806/4964/14
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року м.Житомир справа № 806/4964/14

категорія 8.3.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Токаревої М.С.,

за участі секретаря Смолінської І.П.,

за участі представників позивача та відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про скасування податкового повідомлення-рішення та вимоги,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про скасування податкового повідомлення-рішення та вимоги. В обґрунтування позову, в врахуванням збільшення позовних вимог, позивач зазначив, що Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області було проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового та іншого законодавства позивача за період з 01.07.2009 року по 31.12.2011 року. За результатами проведеної перевірки було складено акт від 29.05.2012 року №902/17-2/. На підставі вказаного акту відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення від 31.05.2012 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб на сум 10595,39 грн. у т.ч. 8476,31 грн. - за основним платежем та 2119,08 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями. Позивач не погоджується з вказаним податковим повідомленням-рішенням, а тому, просить визнати його протиправним та скасувати, оскільки, на його думку, жодних порушень законодавства ним допущено не було у зв'язку з чим, висновки контролюючого органу є безпідставними. Крім того, позивач також просив скасувати вимогу від 09.12.2013 року №Ф-1560 про сплату боргу (недоїмки) на суму 99624,04 грн., оскільки вказує, що акт від 29.05.2012 року №902/17-2/ став також підставою для її винесення.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали та заперечували щодо його задоволення з підстав викладених у письмових запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, дійшов висновку, що у задоволенні позовну необхідно відмовити з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області було проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового та іншого законодавства позивача за період з 01.07.2009 року по 31.12.2011 року.

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом було складено акт від 29.05.2012 року №902/17-2/ у якому зафіксовано допущення позивачем порушень, зокрема, п.167.1 ст.167, п.177.1, п.177.2 ст.177 ПК України щодо заниження оподаткованого доходу в сумі 53505,06 грн. за період з 01.04.2011 року по 31.12.2011 року внаслідок чого підприємцю донараховано до сплати податок з доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю за період з 01.04.2011 року по 31.12.2011 року у сумі 8476,31 грн.

На підставі вказаного акту відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення від 31.05.2012 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб на сум 10595,39 грн. у т.ч. 8476,31 грн. - за основним платежем та 2119,08 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

За приписами п.167.1 ст.167 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, одержаних (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.4 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які виплачуються (надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу у державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

У разі якщо загальна сума отриманих платником податку у звітному податковому місяці доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, ставка податку становить 17 відсотків суми перевищення з урахуванням податку, сплаченого за ставкою, визначеною в абзаці першому цього пункту.

Встановлені у абзацах першому та другому цього пункту ставки податків не застосовуються до доходів, визначених у пунктах 167.2 - 167.4 цієї статті.

Відповідно до п.177.1., 177.2 ст.177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту, платникам податків забороняється.

В підтвердження понесених витрат на перевірку надані були відомості про рух коштів по розрахунковому рахунку, акти виконаних робіт, подорожні листи, відомості нарахування заробітної плати, звіти про використання коштів, виданих на відрядження. Проте, надані документи, як пояснив представник відповідача, не підтверджували всі задекларовані підприємцем витрати.

Відповідно до пп.17.1.6 п.17.1 ст.17 Податкового кодексу України платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Пояснень щодо виявленого завищення або щодо формування валових витрат підприємцем надано не було.

Відповідно до ч.4 пункту 86.1 статті 86 ПК України у разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов'язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки передбачені цим Кодексом.

Пунктом 86.7 цієї ж статті Кодексу встановлено, що у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки).

Скарга на висновки, викладені в акті перевірки не подавалась, акт перевірки підписаний без зауважень .

У ході судового розгляду було з'ясовано, що при проведенні перевірки позивачем не було надано всіх документів, які б спростовували висновки викладені у акті та підтверджували факти належного формування валових витрат, а також формування та сплату єдиного внеску.

Представник відповідача пояснив, що з наданих позивачем документів, при проведенні перевірки неможливо було встановити фактично сплачені суми коштів в розрезі конкретних операцій.

Наведені обставини також підтверджуються відміткою у акті, з якою погодився позивач та підтвердив її власним підписом, щодо того, що додаткових (інших) документів, що свідчать про господарську діяльність за період, що перевіряється немає.

За приписами п.44.6 ст.44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Зважаючи на викладене, суд не приймає до уваги документи надані у ході судового розгляду справи, оскільки вони не надавалися при проведенні перевірки, а тому не можуть підтверджувати дані валових витрат, порушення щодо формування яких було відображено у акті перевірки.

Представник відповідача для підтвердження свої позиції у ході розгляду справи посилався на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 21.07.2014 року у справі №806/1005/14 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про скасування податкового повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії зазначеного судового рішення при розгляді адміністративної справи №806/1005/14 судом було надано також правову оцінку податковому повідомленню-рішенню від 31.05.2012 року №. Зокрема, у постанові зазначено, що з податковим повідомленням-рішенням від 31 травня 2012 року № на суму 10595 грн. 39 коп., в тому числі за основним платежем у розмірі 8476 грн. 31 коп. та за штрафними санкціями у розмірі 2119 грн. 08 коп. ФОП ОСОБА_1 погодився, не оскаржував його та оплатив. Таке твердження суду стало підґрунтям до висновку щодо правомірно нарахування суми єдиного соціального внеску за 2-4 квартали 2011 року та відмови у задоволенні позову у цій частині.

З врахуванням вимог ст.254 КАС України постанова Житомирського окружного адміністративного суду від 21.07.2014 року набрала законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зважаючи на наведені обставини, позов в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31 травня 2012 року № задоволенню не підлягає.

Що стосується позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування вимоги від 09.12.2013 року №Ф-1560 про сплату боргу (недоїмки) на суму 99624,04 грн., то суд також відмовляє у задоволенні позову у цій частині, оскільки у ході судового розгляду було з'ясовано, що вказану вимогу на час розгляду справи скасовано на підставі рішення Міністерства доходів і зборів від 04.03.2014 року №1324/21/99-99-10-07-15 та вона вважається відкликаною, а тому відсутній сам предмет спору у цій частині.

Керуючись статтями 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про касування податкового повдомлення-рішення та вимоги відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.С. Токарева

Повний текст постанови виготовлено: 20 квітня 2015 р.