Справа № 826/1703/15
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2015 року 08:04 № 826/1703/15

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Саніна Б.В., при секретарі судового засідання Дмитрієвій В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до треті особиДержавного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Ковальчук О.Ю. 1.Закрите акціонерне товариство "Київгума" 2.Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрінформсервіс"
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - позивач/ОСОБА_1.) до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Ковальчука О.Ю. (надалі - відповідач/Державний реєстратор Ковальчук О.Ю.), в якому просить суд:

1. Визнати нечинним та скасувати рішення №18933937 від 29.01.2015 р., котре було прийнято Державним реєстратором Ковальчуком О.Ю. за результатами розгляду поданої позивачем заяви №9764875 від 14.01.2015 р. (час реєстрації - 09:08:34), яким було відмовлено у державній реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва - житловий корпус типу В за НОМЕР_3, загальною розрахунковою площею згідно з робочою документацією 498,1 м2, в об'єкті реконструкції - в оздоровчому комплексі сімейного типу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_2.

2. Зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві зареєструвати за громадянином України ОСОБА_1 право власності на об'єкт незавершеного будівництва, а саме на житловий корпус типу В за НОМЕР_3, загальною розрахунковою площею згідно з робочою документацією 498,1 м2, в об'єкті реконструкції - в оздоровчому комплексі сімейного типу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_2 - на підставі інвестиційного договору №ИД-50В-1 від 03.08.2011 р., укладеного між громадянином ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрінформсервіс" (надалі - ТОВ "Укрінформсервіс").

Після усунення позивачем недоліків адміністративного позову, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.02.2015 р. провадження по справі було відкрито, призначено справу до судового розгляду, залучено Закрите акціонерне товариство "Київгума" (надалі - ЗАТ "Київгума") та ТОВ "Укрінформсервіс" в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

В судове засідання з'явився представник позивача, який позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити з підстав, що були зазначені в позовній заяві, зокрема позивач зазначив, що оскаржуване рішення №18933937 від 29.01.2015 р. є протиправним та таким, що порушує його законні права та інтереси, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений, заяв щодо перенесення розгляду справи або слухання справи за його відсутності до суду не подавав, про причини неявки суду не повідомляв. У письмових запереченнях на позовну заяву представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки, при винесенні оскаржуваного рішення №18933937 від 29.01.2015 р. відповідач діяв у спосіб та в межах, визначених чинним законодавством України, а тому не допустив порушень законних прав та інтересів позивача, а також зазначив, що оскаржуване рішення №18933937 від 29.01.2015 р. було прийняте, оскільки із заявою про державну реєстрацію звернулась неналежна особа, а додані до неї документи не відповідають заявленим правам.

В судове засідання представник третьої особи ЗАТ "Київгума" не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений, заяв щодо перенесення розгляду справи або слухання справи за його відсутності до суду не подавав, про причини неявки суду не повідомляв.

В судове засідання з'явився представник третьої особи ТОВ "Укрінформсервіс", який позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Зважаючи на неявку представників відповідача та ЗАТ "Київгума" в судове засідання, приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, на підставі ст.3 та ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі-КАС України), суд дійшов висновку про можливість перейти до розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши наявні в матеріалах докази, заслухавши пояснення представників позивача та ТОВ "Укрінформсервіс", всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позов, оцінивши докази які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

03.08.2011 р. між ОСОБА_1, як інвестором, та ТОВ "Укрінформсервіс", як емітентом, був укладений Інвестиційний договір №ИД-50В-1 (надалі - Інвестиційний договір №ИД-50В-1), відповідно до умов якого інвестор забезпечує фінансування реконструкції об'єкта нерухомості - корпус типу В в об'єкті реконструкції (оздоровчий комплекс сімейного типу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, що об'єднує об'єкти нерухомості, та для побудови якого емітент залучає грошові кошти інвесторів шляхом випуску облігацій) за № 50, загальною розрахунковою площею згідно робочої документації 498,1 м2, шляхом придбання у власність облігацій (іменна процентна облігація серії „А" номінальною вартістю 0,25 грн.), випущених емітентом, і має право одержати у власність об'єкт нерухомості, розрахувавшись за нього з використанням облігацій, а емітент зобов'язаний здійснити достроковий викуп облігацій для оплати інвестором об'єкта нерухомості на умовах, визначених цим договором. Для реалізації права на придбання об'єкта нерухомості інвестор зобов'язується у визначений цим договором термін набути у власність всю кількість облігацій (3 200 000 облігацій), необхідну для розрахунків за об'єкт нерухомості, передати облігації емітенту для дострокового викупу, а емітент, на умовах визначених цим договором, зобов'язується передати інвестору об'єкт нерухомості та надати інвестору документ/документи, що є підставою для оформлення права власності інвестора на об'єкт нерухомості. Інвестор стає власником майнових прав на об'єкт нерухомості з моменту передачі емітенту для дострокового викупу 99,99% облігацій, необхідних для виконання умов цього договору.

Також, 03.08.2011 р. між ОСОБА_1, як кредитором, ТОВ "Укрінформсервіс", як боржником, та ЗАТ "Київгума", як поручителем, був укладений Договір поруки №ДП-50В, відповідно до умов якого поручитель, що є замовником реконструкції дитячого дошкільного оздоровчого табору під дитячий оздоровчий комплекс сімейного типу на АДРЕСА_1 та отримав всі необхідні дозволи на здійснення такої реконструкції, зобов'язується відповідати за виконання зобов'язань боржника перед кредитором за Інвестиційним договором №ИД-50В-1 у випадку невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобов'язань за Інвестиційним договором №ИД-50В-1.

20.09.2011 р. між ОСОБА_1 та ТОВ "Укрінформсервіс" був підписаний Акт прийому-передачі цінних паперів, відповідно до якого на виконання умов Інвестиційного договору №ИД-50В-1 інвестор передав, а емітент прийняв для дострокового викупу визначені в договорі іменні процентні облігації номінальною вартістю 0,25 грн. кожна, в кількості 3 199 900 штук, загальною номінальною вартістю 799 975,00 грн., що складає 99,99% облігацій необхідних для виконання умов договору.

21.09.2011 р. між ОСОБА_1 та ТОВ "Укрінформсервіс" був підписаний Акт прийому-передачі об'єкту незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 об'єкту "Реконструкція дитячого дошкільного оздоровчого табору під дитячий оздоровчий комплекс сімейного типу" житловий корпус типу В за НОМЕР_3

Крім того, 11.11.2011 р. між ОСОБА_1 та ТОВ "Укрінформсервіс" був підписаний Акт про зарахування зустрічних однорідних вимог за Інвестиційним договором №ИД-50В-1 на суму 799 975,00 грн.

14.01.2015 р. позивач звернувся до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (реєстраційний номер №9764875) для проведення державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 корпус НОМЕР_3.

Згідно Картки прийому заяви №18599586 до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (реєстраційні номер №9764875) ОСОБА_1 були додані наступні документи: копія технічного паспорту, копія паспорту та коду, копія довідки БТІ, копія договору про пайову участь, копія договору оренди землі, копія позитивного висновку від 14.01.2015 р., копія розпорядження КМДА, копія листа погодження, копія дозволу на виконання будівельних робіт, копія дозволу на виконання будівельних робіт, копія витягу з протоколу від 14.01.2015 р., копія рішення КМР, копії 3 актів, копії договору поруки та інвестиційного договору від 14.01.2015 р.

29.01.2015 р. Державним реєстратором Ковальчуком О.Ю. за наслідками розгляду заяви позивача (реєстраційний номер №9764875) було прийняте рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №18933937 (надалі - рішення №18933937), оскільки із заявою звернулася неналежна особа та подані документи не відповідають заявленим правам.

Вважаючи, зазначене вище рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №18933937 таким, що порушує законні права та інтереси позивача, останній звернувся за їх захистом до суду.

Згідно положень ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень:, тау спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень з метою забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначено Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV від 01.07.2004 р. (надалі - Закон №1952-IV), відповідно до абз.1 ч.1 ст.2 якого, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону №1952-IV, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним, особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам, без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям., іноземним державам, а також територіальним, громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Частиною 7 ст. 3 Закону №1952-IV передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах, території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації права власності та інших речових прав, крім випадків, установлених абзацами другим і третім частини п'ятої цієї статті.

Положеннями ст. 6 Закону №1952-IV визначено, що систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав, органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п.1 та п.7 Положення про Державну реєстраційну службу України, затвердженого Указом Президента України №401/2011 від 06.04.2011 р., Державна реєстраційна служба України (Укрдержреєстр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України та входить до системи органів виконавчої влади. Укрдержреєстр є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з питань реалізації державної політики у сферах державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрація передбачена законами, статуту територіальної громади міста Києва, друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності. Укрдержреєстр здійснює свої повноваження безпосередньо та через структурні підрозділи головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, а також районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру.

Пунктом 1 ч.1 ст.8 Закону №1952-IV передбачено, що орган державної реєстрації прав, серед іншого, проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Відповідно до п.1, п.2 та п.8 ч.2 ст.9 Закону №1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Частиною 1 ст.15 Закону №1952-IV визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

У відповідності до ч.7 ст.15 Закону №1952-IV, розгляд заяви про державну реєстрацію обтяжень і прийняття рішення про таку реєстрацію, відмову у державній реєстрації обтяжень або її зупинення проводиться в день надходження заяви та документів, необхідних для державної реєстрації обтяжень.

Згідно положень ч.1 ст.19 Закону №1952-IV, державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до п.3 та п.4 ч.1 ст.24 Закону №1952-IV, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема: із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

При цьому, згідно п.16 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17.10.2013 р. (надалі - Порядок №868), у разі подання документів, необхідних для проведення державної реєстрації речових прав, не в повному обсязі державний реєстратор приймає рішення про зупинення розгляду заяви, яке містить рекомендації щодо усунення обставин, що були підставою для його прийняття.

Як вже було встановлено вище судом, оскаржуване рішення №18933937 було прийняте відповідачем у зв'язку із тим, що із заявою звернулася неналежна особа та подані документи не відповідають заявленим правам. Так, представник відповідача, зокрема, зазначив, що заявником не надано: документів, що підтверджують виконання зобов'язань за Інвестиційним договором №ИД-50В-1; правовстановлюючих документів на об'єкт реконструкції; документів, що підтверджують введення об'єкта в експлуатацію.

При цьому, відповідачем в порушення вимог п.16 Порядку №868 не було прийнято рішення про зупинення розгляду заяви, у зв'язку з поданням документів, необхідних для проведення державної реєстрації речових прав, не в повному обсязі, у зв'язку з чим, Державний реєстратор Ковальчук О.Ю., на думку суду, прийшов до передчасного висновку про те, що із заявою звернулася неналежна особа та подані документи не відповідають заявленим правам, а тому оскаржуване рішення №18933937 є протиправним та підлягає скасуванню.

Водночас, щодо заявленої позовної вимоги про зобов'язання відповідача зареєструвати за позивачем право власності на об'єкт незавершеного будівництва, а саме на житловий корпус типу В за НОМЕР_3, загальною розрахунковою площею згідно з робочою документацією 498,1 м2, в об'єкті реконструкції - в оздоровчому комплексі сімейного типу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_2 - на підставі інвестиційного договору №ИД-50В-1 від 03.08.2011 р., укладеного між громадянином ОСОБА_1 та ТОВ "Укрінформсервіс", суд зазначає наступне.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження державного реєстратора щодо державної реєстрації права власності та інших речових прав, є виключною компетенцією уповноваженого органу.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Таким чином, вищевказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.

Водночас, належною формою захисту прав позивача є зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (реєстраційний номер №9764875 від 14.01.2015 р.) відповідно до вимог чинного законодавства України.

Частиною 1 ст.6 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, завданням адміністративного судочинства є захист саме порушених прав, свобод та інтересів фізичної особи.

Частиною 1 ст.11 КАС України, визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У ч.1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Крім того, в ч.2 ст.72 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на вищевказане суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача. Крім того, відповідно до ст. 94 КАС України, судовий збір підлягає частковому відшкодуванню позивачу.

Керуючись положеннями ст.ст. 2, 17, 71, 86, 158-163, 167, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Ковальчука О.Ю. - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення №18933937 від 29.01.2015 р., котре було прийнято Державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Ковальчуком О.Ю. за результатами розгляду поданої позивачем заяви №9764875 від 14.01.2015 р. (час реєстрації - 09:08:34), яким було відмовлено у державній реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва - житловий корпус типу В за НОМЕР_3, загальною розрахунковою площею згідно з робочою документацією 498,1 м2, в об'єкті реконструкції - в оздоровчому комплексі сімейного типу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_2.

3. Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (реєстраційний номер №9764875 від 14.01.2015 р.) відповідно до вимог чинного законодавства України.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Присудити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) понесені судові витрати в розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп. із Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя Б.В. Санін