Справа № 219/6395/13
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" квітня 2015 р. м. Київ К/800/47812/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Бутенка В.І. (доповідач), Білуги С.В., Пасічник С.С.,

розглянувши в порядку письмового касаційного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області, третя особа - головний державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції Сидоренко О.В., про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У липні 2013 року головний державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції Сидоренко О.В. звернувся до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2011 року у справі №2-а-7438-2011. Цією постановою зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську Донецької області (далі - Управління) здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_4, як особі, що має статус дитини війни, за період з 15 грудня 2010 року по 22 липня 2011 року включно, відповідно до вимог ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» в редакції, яка діяла в цей період, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, з урахуванням фактично здійснених виплат.

Заявник вказував на відсутність фінансування зазначених платежів, що призводить до неможливості виконання судового рішення у спосіб визначений судом.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 7 серпня 2013 року, яку залишено без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 вересня 2013 року, заяву задоволено.

Змінено спосіб і порядок виконання постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області у адміністративній справі №2-а-7438-2011 шляхом стягнення з Управління на користь ОСОБА_4 нарахованої, але не сплаченої суми, а саме: 1 186,82 грн.

В касаційній скарзі Управління просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій з підстав порушення цими судами норм матеріального та процесуального права і прийняти нове рішення про відмову в задоволення заяви про зміну порядку і способу виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною четвертою статті 105 КАС України адміністративний позов може містити як вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, так і стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (пункт 2 частини другої статті 162 КАС України).

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 КАС України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За правилами статті 36 Закону України від 21 квітня 1999 року №606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон №606-ХІV), частини першої статті 263 КАС України відстрочка і розстрочка виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення можливе лише за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо, тощо).

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати це рішення по суті.

Звертаючись до суду про зміну способу і порядку виконання судового рішення, головний державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції Сидоренко О.В. посилався на відсутність належного державного фінансування виплати пенсій, надбавок і підвищень до пенсій, передбачених чинним законодавством, та на положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Зазначені обставини не дають підстав для задоволення подання, адже способи виконання рішення суду слід визначати через ті заходи, які вживаються за для досягнення мети захисту порушених прав та свобод осіб і їх відновлення.

Основні заходи примусового виконання рішень наведені у статті 32 Закону №606-ХІV. Зокрема, до таких відносяться: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; інші заходи, передбачені рішенням.

За наявності обставин, що ускладнюють виконання судових рішень, суд вправі змінити встановлені ним або законом способи і порядок на інші, передбачені законодавством. Проте, суд не може встановити новий спосіб захисту порушеного права, його дії щодо зміни чи встановлення способу і порядку виконання повинні бути спрямовані лише на забезпечення виконання резолютивної частини рішення, відповідати його меті, не спотворювати його змісту.

Як зазначалося вище, єдиною підставою, в тому числі для встановлення способу і порядку виконання рішення, є наявність обставин, що ускладнюють його виконання. Проте ці обставини об'єднуються їх об'єктивним та надзвичайним характером, незалежністю від настання та перебігу волі боржника, причинним зв'язком між настанням цих обставин та ускладненням виконання рішення.

У справі, що розглядається, суд для відновлення права ОСОБА_4 на щомісячну соціальну допомогу, передбачену Законом України від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни», прийняв рішення про зобов'язання управління Пенсійного фонду перерахувати та виплатити соціальну допомогу в установленому законом розмірі, що відповідало заявленим у позові вимогам. Розрахунок суми належної ОСОБА_4 соціальної допомоги за спірний період судами не здійснювався, а тому, змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов'язання виплатити зазначену допомогу на стягнення конкретної суми цієї допомоги, суд змінив постанову по суті, вийшовши при цьому за межі позовних вимог та вирішивши питання, що не були предметом дослідження судами всіх інстанцій при розгляді справи.

Таким чином, зміна на підставі статті 263 КАС способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 КАС при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Тобто, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання органу управління Пенсійного фонду здійснити виплату із зобов'язання на стягнення такої виплати є незаконною.

Саме до такого висновку зводиться правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2014 року (справа №21-394а14), яка згідно зі статтею 244-2 КАС України є обов'язковою для судів при прийнятті рішень в подібних справах.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або проведення додаткової перевірки доказів, обставини встановлені повно та правильно, але допущена помилка в застосуванні норм матеріального права, суд касаційної інстанцій згідно зі статтею 229 КАС України скасовує рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні позову (заяви).

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 229, 230, 231 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області задовольнити.

Ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 7 серпня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 вересня 2013 року скасувати і постановити нову ухвалу.

В задоволенні заяви головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції Сидоренка О.В. про заміну способу і порядку виконання судового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

С.В. Білуга

С.С. Пасічник