Справа № 2а-1970/697/11
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 року м. Київ К/800/61044/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О. В., Леонтович К.Г.,

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою Тернопільської митниці Міндоходів на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року у справі №2а-1970/697/11 за позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до Тернопільської митниці Міндоходів, треті особи: Тернопільська об'єднана податкова інспекція, прокуратура Тернопільської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2011 року суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Тернопільської митниці Міндоходів, треті особи: Тернопільська об'єднана податкова інспекція, прокуратура Тернопільської області, в якому просив: визнати відмову Тернопільської митниці у визнанні податкового боргу безнадійним протиправною; визнати податковий борг позивача з ввізного мита в сумі 131065,98 грн. та податку на додану вартість в сумі 26231,19 грн., який виник на підставі податкових повідомлень Тернопільської митниці від 20.03.2007 року №006, №007 безнадійними; зобов'язати митний орган надати органу державної податкової служби за місцем обліку СПД ОСОБА_1 як платника податків довідку про наявність безнадійного податкового боргу, яку оформити відповідно до вимог Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого Наказом ДПА України від 24.12.2010р. за №1034.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відмова Тернопільської митниці Міндоходів є безпідставною, оскільки, відповідно до пп. 101.2.3 п. 101.2 ст. 101 Податкового кодексу України під терміном "безнадійний" розуміється податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності(1095 днів), при цьому Податковий кодекс України і Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків не містять будь-яких застережень щодо визнання податкового боргу безнадійним при наявності судових процедур. Крім того, наявність судових процедур не є підставою для: стягнення боргу без дотримання строку давності; зупинення відліку строку давності; стягнення боргу при відмові у самостійному погашенні.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року, позовні вимоги задоволені частково. Визнана протиправною відмова Тернопільської митниці у визнанні податкового боргу суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 безнадійним, що викладена в листі від 2 березня 2011 року №8/11-1289. Зобов'язано Тернопільську митницю надати органу державної податкової служби за місцем обліку суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 як платника податків довідку про наявність безнадійного податкового боргу, оформивши її у відповідності до вимог Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого Наказом ДПА України від 24 грудня 2010 року №1034.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями Тернопільська митниця Міндоходів звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Тернопільською митницею податковими повідомленнями від 23 березня 2007 року за №006 та №007 визначені СПД - фізичній особі ОСОБА_1 податкові зобов'язання з податку на додану вартість та ввізному миту на загальну суму 157279,17 грн., які в подальшому позивачем були оскаржені до господарського суду Тернопільської області.

Постановою господарського суду Тернопільської області у справі №12/84-1564 від 25.06.2007р. позов СПД - фізичної особи ОСОБА_1 задоволений та скасовані податкові повідомлення Тернопільської митниці №006 та №007 від 20.03.2007р.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2007р. по справі №22а-3208/07 скасована постанова суду першої інстанції від 25.06.2007р., а в позові СПД ОСОБА_1 відмовлено.

Тернопільською митницею листом від 14.04.2008 року за №8/1-2877 надіслано на адресу Тернопільської ОДПІ подання від 11.04.2008р. №1, №2, а листом від 26.05.2008р. №8/1-3887 надіслано подання за №4, №5 від 26.05.2008р. для здійснення податковим органом заходів з погашення податкового боргу через несплату платником податків узгоджених сум податкових зобов'язань у встановлені терміни.

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 02.10.2008р. та від 20.01.2009р. зупинене виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2007р. у справі №12/84-1564 до закінчення розгляду касаційної скарги СПД ОСОБА_1

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.02.2010 року постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2007р. залишена без змін, а касаційна скарга СПД ОСОБА_1 без задоволення.

Ухвалою Верховного Суду України від 19.05.2010 року скарга СПД ОСОБА_1 про перегляд за винятковими обставинами ухвали Вищого адміністративного суду України від 18.02.2010 року допущена до провадження за винятковими обставинами, виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2007р. та ухвали Вищого адміністративного суду України від 18.02. 2010 року зупинене до розгляду справи по суті.

Постановою Верховного Суду України від 13.03.2012 року в задоволенні скарги СПД ОСОБА_1 про перегляд за винятковими обставинами ухвали Вищого адміністративного суду України від 18.02.2010 року відмовлено.

Позивач 09.02.2011 року на адресу Тернопільської митниці надіслав лист з проханням податковий борг на загальну суму 157279,17 грн., який виник на підставі податкових повідомлень Тернопільської митниці від 20.03.2007р. №006 та №007 визнати безнадійним та з метою його списання звернутися до Тернопільської ОДПІ в порядку, встановленому п. 4.2 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків від 24.12.2010р. №1034 шляхом подання відповідної довідки.

Тернопільська митниця листом від 02.03.2011р. за №8/1.1-1289 відмовила позивачу у визнанні боргу безнадійним з огляду на відсутність правових підстав такого визнання.

Суди першої та апеляційної інстанції задовольняючи позовні вимоги частково, виходили з того, що строк давності в 1095 днів, сплив, а тому відмова Тернопільської митниці у визнанні такого боргу безнадійним є протиправною.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Судами було встановлено, що Тернопільська митниця і податковий орган, з питанням про стягнення спірних сум до суду не звертались.

Податкові повідомлення митниці про нараховані суми в загальному розмірі 157279,17 грн. оскаржив позивач, якому постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2007р. було відмовлено, а відтак виник податковий борг.

Наявність касаційного оскарження позивачем цього рішення та наступні зупинення його Вищим адміністративним судом України, не позбавляли права стягувача у встановлений законом термін звернутися до суду з позовом до СПД ОСОБА_1 про стягнення такого боргу. З позовом про стягнення даних сум звернувся прокурор м. Тернополя.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 23 квітня 2010р. по справі №13/88-1996 задоволений позов прокурора м. Тернополя заявленого в інтересах держави в особі Тернопільської ОДПІ та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державної митної служби України, від імені якої діє Тернопільська митниця про стягнення з СПД ОСОБА_1 до бюджету 131065,98 грн. ввізного мита та 26231,19 грн. податку на додану вартість.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 1 липня 2010р. №13/88-1996 рішення Господарського суду Тернопільської області від 23 квітня 2010 року про стягнення з СПД ОСОБА_1 до бюджету 131065,98 грн. ввізного мита та 26231,19 грн. податку на додану вартість скасоване, а провадження у справі №13/88-1996 припиненк на підставі ч. 1 ст. 80 ГПК України в зв'язку з непідвідомчістю даного спору господарському суду.

Згідно ст. 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг. Під терміном "безнадійний" розуміється, крім іншого, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.

Щоквартальне списання безнадійного податкового боргу здійснюють органи державної податкової служби в порядку, встановленому центральним органом державної податкової служби.

Наказом ДПА України №1034 від 24.12.2010 року, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.12.2010 року за №1429/18724 затверджений Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків (надалі Порядок №1034).

Згідно підпункту 2.1.3 п. 2.1 Порядку №1034 під терміном "безнадійний" податковий борг слід розуміти податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 Податкового кодексу України.

Пунктом 3.1 Порядку №1034 передбачено, що визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами державної податкової служби, здійснюється: на підставі даних автоматизованої інформаційної системи (далі - АІС), за станом на день виникнення безнадійного податкового боргу; за даними довідки відповідного контролюючого органу про наявність безнадійного податкового боргу на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Положеннями п. 3.2 Порядку №1034 встановлено, що у випадку, визначеному в підпункті 2.1.3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається дата прийняття рішення керівника контролюючого органу.

Пунктом 4.4 Порядку №1034 встановлено, що у випадку, передбаченому підпунктом 2.1.3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган державної податкової служби здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пунктів 4.2, 4.3 розділу IV цього Порядку.

Згідно п. 4.2 згаданого Порядку, за результатами розгляду відповідних документів з метою списання безнадійного податкового боргу контролюючий орган за місцем обліку такого боргу (якщо контролюючий не є органом державної податкової служби) звертається до органу державної податкової служби за місцем обліку платника податків.

До звернення додаються: довідка про наявність безнадійного податкового боргу, яку оформлено на бланку відповідного контролюючого органу за формою згідно з додатком 1; копії документів, згідно з якими податковий борг визнаний безнадійним.

Пунктом 102.4. ст. 102 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у п. 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Як встановлено судами попередніх інстанцій поданнями Тернопільської митниці від 11.04.2008р. №1, №2 та №4, №5 від 26.05.2008р., податковий борг СПД ОСОБА_1 з ввізного мита в сумі 131065,98 грн. та податку на додану вартість в сумі 26231,19 грн. виник 08.01.2008р.

Виходячи з положень п. 102.4. ст. 102 Податкового кодексу України строк давності протягом якого міг бути стягнутий з СПД ОСОБА_1 податковий борг з ввізного мита в сумі 131065,98 грн. та податку на додану вартість в сумі 26231,19 грн. закінчився 8 січня 2011 року.

Згідно п. 5.2 ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" в редакції чинній на дату виникнення податкового боргу, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України постанова чи ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Таким чином, зупинення виконання судового рішення не змінює порядку набрання цим рішенням законної сили, а з моменту проголошення ухвали суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні позову про скасування податкових повідомлень зобов'язання визначені ними є узгодженими.

За наведених обставин вірним є висновок судів стосовно того, що посилання Тернопільської митниці на зупинення Вищим адміністративним судом України та Верховним Судом України виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2007р. та не закінчення судових процедур, як на підставу відмови у позові, не заслуговують на увагу.

До 01.01.2011 року строки стягнення податкового боргу визначалися пп. 15.2.1 п. 15.2 ст. 15 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами". З 01.01.2011 року строки давності та їх застосування визначені ст. 102 Податкового кодексу України.

Пунктом 102.2 даної статті визначено випадки, які надають право на стягнення податку без дотримання строку давності, визначеного у частині першій цієї статті, а пунктом 102.3 встановлено випадки зупинення відліку строку давності.

Оскарження грошових зобов'язань, в зв'язку з відмовою у самостійному погашенні яких виник податковий борг, а також зупинення виконання судових рішень не є підставою для стягнення податкового боргу без дотримання строку давності чи для зупинення його відліку. Отже, зупинення виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2007р. по справі №22а-3208/07 не забороняло стягнення боргу в судовому порядку.

Враховуючи вищенаведене суди першої та апеляційної інстанцій дійшли до вірних висновків про протиправність відмови Тернопільської митниці у визнанні податкового боргу позивача безнадійним, що викладена в листі від 2 березня 2011 року №8/11-1289.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Тернопільської митниці Міндоходів відхилити.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року у справі №2а-1970/697/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 - 239-1 КАС України.

Судді: