Справа № 522/27104/13-а
Суддя: Єршова Л. С.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/522/441/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Єршової Л.С.,

при секретарі - Ларіній Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа - ТОВ «Ханбер», про визнання незаконним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси із адміністративним позовом, уточненим 25.11.2014 року (а.с.84-89, т.1), до Одеської міської ради, у якому просила визнати незаконним та скасувати рішення Одеської міської ради за № 2878-VІ «Про надання дозволу товариству з обмеженою відповідальністю «ХАНБЕР» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, орієнтовною площею 0,2651 га, за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва багатоквартирного жилого будинку з підземним паркінгом і вбудованими громадськими приміщеннями» від 19.02.2013 року, що не відповідає вимогам Закону та порушує її інтереси.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що поруч з ділянкою, на розробку проекту якої Одеська міська рада надала дозвіл, знаходиться квартира, що належить їй на праві спільної приватної власності, загальною площею 17,7 кв.м., житловою площею 12,4 кв.м., відображених у технічному паспорті від 28 жовтня 2004 року. Сусідніми з квартирою АДРЕСА_1. Земля під цим будинком знаходиться у праві власності власників будинку по закону, оскільки ст. 120 Земельного Кодексу закріплює одночасний перехід до набувача права власності на земельну ділянку і розташовану на ній нерухомість: до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Будинок одноповерховий, вся земля під квартирами знаходиться у користуванні мешканців. Разом з тим, у спільному користуванні мешканців дому перебуває також двір, що є прибудинковою територією, який слугує для вільного доступу кожного із співвласників до своєї квартири та для обслуговування квартир будинку. Можливості заїзду до домоволодіння, інакше як через двір спільного користування, немає.Починаючи з 2005 року ТОВ «ХАНБЕР» починає скуповувати всі квартири будинків АДРЕСА_1 та будинку АДРЕСА_2. У 2007 році цей процес завершився та таким чином були скуплені майже всі квартири, окрім квартири №9, що належить позивачу. Заволодівши квартирами вищевказаних будинків, ТОВ «ХАНБЕР» зруйнувало їх та на даний момент на місці всіх квартир, якими володіє товариство, знаходиться пустир, про що свідчить Лист Державної інспекції сільського господарства в Одеській області. У 2013 році ТОВ «ХАНБЕР», з метою оформлення земельної ділянки, звернулося до Одеської міської ради з проханням надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, орієнтовною площею 0,2651 га, за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва багатоквартирного жилого будинку з підземним паркінгом і вбудованими громадськими приміщеннями.Рішенням Одеської міської ради № 2878-VI від 19.02.2013 року було надано дозвіл ТОВ «ХАНБЕР» на розробку проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки. Але Одеською міською радою не було враховано те, що у площу земельної ділянки, яку ТОВ «ХАНБЕР» має намір відвести, була включена прибудинкова територія будинку АДРЕСА_1, в якому мешкає сім'я ОСОБА_1, члени якої є власниками квартири № 9. Оскільки двір спільний та не був розділений, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою прямо зачіпає та обмежує права та охоронювані законом інтереси позивача.Таким чином, в результаті прийняття оскаржуваного рішення суб'єктом владних повноважень, порушується охоронюваний законом інтерес позивача щодо способу використання земельної ділянки, яка є прибудинковою територією мешканців будинкуАДРЕСА_1, та призначена для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, користування належним чином житловим будинком та прибудинковою територією, через яку був встановлений прохід.

Під час розгляду справи до участі у справі було залучено третю особу - ТОВ «Ханбер».

Представник позивача з'явився у судове засідання та просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача з'явився у судове засідання та заперечував проти задоволення зазначеного позову.

Представник третьої особи - ТОВ «Ханбер», у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення сторін по справі, розглянувши подані документи та матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що19.02.2013 року рішенням Одеської міської ради № 2878-VI було надано дозвіл ТОВ «ХАНБЕР» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, орієнтованою площею 0,2651 га, за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва багатоквартирного жилого будинку з підземним паркінгом і вбудованими громадськими приміщеннями.

Відповідно до п.2 вказаного рішення, ТОВ «ХАНБЕР» було зобов'язано надати до Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради розроблений та погоджений у встановленому законом порядку проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у термін не більш 3-х місяців з моменту прийняття цього рішення.

Поруч з ділянкою, на розробку проекту якої Одеська міська рада надала дозвіл, знаходиться квартира, що належить ОСОБА_1 на праві спільної приватної власності, загальною площею 17,7 кв.м., житловою площею 12,4 кв.м., відображених у технічному паспорті від 28 жовтня 2004 року (копія технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1, від 28 жовтня 2004 року, свідоцтва про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1, від 9 березня 1995 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 грудня 2004 року) (а.с.22-27, т.1). Разом з позивачем в цій квартирі постійно мешкають її родичі: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6. (а.с.21, т.1).

На думку позивача, Одеською міською радою не було враховано те, що у площу земельної ділянки, яку ТОВ «ХАНБЕР» має намір відвести, була включена прибудинкова територія будинку АДРЕСА_1, в якому мешкає сім'я ОСОБА_5, члени якої є власниками квартири № 9. Оскільки двір спільний та не був розділений, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою прямо зачіпає та обмежує права та охоронювані законом інтереси позивача.

При цьому, ОСОБА_1 не надала суду жодних документів, що підтверджують наявність у неї права власності або права користування відповідною земельною ділянкою.

Згідно з ч. 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування , їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно ст.12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, в тому числі, розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

За правилами ч.1 ст.123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Як передбачено ч.ч.2, 3 ст.123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою. Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи відповідно до закону (ч.4 ст.123 Кодексу).

Згідно ч.6 ст.123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (ч.13 ст.123 Земельного кодексу України).

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, оскаржуваним рішенням Одеської міської ради було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, питання надання або передачі земельної ділянки у користування даним рішенням не вирішувалось. Надання дозволу на розробку проектної документації, є начальною стадією підготовки документів, необхідних для розгляду поставленого перед органом місцевого самоврядування питання виділення землі, даний етап, як передбачена законом процедура, є початковим.

Посилання позивача, на те що оскаржуване рішення Одеської міської ради від 19.02.2013р. № 2878 - VI унеможливлює доступ сім'ї ОСОБА_1 до власної оселі є необґрунтованим, оскільки вказаним рішенням будь - яких прав на користування земельною ділянкою третім особам Одеською міською радою не надавалось.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 18, 71,158 -163, 167 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа - ТОВ «Ханбер», про визнання незаконним та скасування рішення, - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л. С. Єршова

15.04.2015