Справа № 2а/0370/125/12
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2015 р. м. Київ К/800/49620/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.
розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою Управління агропромислового розвитку Луцької районної державної адміністрації на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 07.02.2012р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2013р. у справі № 2а/0370/125/12 за позовом Державної фінансової інспекції у Волинській області до Управління агропромислового розвитку Луцької районної державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом про зобов'язання виконати вимоги Контрольно-ревізійного управління у Волинській області, викладені в листі від 20.07.2011 року за №03-070-14-14/4376 «Про усунення виявлених порушень».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в червні 2011 року КРУ у Волинській області (правонаступником якого є позивач) проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності УАР Луцької РДА за 2010 рік, про що складено акт №070-22/011. В ході ревізії було встановлено, що в порушення законодавства сільгоспвиробниками району при поданні пакету документів для одержання дотації з державного бюджету за вирощування цукрових буряків в якості документів, які мали б засвідчувати сортові та посівні якості імпортованого насіння цукрових буряків подано на розгляд комісії не сертифікати на насіння цукрового буряка або сертифікат на насіння України, а сертифікати відповідності, які не засвідчують сортові якості насіння, внаслідок чого ними безпідставно одержано фінансову підтримку за рахунок коштів державного бюджету в загальній суму 797250,00 грн. У зв'язку з цим, 20.07.2011 року позивачем на адресу відповідача надіслано лист « 03-070-14-14/4376 «Про усунення виявлених порушень», а саме, про зобов'язання відповідачем вжити заходів щодо повернення вищезазначених коштів. Проте така вимога відповідачем виконана не була.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 07.02.2012р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2013р., позов задоволено. Зобов'язано Управління агропромислового розвитку Луцької районної державної адміністрації виконати вимоги Контрольно-ревізійного управління у Волинській області, викладені в листі №03-070-14-14/4376 від 20.07.2011 року «Про усунення виявлених порушень».

Не погоджуючись з постановою Волинського окружного адміністративного суду від 07.02.2012р. та ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2013р. Управління агропромислового розвитку Луцької районної державної адміністрації звернулась з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на те, що при прийнятті зазначених судових рішень було порушено норми матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги та заперечення на касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, КРУ у Волинській області проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Управління агропромислового розвитку Луцької РДА за 2010 рік, про що складено акт ревізії №070-22/011 від 25.06.2011 року, який підписаний заступником голови та головним бухгалтером Управління агропромислового розвитку Луцької РДА.

В акті ревізії зафіксовано, що відповідачем в порушення підпункту 4 пункту 7 Порядку використання коштів Стабілізаційного фонду для державної підтримки виробництва продукції рослинництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.09.2010 року №897, сільгоспвиробникам Луцького району було надано фінансову підтримку в сумі 797 250,00 грн. за вирощені у 2010 році цукрові буряки, які підтверджено сертифікатами відповідності, а не сертифікатами на насіння цукрового буряка або сертифікатами на насіння України. Цими сільгоспвиробниками району на імпортоване насіння подано на розгляд комісії не сертифікати на насіння цукрового буряка або сертифікати на насіння України, а сертифікати відповідності, які згідно статті 1 Закону України «Про підтвердження відповідності» не засвідчують сортові якості насіння, а тому обіг насіння з сертифікатами відповідності суперечить статті 21 Закону України «Про насіння та садивний матеріал», і не можуть бути застосовані при введенні його в обіг.

За результатами ревізії позивачем 20.07.2011 року на адресу відповідача надіслано лист за №03-070-14-14/4376 «Про усунення виявлених порушень», в якому вимагалось вжити заходів щодо повернення до Державного бюджету коштів на загальну суму 797250 грн., а саме, з СТзОВ «Романів» - 80000 грн., ФГ «Бауер-Плюс» - 10250 грн., СГПП «Дружба» - 53500 грн., СГТОВ «Лище» - 47000 грн., СВК «Урожай» - 80000 грн., СГПП «Рать» - 101000 грн., СГТзОВ «Городище» - 400000 грн., ФГ «Марія» - 8500 грн., ФГ «Кльоц» - 2000 грн., СГПП «Злагода» - 11000 грн., СГПП «Олімп» - 4000 грн., як таких, що не подали повного пакету документів на одержання дотації на посів цукрових буряків в межах квоти «А», у зв'язку з чим не мали права на отримання фінансової підтримки. Про вжиті заходи вимагалось повідомити до 12.08.2011 року. Однак, вимоги згаданого листа КРУ у Волинській області, відповідачем не виконані.

Розглядаючи справу та задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що приписи Закону України «Про насіння і садивний матеріал» визначають, що усі партії насіння і садивного матеріалу призначені для реалізації повинні мати сертифікати, що засвідчують їх сортові та посівні якості. Між тим, сертифікат відповідності не засвідчує сортових якостей насіння.

Однак колегія суддів вважає такі висновки судів передчасними, враховуючи наступне.

Відповідно ст. 2 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу" (в редакції на час ухвалення судового рішення) головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення державного фінансового аудита, перевірки державних закупівель та інспектування.

Порядок проведення державною контрольно-ревізійною службою державного фінансового аудиту та інспектування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Для підтвердження виявлених в ході операційного аудиту фактів порушення законодавства та належного їх документування контролюючий орган забезпечує проведення ревізії відповідно до Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550.

Пунктом 35 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550, визначено, що виявлені допущені об'єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції служби, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Відповідно до п. 46 Порядку якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом служби у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно із п. 49 Порядку у разі коли діями чи бездіяльністю працівників об'єкта контролю державі або підконтрольній установі заподіяна матеріальна шкода, орган служби ставить вимоги перед керівником об'єкта контролю та органом його управління щодо пред'явлення цивільних позовів до винних осіб.

Отже, встановивши, що державному підприємству завдано шкоду, управління ставить вимоги перед керівником об'єкта контролю та органом його управління щодо пред'явлення цивільних позовів до винних осіб.

Крім того, пунктом 50 Порядку встановлено, що за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи служби вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об'єктів контролю; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи згідно із статтею 19 Конституції України зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із змісту вказаних положень законодавства вбачається, що відповідач здійснює фінансовий контроль за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності. Відповідний контроль здійснюється шляхом проведення ревізії. У випадку встановлення порушень законодавства, відповідач має право пред'являти письмову вимогу щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства. Зміст вимоги відповідача повинен узгоджуватися з приписами чинного законодавства, що, зокрема, означає те, що вимога повинна містити вичерпну вказівку підконтрольному суб'єкту щодо вчинення дій, які відповідно до норм законодавства будуть направлені на усунення порушених вимог закону.

Дослідивши лист-вимогу від 20.07.2011 року за №03-070-14-14/4376 «Про усунення виявлених порушень», колегія суддів прийшла до висновку, що він прийнятий з порушенням вимог законодавства.

Так, зміст пред'явленої позивачу вимоги вказує на те, що відповідач зобов'язує позивача вжити заходів щодо повернення до Державного бюджету коштів.

Між тим, відповідач не вказує на те, якою нормою закону (підзаконного акту) передбачено відновлення порушених вимог законодавства саме в такий спосіб, як і не зазначає норму закону, яка надає йому повноваження вимагати від підконтрольних суб'єктів вчинити будь-які дії, що стосуються інших суб'єктів господарювання.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що відшкодування збитків, завданих державі, тобто фактично захист права держави, порушеного діями об'єкта контролю, може відбуватись лише в порядку позовного провадження, під час якого суд перевіряє і оцінює всі обставини, необхідні для встановлення наявності підстав для стягнення збитків.

Таким чином, про виявлені під час ревізії збитків фінансова інспекція зобов'язана зазначити про це в акті перевірки, однак ці збитки не можуть бути примусово відшкодовані шляхом зобов'язання сторони забезпечити стягнення чи повернення коштів.

За висновком колегії суддів, виявлені в ході ревізії збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Таким чином, оскільки обставини справи встановлені з достатньою повнотою, але судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, вони підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 229, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

Постановила:

Касаційну скаргу Управління агропромислового розвитку Луцької районної державної адміністрації задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 07.02.2012р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2013р. скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові Державної фінансової інспекції у Волинській області до Управління агропромислового розвитку Луцької районної державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: