Справа № 808/1166/15
Суддя: Шара Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року о 09 год. 20 хв.Справа № 808/1166/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Шари І.В.

за участю секретаря судового засідання Панасенка О.О.

представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя

до ОСОБА_1, м. Запоріжжя

про стягнення суми переплати пенсії

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) надійшов позов від Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому позивач просить стягнути на його користь з відповідача суму надміру виплаченої пенсії з 01.04.2012 по 31.08.2012 та з 01.03.2013 по 31.08.2013у розмірі 7146,40 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим приписами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зазначає, що відповідач з 01.02.2010 отримує пенсію по втраті годувальника. При призначенні пенсії відповідачем надавались довідки про навчання в Запорізькому гідроенергетичному коледжі Запорізької державної інженерної академії. Після досягнення 18 років, з 01.09.2011 відповідач був зарахований до вищого навчального закладу - Запорізької державної інженерної академії та продовжував отримувати пенсію по втраті годувальника. Проте відповідача відраховували з навчального закладу та поновлювали і зараховували, що відповідно до приписів ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позбавляє права на отримання пенсії по втраті годувальника. Проте, ОСОБА_1 не повідомив позивача про вказані відрахування з навчального закладу та продовжував отримувати пенсію по втраті годувальника, що призвело до переплати пенсію відповідачу у загальній сумі 10566,00 грн. Позивач вказує, що з пенсії відповідача за його особистою заявою та Рішенням комісії №31 від 20.11.2013 було утримано 419,60 грн., та самостійно частково погашено суми переплати пенсії у розмірі 3000,00 грн. У зв'язку з викладеним загальна сума переплати пенсії склала 7146,40 грн., яка добровільно відповідачем не сплачена.

Представник позивача 08.04.2015 через канцелярію суду подав заяву, про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач проти позову не заперечив, про що свідчить відмітка з його підписом на вищевказаній заяві.

Згідно з ч. 1 ст.41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши інші наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Як встановлено матеріалами адміністративної справи, відповідно до Розпорядження №143143 від 20.01.2010 ОСОБА_1 (особа до 23 років, яка навчається в навчальному закладі) з 01.02.2010 призначено пенсію по втраті годувальника.

Згідно Довідки Запорізького гідроенергетичного коледжу Запорізької державної інженерної академії від 17.12.2009 №813, ОСОБА_1 був студентом 3 курсу по спеціальності БМО-07 (а.с.9).

Судом з Довідки Запорізької державної інженерної академії №127 від 23.10.2013 встановлено, що ОСОБА_1 навчався на 2 курсі за спеціальністю машинобудування за контрактом денної форми навчання. Також з цієї довідки та довідки Запорізької державної інженерної академії №01-28/296 від 27.02.2014 встановлено, що: ОСОБА_1 навчався з ЗДІА з 01.09.2010 по 02.02.2011, відрахований наказом №26-ст від 08.02.2011; поновлений в ЗДІА з 12.07.2011 наказом№91-ст від 12.07.2011, навчався в ЗДІА з 12.07.2011 по 02.03.2012, відрахований наказом №43-ст від 13.03.2012; поновлений наказом №183-ст від 29.08.2012, навчався в ЗДІА з 01.09.2012 по 11.02.2013, відрахований з 11.02.2013 наказом №53-ст від 14.02.2013; поновлений з 01.09.2013 наказом №313-ст від 04.09.2013 (а.с.10).

Відповідно до Довідки (а.с.13) у ОСОБА_1 за період з 01.04.2012 по 31.08.2012 та з 01.03.2013 по 31.08.2013 виникла переплата у розмірі 10566,00 грн. у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 своєчасно не повідомив УПФУ в Хортицькому районі про академічні відпустки.

18.11.2013 відповідачем до позивача подана заява про утримання утвореної переплати пенсії, у зв'язку з несвоєчасним повідомленням про академвіпустки (а.с.11).

Відповідно до Рішення Комісії Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя №31 від 20.11.2013, вирішено утримувати з ОСОБА_1 надмірно виплачену пенсію по 20% до повного погашення заборгованості (а.с.12).

В матеріалах адміністративної справи наявна довідка позивача №555 від 23.02.2015 про розмір нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 пенсії з лютого 2010 року по січень 2014 року (а.с.16-17).

Отже, судом з'ясовано, що за відповідачем обліковується заборгованість у сумі 7146,40 грн., яка до теперішнього часу не сплачена, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду із цим позовом.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон України №1058-IV), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

За правилами ст. 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон України «Про пенсійне забезпечення») пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Стаття 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює такі види державних пенсій:

а) трудові пенсії:

за віком;

по інвалідності;

в разі втрати годувальника;

за вислугу років.

Відповідно до ст. 9 Закону України №1058-IV за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

За приписами ст. 5 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на соціальну пенсію мають усі непрацездатні громадяни на умовах, що визначаються цим Законом.

Соціальні пенсії призначаються і виплачуються непрацюючим громадянам, крім інвалідів з дитинства, при відсутності права на трудову пенсію дітям - у разі втрати годувальника (пункт "а" статті 37) (ст. 93 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Стаття 96 Закону України «Про пенсійне забезпечення» говорить, що при призначенні та виплаті соціальних пенсій застосовуються відповідно статті 1, 80-91, 102-104 цього Закону.

Згідно ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). При цьому дітям пенсії призначаються незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Непрацездатними членами сім'ї вважаються, зокрема, діти, брати, сестри й онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років, при цьому брати, сестри й онуки - за умови, якщо вони не мають працездатних батьків.

За правилами ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім'ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 36 Закону України №1058-IV непрацездатними членами сім'ї вважаються діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

За приписами ч.3 ст. 36 Закону України №1058-IV до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Стаття 47 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що пенсія в разі втрати годувальника встановлюється на весь період, протягом якого член сім'ї померлого вважається непрацездатним згідно з статтею 37 цього Закону, а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", - довічно.

Частиною 1 ст. 38 Закону України №1058-IV також передбачено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім'ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

За приписами ст.102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Враховуючи вищевикладене та обставини справи судом встановлено, що відповідачем порушено приписи Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки, як свідчать матеріали адміністративної справи, ОСОБА_1 не повідомив Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя про академічні відпустки (відрахування з вищого навчального закладу), та не заперечує проти цих обставин.

На момент розгляду спору відповідач суму надміру виплаченої пенсії з 01.04.2012 по 31.08.2012 та з 01.03.2013 по 31.08.2013у розмірі 7146,40 грн. не сплатив, проти позову не заперечив.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Під час розгляду справи відповідач доказів сплати заборгованості не надав, проти позову не заперечив, доводи позивача не спростував.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до приписів частини 4 статті 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 2, 4, 7-12, 69-71, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму надміру виплаченої пенсії з 01.04.2012 по 31.08.2012 та з 01.03.2013 по 31.08.2013у розмірі 7146,40 грн. (сім тисяч сто сорок шість гривень 40 копійок) на користь Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя (69076, м. Запоріжжя, вул. Запорізького козацтва, 25-а, р/р 1081 в філії Запорізьке обласне управління ТДВ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, ).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Шара