Справа № 826/20640/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27 березня 2015 року 15 год. 15 хв. № 826/20640/14

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Данилишин В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" Пантіної Любові Олександрівни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом, 26 грудня 2014 року надійшов позов до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач-1) та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" (далі - ПАТ "Старокиївський банк") Пантіної Любові Олександрівни (далі - відповідач-2) про:

- визнання протиправним та скасування рішення відповідача-2 у частині визнання нікчемними усіх трансакцій та договорів банківського вкладу № 05/1079-2014 та банківського рахунку № 49079 від 20 травня 2014 року, укладених позивачем та ПАТ "Старокиївський банк", оформленого наказом від 29 серпня 2014 року № 61;

- зобов'язання відповідача-2 включити позивача до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок відповідача-1, та надати відповідну інформацію відповідачу-1;

- зобов'язання відповідача-1 включити позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ "Старокиївський банк" за рахунок відповідача-1;

- зобов'язання відповідача-1 та відповідача-2 вжити заходів та здійснити дії щодо відшкодування позивачу коштів за вкладом за рахунок відповідача-1.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки дії відповідачів суперечать нормам законодавства та, як наслідок, порушують права і законні інтереси позивача як вкладника.

Ухвалою від 05 січня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

До суду 19 січня 2015 року через канцелярію надійшла письмова заява представника позивача про зміну предмету позову, у якій містилось прохання визнати протиправними дії відповідача-2 щодо не включення позивача до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок відповідача-1, зобов'язати відповідача-2 включити позивача до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок відповідача-1, та надати відповідну інформацію відповідачу-1, а також зобов'язати відповідача-1 та відповідача-2 вжити заходи та здійснити дії щодо відшкодування позивачу коштів за вкладом за рахунок відповідача-1. Вказану заяву судом, відповідно до ст. 137 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято та долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки дії відповідачів суперечать нормам законодавства та, як наслідок, порушують права і законні інтереси позивача як вкладника.

У ході судового розгляду справи представники позивача підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх повністю, а представники відповідача-1 та відповідача-2 не визнали позовні вимоги та просили відмовити у їх задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 10 лютого 2015 року судом, відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

До суду 12 лютого 2015 року через канцелярію від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення по суті позову, які судом долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Як з'ясовано у ході судового розгляду справи та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, між позивачем, як вкладником, та ПАТ "Старокиївський банк", як банком, укладено договір банківського вкладу № 05/1079-2014 від 20 травня 2014 року, за умовами якого банк відкриває вкладнику вкладний (строковий) рахунок "надійний" у гривні, а вкладник вносить на цей рахунок грошові кошти у розмірі 190000,00 грн.

Згідно квитанції від 20 травня 2014 року, позивачем внесено на банківський рахунок грошові кошти у розмірі 190000,00 грн.

Крім того, між позивачем, як клієнтом, та ПАТ "Старокиївський банк", як банком, укладено договір банківського рахунку № 49079 від 20 травня 2014 року, за умовами якого, банк відкриває клієнту банківський поточний рахунок у гривні "Рахунок" та здійснює за ним банківські операції.

Згідно виписки відділення № 2 ПАТ "Старокиївський банк" від 11 вересня 2014 року, залишок коштів на рахунку позивача становить 192342,00 грн.

Постановою правління Національного банку України від 17 червня 2014 року № 365 ПАТ "Старокиївський банк" віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції відповідача-1 прийнято рішення від 17 червня 2014 року № 50 про виведення ПАТ "Старокиївський банк" з ринку та запровадження тимчасової адміністрації, яким призначено уповноваженою особою відповідача-1 на тимчасову адміністрацію ПАТ "Старокиївський банк" Пантіну Любов Олександрівну.

В подальшому, постановою правління Національного банку України від 11 вересня 2014 року № 563 відкликано банківську ліцензію ПАТ "Старокиївський банк".

Рішенням виконавчої дирекції відповідача-1 від 17 вересня 2014 року № 92 розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Старокиївський банк" та призначено відповідача-2.

У зв'язку з викладеним, позивачем до відповідача-2 подано заяву про видачу коштів у розмірі 192342,00 грн.

Так, згідно з ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 26, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон), Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону, Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

З аналізу викладених норм вбачається, що відповідач-2 наділений повноваженнями щодо формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок відповідача-1, з урахуванням обставини, передбаченої ч. 2 ст. 26 Закону.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 38 Закону, протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Оскаржуваним наказом зупинено перерахування/виплату за транзакціями і правочинами та визнано нікчемними всі транзакції та правочини (договори) згідно з переліком, до якого входять договори № 05/1079-2014 та № 49079.

Рішення про визнання нікчемними правочинів, укладених з позивачем, вмотивовано тим, що кошти на рахунок позивача надійшли внаслідок "перекидання коштів" з рахунків інших клієнтів.

Проте, як вже зазначено вище, факт внесення позивачем грошових коштів на рахунок підтверджується відповідною квитанцією.

Таким чином, твердження відповідача-2 проте, що грошові кошти на рахунок, відкритий на ім'я позивача, надходили внаслідок "перекидання коштів" з рахунків інших клієнтів, є необґрунтованим.

Відповідачем-2 не надано доказів наявності інших підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону, внаслідок яких правочини позивача з ПАТ "Старокиївський банк" є нікчемними.

З урахуванням викладеного, оскаржуваний наказ в частині визнання договорів № 05/1079-2014 та № 49079 нікчемними правочинами є протиправним та підлягає скасуванню.

Протиправність оскаржуваного наказу у вказаній частині прямо вказує на наявність підстав для зобов'язання відповідача-2 включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ "Старокиївський банк" за рахунок відповідача-1.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання відповідача-1 включити позивача в загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Старокиївський банк" за рахунок відповідача-1, а також зобов'язання відповідача-1 та відповідача-2 вжити заходи та здійснити дії щодо відшкодування позивачу коштів за вкладом за рахунок відповідача-1, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону, протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з п. 2 розділу IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції відповідача від 09 серпня 2012 року № 14 (далі - Положення), Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Тобто, загальний реєстр вкладників формується відповідачем-1 виключно на підставі переліку вкладників, складеного відповідачем-2, а виплати відшкодування коштів вкладникам відповідачем-1 здійснюються на підставі затвердженого реєстру.

На час постановлення даного судового рішення відсутні спірні правовідносини безпосередньо між позивачем та відповідачем-1 щодо включення позивача до загального реєстру вкладників, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у вказаній частині.

Відповідач-1 не допустив будь-якої протиправної бездіяльності стосовно не включення даних про позивача до загального реєстру, оскільки відповідач не володів і не повинен був володіти додатковою інформацією про позивача, окрім тієї що міститься у переліку вкладників.

Суд зазначає, що єдиною підставою для включення позивача до загального реєстру є наявність інформації про позивача у складеному відповідачем-2 переліку вкладників або у наданій відповідачем-2 додатковій інформації про вкладників.

Відповідно до п. 6 розділу ІІІ Положення, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" Пантіної Любові Олександрівни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У зв'язку з тим, що позивачем не заявлено вимогу про стягнення судового збору за рахунок бюджетних коштів, суд не присуджує на користь позивача здійснені ним судові витрати відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" Пантіної Любові Олександрівни від 29 серпня 2014 року № 61 у частині визнання нікчемними правочинами договору банківського вкладу № 05/1079-2014 та договору банківського рахунку № 49079, укладених 20 травня 2014 року із ОСОБА_1.

3. Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" Пантіну Любов Олександрівну включити ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у публічному акціонерному товаристві "Старокиївський банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та надати відповідну інформацію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

4. Позов в іншій частині залишити без задоволення.

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин