Справа № 802/112/15-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/112/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Жернаков М.В.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

15 квітня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Граб Л.С. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Александрової К.В.,

представника відповідача Прокопюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Енерготрейдсервіс" до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Енерготрейдсервіс" звернулося до суду з позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування повідомлення-рішення від 13.01.2015 № 000072205.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на помилковість висновків податкового органу щодо не проведення господарських операцій з контрагентами TOB "Пазл-Строй" (код ЄДРПОУ - 38545801) за липень 2014 року та TOB "TM Комфорт Плюс" () за серпень 2014 року, оскільки зазначені правочини повністю підтверджені всіма необхідними первинними документами, є реальними і укладені в межах господарської діяльності товариства.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення за формою "Р" від 13.01.2015 № 000072205, прийняте Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області, яким визначено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за основним платежем у сумі 55000 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 13750 грн.

Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції рішенням відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі Вінницька ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області порушує питання про скасування постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 у справі №802/112/15-а та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову. Аргументуючи доводи апеляційної скарги відповідач вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки в оскарженій постанові викладені лише доводи та докази сторони, на користь якої прийнято рішення, що є порушенням статті 7 КАС України щодо рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом.

Позивач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи до суду апеляційної інстанції свого уповноваженого представника не направив, та не скористався правом регламентованим положеннями статті 191 КАС України щодо надання письмових заперечень на апеляційну скаргу відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи представника відповідача на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи, які знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи.

З 22.12.2014 по 24.12.2014 Вінницька ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області на підставі наказу № 409 від 22.12.2014 та направлення на перевірку № 342/22 від 22.12.2014 провела документальну позапланову виїзну перевірку TOB "Енерготрейдсервіс" (з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування податку на додану вартість за взаєморозрахунками з контрагентами TOB "Пазл-Строй" (код ЄДРПОУ - 38545801) за липень 2014 року та TOB "TM Комфорт Плюс" () за серпень 2014 року.

За результатами перевірки складений акт від 26.12.2014 № 372/22-05/36474184.

Відповідно до висновків акта перевірки встановлено, що TOB "Енерготрейдсервіс" в порушення вимог п. 198.1, п. 198.2, п.1 98.6 ст. 198, п. 200.1 п. 200.2 ст. 200 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) занизив податок на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 55000 грн., в т.ч. за липень 2014 року на суму 25000 грн. - (податкова декларація з податку на додану вартість вх. № від 08.08.2014), за серпень 2014 року на суму 30000 грн. - (податкова декларація з податку на додану вартість вх. № від 22.09.2014.

На підставі висновків акта перевірки 13.01.2015 Вінницька ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області прийняла податкове повідомлення-рішення за формою "Р" № , яким визначено суму грошового зобов'язання за основним платежем 55000 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 13750 грн.

З прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивач не погоджується, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, в зв'язку з чим звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним, оскільки висновки відповідача щодо порушення позивачем податкового законодавства є необґрунтованими та безпідставними.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, Податкового кодексу України, Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

В апеляційній скарзі Вінницька ОДПІ ГУ ДФІ у Вінницькій області вказує, що оскаржене повідомлення-рішення є правомірним, так як позивачем за липень 2014 року отримано податкові накладні від постачальника ТОВ "Пазл-Строй", та за серпень 2014 року від ТОВ "ТМ Комфорт Плюс", без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об'єкту оподаткування, несплати податків, в зв'язку з чим дії підприємства призвели до втрат дохідної частини Державного бюджету України.

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду не приймає до уваги ці доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів; отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податків за ставкою, встановленою п.193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до складу податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивач з ТОВ "Пазл-Строй" уклав договір підряду від 01.07.2014 № 1072, згідно з яким ТОВ "Пазл-Строй" прийняв на себе зобов'язання виконати комплекс електромонтажних будівельних робіт.

На підтвердження виконання умов указаного договору позивач надав суду податкові накладні № 92 від 14.07.2014; № 93 від 18.07.2014; платіжне доручення № 102 від 18.07.2014; акти надання послуг 1207 від 07.07.2014; 1208 від 14.07.2014; 1209 від 18.07.2014.

15.08.2014 позивач уклав з ТОВ "КМ Комфорт Плюс" договір підряду № 518, згідно з яким ТОВ "Пазл-Строй" прийняв на себе зобов'язання виконати комплекс електромонтажних будівельних робіт.

На підтвердження виконання умов указаного договору позивач надав суду податкову накладну № 27 від 29.08.2014; платіжне доручення № 127 від 29.08.2014; акт надання послуг 525 від 29.08.2014.

Зазначені первинні документи були також надані на письмові запити Вінницької ОДПІ № 20909/10/15-02 від 17.09.2014 та № 24348/10/15-03 від 24.10.2014, згідно відповідей за вих. №37 від 03.10.2014 та вих. №37 від 31.10.2014.

Роботи, виконанні TOB "Пазл-Строй" та TOB "TM Комфорт Плюс", здійсненні на виконання умов договору підряду № 01.07.2013 від 02.07.2013, укладеного між позивачем та TOB "Поділлябудінвест", відповідно до якого TOB "Пазл-Строй" та TOB "TM Комфорт Плюс" були залучені як субпідрядні організації по будівництву електромережі 0,4 кВ для електрозабезпечення будівельного майданчика житлового будинку, що розташований в м. Вінниці по вул. Тимощука.

В акті перевірки № 372/22-05/36474184 відповідач зазначає, про те, що "при перевірці наданих TOB "Енерготрейдсервіс" первинних документів, а саме актів надання послуг затверджених TOB "Пазл-Строй" встановлено, що за №1207 від 07.07.2014 на суму 39 240,0 грн., в т. ч. ПДВ 6 540,0 грн.; №1208 від 14.07.2014 на суму 58 500,0 грн., в т.ч. ПДВ 9 750,0 грн.; №1209 від18.07.2014 на суму 52 260,0 грн., в т. ч. ПДВ 8 710,0 грн., оформленні з порушенням, а саме в актах наданих послуг в графі "найменування робіт (послуг) зазначено: "Електромонтажні роботи" лише загальна вартість виконання послуг...".

На переконання контролюючого органу, вказані акти, складені з порушенням вимог п.2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-XIV від 16.07.1999 та порушенням норм п.2.4 Наказу Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 "Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку".

Підтвердженням реального здійснення господарської операції є первинні документи, які свідчать про фактичну поставку товарів продавцем та їх отримання покупцем, документи, підтверджуючі використання вказаних товарів у власній господарської діяльності.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Власне приписами статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" унормовано вимоги до первинних документів, зокрема вони повинні бути складені під час здійснення господарських, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та мати таки обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п.п.2.1.,2.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24 травня 1995 року, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

З матеріалів справи судом встановлено, що первинними документами підтверджується реальне виконання сторонами правочинів, фактів сплати позивачем коштів за наданні послуги TОB "Пазл-Строй" та TOB "TM Комфорт Плюс" по виконанню електромонтажних робіт, в тому числі ПДВ в ціні виконаних робіт, тому доводи контролюючого органу щодо нікчемності укладених правочинів не мають під собою матеріально-правового і фактичного обґрунтування.

Проаналізувавши надані позивачем суду первинні документи та враховуючи те, що додаткові накладні виписані TOB "Пазл-Строй" та TOB "TM Комфорт Плюс" в адресу TOB "Енерготрейдсервіс", оформленні у відповідності до вимог ст. 201 ПК України, Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №1379 від 01.11.2011 "Про затвердження форм податкової накладної та порядку заповнення податкової накладної", відповідним чином зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних та прийняті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику та самі операції підтвердженні й іншими первинними документами, TOB "Енерготрейдсервіс" має законне право на віднесення відповідних сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду, а саме декларації з ПДВ за липень та серпень 2014 року відповідно.

Що стосується посилань відповідача на акт від 27.10.2014 за № 2279/26-55-22-07/38545801 про неможливість проведення зустрічної звірки TOB "Пазл-Строй", щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період 01.07.2014 по 31.07.2014, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначений акт підтверджує лише факт не проведення перевірки податковими органами з різних причин (відсутність за юридичною адресою, банкрутство контрагентів тощо).

Власне, результати зустрічної звірки (навіть якщо ці результати, як і передбачено Порядком проведення звірок, були оформлені відповідною довідкою), не можуть бути ані підставою для направлення запиту, ані підставою для здійснення перевірки згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, оскільки зустрічна звірка проводиться під час перевірки платника податків.

Судом першої інстанції обґрунтовано зауважено, що податковим законодавством не ставиться в залежність отримання результатів перевірок контрагентів суб'єкта оподаткування від підтвердження правомірності нарахування сум податку на додану вартість, якщо останній виконав усі передбачені законом умови та має всі документальні підтвердження розміру такого податкового кредиту.

Також, чинним законодавством на учасників цивільно-правових відносин, які є платниками податків, не покладено обов'язку перевірки відповідності законодавству статусу контрагентів, в тому числі дотримання ними вимог податкового закону. Кожен платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватись на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Отже, позивач не може нести відповідальність за діяльність свого контрагента.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, оскільки контролюючий орган не навів обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли свідчити про їх фіктивність чи про те, що дії позивача і його контрагента були спрямовані на отримання незаконної податкової вигоди.

Таким чином податкове повідомлення-рішення від 13.01.2015 № 000072205, яким визначено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за основним платежем у сумі 55000 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 13750 грн. прийнято протиправно, а тому підлягає скасуванню, так як сукупність первинних, платіжних, звітних та інших документів, які зазвичай супроводжують такого роду операції, підтверджує фактичне здійснення господарських операцій і не дає підстав для сумніву у їх реальності та висновку про безтоварність.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при проведенні перевірки та при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги частини 1 статті 71 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог частини 2 статті 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості прийнятого податкового повідомлення-рішення, що є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає, що постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 02.03.2015 року по справі №802/112/15-а відповідає вимогам статті 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів суду апеляційної інстанції, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 20 квітня 2015 року.

Головуючий суддя Боровицький О. А.

Судді Граб Л.С.

Сапальова Т.В.