Справа № 826/249/15
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/249/15 Головуючий у 1-й інстанції: Іщук І.О.
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

22 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

при секретарі судового засідання: Мотилю В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

в т а н о в и в:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2015 року позов задоволено частково, зобов'язано ДФС України повторно розглянути лист № 3 від 11 вересня 2014 року «Щодо надання податкової консультації» та надати відповіді на поставлені питання в порядку надання податкової консультації згідно ст. 52 Податкового Кодексу України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалене у справі судове рішення скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 звернувся з листом № 3 від 11.09.2014 р. до Державної фіскальної служби України щодо надання податкової консультації у зв'язку із виникненням спірного питання стосовно застосування окремих норм податкового законодавства з наступних питань:

- Чи мав починаючи з 24.12.2012 (момент створення Міністерства доходів і зборів» України () право начебто територіальний орган Міністерства доходів і зборів України - ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві (), утворений на підставі Постанови Кабінету Міністрів № 229 від 20 березня 2013 р. здійснювати повноваження надані Міністерству доходів і зборів України () як особі публічного права на підставі Указу Президента України "Про Міністерство доходів і зборів України" № 141/2013 від 18.03.2013 та, враховуючи те, що Міністерство доходів і зборів України () ніколи не мало у своїй структурі відокремлених підрозділів, що були внесені до Єдиного Державного Реєстру юридичних осіб та фізичних осіб?

- Чи має право починаючи з 29.07.2014 (момент внесення запису про припинення Міністерства доходів і зборів України () начебто територіальний орган Міністерства доходів і зборів України - ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві (), утворений на підставі Постанови Кабінету Міністрів № 229 від 20 березня 2013 р. здійснювати повноваження надані Міністерству доходів і зборів України () як особі публічного права на підставі Указу Президента України "Про Міністерство доходів і зборів України" № 141/2013 від 18.03.2013 та враховуючи те, що до Єдиного державного реєстру було внесено запис про припинення Міністерства доходів і зборів України () як юридичної особи публічного права?

- Чи має право начебто територіальний орган Міністерства доходів і зборів України -ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві (), утворений на підставі Постанови Кабінету Міністрів № 229 від 20 березня 2013 р здійснювати позапланову документальну невиїзну перевірки ОСОБА_3 (номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) як фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування, враховуючи приписи ст. 31 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік».

- Чи підпадають дії посадових осіб, зокрема начальника ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві п. Письменного О.М. та заступника начальника ДПІ у Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві п. Гандзюка A.M. під ст. 365 Кримінального Кодексу України, враховуючи призначення позапланової документальної невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування ОСОБА_3 (номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) та приймаючи до уваги приписи ст. 31 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України».

Листом від 14.10.2014 р. № 2329/Х/99-99-10-04-02-14 Державна фіскальна служба України надала відповідь ОСОБА_3 на його звернення.

Не погоджуюсь із наданою відповідачем відповіддю, вважаючи, що останній повинен був надати індивідуальну податкову консультацію із запитуваних питань, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з чим погоджується колегія суддів.

Відповідно до пп. 14.1.172 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Згідно ст. 52 Податкового кодексу України за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі.

Консультації надаються контролюючими органами.

Контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, проводить періодичне узагальнення податкових консультацій, які стосуються значної кількості платників податків або значної суми податкових зобов'язань, та затверджує наказом узагальнюючі податкові консультації, які підлягають оприлюдненню, у тому числі за допомогою Інтернет-ресурсів.

Статтею 53 КАС України передбачено, що не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.

Платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 14.10.2014 р. № 2329/Х/99-99-10-04-02-14 Державна фіскальна служба України на звернення ОСОБА_3 надала відповідь.

Водночас, судова колегія вважає обґрунтованим, висновок суду першої інстанції, що податкова консультація не була надана відповідачем, а тому позовні вимоги в частині зобов'язання Державної фіскальної служби України повторно розглянути лист № 3 від 11 вересня 2014 року «Щодо надання податкової консультації» та надати відповіді на поставлені питання в порядку надання податкової консультації згідно ст. 52 Податкового Кодексу України є обґрунтованими.

В свою чергу, доводи апелянта спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства, а отже, не підлягають задоволенню.

Отже, судова колегія визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні правові норми та встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про застосування статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Ухвала складена у повному обсязі 22.04.2015р.

Головуючий суддя Гром Л.М.

Судді: Міщук М.С.

Бєлова Л.В.