Справа № 2а/0270/4856/11
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2015 року м. Київ К/9991/14054/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у Немирівському районі Вінницької області

на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 23.11.2011 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26.01.2012

у справі №2а/0270/4856/11

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Немирів Газ -Сервіс"

до Державної податкової інспекції у Немирівському районі Вінницької області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 23.11.2011, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26.01.2012, позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Немирівському районі Вінницької області від 09.08.2011 № та №.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового про відмову в позові, з підстав невірного застосування норм матеріального права.

Перевіривши під час попереднього судового засідання повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2009 по 31.03.2011, за результатами якої складено акт №574/23/32061957 від 27.07.2011.

За висновками акта перевірки позивачем порушено вимоги п.1.32, ст. 1, п.5.1 ст.5, пп. 11.2.1, п. 11.2 ст. 11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", пп.7.4.1 п.7.4. ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" та ч. 1 ст. 201, ч. 1-6 ст. 203, ст. 215, ст. 216, ст. 228 Цивільного кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток та податку на додану вартість.

На підставі акта перевірки, відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 09.08.2011 № та №, якими позивачу донараховано суму податку на додану вартість в розмірі 443956 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 62397,25 грн., а також збільшено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 368260 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 40341,50 грн.

Дані порушення, на думку податкового органу, виникли через відсутність реальності виконання договорів поставки товарно-матеріальних цінностей (труби ізольовані, кабелі), укладених між TOB "Немирів Газ - Сервіс" та TOB "Компанія "Реалбуд", оскільки згідно акта перевірки від 17.05.2011 № 526/23-9 "Про результати документальної невиїзної перевірки TOB "Компанія "Реалбуд" з питань дотримання податкового та іншого законодавства за лютий - квітень 2010 року встановлено відображення в податковому обліку і звітності цього товариства операцій по придбанню товарів у TOB "Моней Фарм", у якого відсутня наявність власних чи орендованих складських, торгівельних, виробничих та інших приміщень, основних засобів, які суб'єкт господарювання міг би використати при здійсненні фінансово-господарської діяльності. Окрім цього, засновниками та службовими особами цього товариства рахуються фізичні особи, які ніякого відношення до фінансово-господарської діяльності підприємства не мали. Наслідками перевірки TOB "Моней Фарм" стало порушення кримінальної справи по факту фіктивного підприємництва.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається відповідач у касаційній скарзі, та вважає, що судом повно встановлені обставини у справі, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні відносини.

Судова колегія знаходить правильним висновок суду першої та апеляційної інстанції про відсутність у відповідача підстав для зменшення позивачу валових витрат та податкового кредиту за наслідками господарських операцій з ТОВ «Торг Маркет Груп» з огляду на підтвердження їх реального характеру.

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до приписів підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то, відповідно до пп.7.4.4 п.7.4 ст.7 цього Закону, сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Згідно з пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Тобто необхідною умовою для формування валових витрат та віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Аналогічні вимоги містять і положення Податкового кодексу України.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що у періоді, що перевірявся, позивач мав господарські відносини з TOB "Компанія "Реалбуд" та TOB "ТД "Вентум", які підтверджені належними бухгалтерськими документами, обов'язковість ведення та зберігання яких передбачена Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а саме: податковими накладними, видатковими накладними, рахунками фактурою, які мають всі необхідні реквізити первинних документів бухгалтерського обліку, а також доказами оплати за придбаний товар, зокрема, копіями:

- видаткових накладних TOB "Компанія "Реалбуд" № Б-021701 від 17.02.2010, № Б-020401 від 04.02.2010;

- видаткових накладних TOB "ТД "Вентум" № 180202 від 18.02.2011, № 240202 від 24.02.2011, № 03401 від 04.03.2011, № 032303 від 23.03.2011;

- податкових накладних № Б-021701 від 17.02.2010, № Б-020401 від 04.02.2010;

- податкових накладних № 180202 від 18.02.2011, № 240202 від 24.02.2011, № 401 від 04.03.2011 , № 2305 від 23.03.2011;

- платіжних доручень ТОВ "Немирів Газ - Сервіс" №№ 26, 6, 4, 98, 11, 166, 167, 47, 68, 72, 37, 41, 153, 164, 13, 25;

- банківських виписок по рахунках ТОВ "Немирів Газ - Сервіс"

- рахунками-фактурою № 180203 від 18.02.2011, № 240202 від 24.02.2011, № 040302 від 04.03.2011, № 032301 від 23.03.2011, № Б-020401 від 04.02.2010, № Б-021701 від 17.02.2010;

- картками складського обліку матеріалів № 88/2010, № 99/2010, № 28/2010, № 82/2010, № 30/2010, № 29/2010, № 86/2010, № 35/2011, № 39/2011, № 43/2011, № 48/2011, № 54/2011, № 58/2011, № 71/2011, № 73/2011, відповідно до яких позивач отримав товарно-матеріальні цінності від TOB "Компанія "Реалбуд" та TOB "ТД "Вентум", а також копіями актів приймання виконаних будівельних робіт по ТОВ "Немирів Газ - Сервіс".

За умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, будь-які порушення постачальниками товарів (робіт, послуг) правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на валові витрати чи податковий кредит.

Платник податків (покупець товару) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням постачальниками товарів (робіт, послуг) вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію.

У даному випадку спірні господарські операції були належним чином відображені позивачем у податковому обліку, жодних свідчень того, що їх виконання спричинило заниження чи приховування об'єктів оподаткування у відповідних господарських операціях з боку їх учасників, судами не встановлено.

Не можуть бути підставою для інших висновків доводи відповідача про нікчемність правочину, оскільки наявність умислу та обставини щодо виконання угод, стосовно дійсності яких виник спір, сходять до предмету доказування в судовому процесі, зокрема, до таких доказів належить обвинувальний вирок, який набрав законної сили, що підтверджував би факт ухилення від сплати податків конкретними посадовими особами суб'єктів господарської діяльності за наслідками виконання оспорюваних угод. Однак доказів постановлення вироків, які б містили в собі встановлені судом об'єктивні дані про нікчемність оспорюваних угод відповідачем не надано.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій свідчать про правильне застосування норм матеріального права. Підстав для скасування судових рішень, з мотивів викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Немирівському районі Вінницької області відхилити, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 23.11.2011 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26.01.2012 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун