Справа № 2а/2510/230/2012
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року м. Київ К/800/86/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Бутенка В.І. (доповідач), Білуги С.В., Пасічник С.С.,

розглянувши в порядку письмового касаційного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій протиправними та скасування постанови,

в с т а н о в и в :

У серпні 2012 року позивач звернуся до суду із вказаним позовом.

Постановою Крюківського районного суду Чернігівської області від 5 вересня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2012 року, адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною і скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області Курилець В.І. про закінчення виконавчого провадження ВП №32593808 від 27.06.2012 року. Зобов'язано відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області відновити виконавче провадження ВП №32593808, яке було відкрите на підставі виконавчого листа №2-а-4046/2011 від 19.04.2012 року згідно постанови Корюківського районного суду Чернігівської області від 16 травня 2011 року.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій з підстав порушення цими судами норм матеріального та процесуального права і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що 31 жовтня 2011 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області (далі - УДВС ГУЮ) Курилець В.І. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-а-3/2011, виданого 19 вересня 2011 року, про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Крюківському районі Чернігівської області провести ОСОБА_4 перерахунок і виплату державної основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліда 3 групи, встановленої ст. 49, ст. 50 і ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», а саме, державної основної пенсії в розмірі не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, за період з 3 червня 2010 року по 11 січня 2011 року, за виключенням виплаченої державної основної пенсії і додаткової пенсії за вказаний період.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС ГУЮ у Чернігівській області від 27 червня 2012 року у зв'язку з неможливістю виконання рішення без участі боржника і на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-3/2011, виданого 19 вересня 2011 року Крюківським районним судом Чернігівської області.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон).

Статтею 2 Закону передбачено, що примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України і згідно з ч.2 цієї статті здійснюється державними виконавцями. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

У відповідності з ч. 1 ст. 5 Закону вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Відповідно до ч. 7 ст. 12 Закону, особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Частиною 11 статті 49 Закону передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Згідно ч. 3 цієї статті у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

В силу положень частини 1 статті 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У відповідності з ч. 2 ст. 89 Закону у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Згідно частини 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно i в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судами встановлено, що резолютивна частина постанови суду від 16.05.2011 року викладена у виконавчому листі, носить зобов'язальний характер і не передбачає можливості звернення стягнення на майно чи кошти боржника. У той же час, застосування державним виконавцем положень п.11 ч.1 ст. 49, ч.3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», як підставу закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа, можлива лише при виконанні рішень майнового характеру, зокрема про стягнення грошових коштів або про звернення стягнення на майно. При цьому, державним виконавцем закінчено виконавче провадження не у зв'язку з тим, що постанову суду без участі боржника виконати не можливо, а у зв'язку з відсутністю коштів на рахунках боржника -УПФУ в Корюківському районі Чернігівської області для даного виду виплат і не передбачення їх в кошторисних видатках та в Державному бюджеті України.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок судів першої і апеляційної інстанцій про те, що, приймаючи рішення про закінчення виконавчого провадження, старший державний виконавець ВДВС ГУЮ діяв всупереч вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки невиконання судового рішення з посиланням на відсутність коштів на рахунку боржника не є поважною причиною та не може бути підставою для невиконання рішення суду, яке набрало законної сили і є обов'язковим до виконання.

Зазначений висновок судів грунтується на повно та всебічно встановлених обставинах справи, які підтверджені належним чином перевіреними і наявними у справі доказами.

Відповідно до частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни оскаржених судових рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Головного управління юстиції у Чернігівській області залишити без задоволення, а постанову Корюківського районного суду Чернігівської області від 5 вересня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

С.В. Білуга

С.С. Пасічник