Справа № 805/92/15-а
Суддя: Ястребова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Галатіна О.О.
Суддя-доповідач - Ястребова Л.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року справа №805/92/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Ляшенка Д.В.,Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року у справі № 805/92/15-а за позовом Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім.. Ілліча» до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім.. Ілліча» до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників про скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.12.2014 задоволено. Скасоване податкове повідомлення-рішення № від 19.12.2014, відповідно до якого зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 501836 грн. та нараховано штрафні санкції в розмірі 250918 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати в сумі 487 грн. 20 коп.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що перевіркою формування податкового кредиту за серпень 2014року встановлено, що відповідно до Додатку №5 та Реєстру отриманих податкових накладних до податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014року позивачем включено до складу податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 501836грн. по податковим накладним, отриманим від постачальників: КП «Компанія «Вода Донбасу» на суму ПДВ 467622,50грн., Донецька залізниця на суму ПДВ 18117,3 грн.; ТОВ «Контакт КС плюс» на суму ПДВ 4386,76 грн.; Донецька РЦГМ на суму ПДВ 613,14грн.; НМЦ ЦЗ ТА БЖ Донецької області на суму ПДВ 252,48 грн.; ТОВ «Автоклапан» на суму ПДВ 33600грн., які податкову декларацію за серпень 2014року до податкового органу не надали, та не задекларували сум податкових зобов'язань. Статус податкового документу податкова накладна набуває в момент відображення її даних в податкових зобов'язаннях контрагента. Податковим кодексом України встановлено прямий взаємозв'язок між податковим кредитом з ПДВ платника податку та податковим зобов'язанням його контрагента: у разі недекларування податкових зобов'язань - відсутнє право на податковий кредит.

Сторони до суду не прибули.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Публічне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» (, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченко, буд.1) зареєстровано в якості юридичної особи за кодом .

З 21.10.2014 року по 19.11.2014 року міжрегіональним головним управлінням Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників відповідно до п.200.10 ст.200 Податкового кодексу України було проведено камеральну перевірку правомірності нарахування задекларованих від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за вересень 2014року, за результатами якої складено акт від 19.11.2014року за №1328/28-10-37-10/00191129.

Відповідно до висновків Акту перевірки встановлені порушення позивачем п.198.1, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.3, п.200.4 ст.200, п.14.1.18 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту у серпні 2014 року, що включається до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 524592грн. та завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню у вересні 2014року в розмірі 524592грн.

На Акт перевірки від 19.11.2014 року позивачем були надані податковому органу заперечення від 04.12.2014року за №04/1881.

За наслідками розгляду заперечень позивачу була надана відповідь від 16.12.2014року за №22776/10/28-10-37-10-16 та висновки акту перевірки було викладено в наступній редакції: «встановлені порушення п.198.1, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.3, п.200.4 ст.200, п.14.1.18 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту у серпні 2014 року, що включається до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 501836грн. та завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню у вересні 2014року в розмірі 501836грн.».

19.12.2014 року податковим органом було винесено податкове повідомлення - рішення № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 501836грн. та нараховано штрафні санкції в розмірі 250918грн.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між позивачем та КП «Компанія «Вода Донбасу» був укладений договір № 155/4922 від 13.11.2012року про надання послуг по здійсненню збросу води із водосховища за №155/4922 від, за умовами якого виконавець (КП «Компанія «Вода Донбасу») зобов'язується надати послуги по здійсненню необхідного замовнику (позивач) зброса води в р. Кальміус з Павлоградського водосховища в об'ємі не менш 4 куб.м/с та не більше 27 куб.м/с шляхом експлуатації гідротехнічних споруд Павлопільського гідровузла, згідно заявці замовника, а замовник приймає на себе зобов'язання проводити забір води з р. Кальміус для своїх потреб.

Факт виконання умов Договору сторонами підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт від 26.08.2014року, який підписано сторонами та скріплено печаткою підприємства-замовника.

КП «Компанія «Вода Донбасу» було виписано податкову накладну від 26.08.2014року за №35, яка була відображена позивачем в Реєстрі виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2014року.

Розрахунки між сторонами за Договором проводились в безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням від 28.08.2014року за №53455 на суму 170000грн., в тому числі ПДВ 28333,33грн.

Із матеріалів справи вбачається, що окрім того, між позивачем та КП «Компанія «Вода Донбасу» було укладено Договір про надання послуг з водозабезпечення від 18.01.2011року за №153, за умовами якого підприємство (КП «Компанія «Вода Донбасу») зобов'язується надавати споживачу (позивач) послуги питного та технічного водозабезпечення в об'ємах згідно щомісячного графіку в рамках технічних можливостей підприємства, а споживач зобов'язується забезпечити оплату отриманих послуг на умовах цього Договору.

КП «Компанія «Вода Донбасу» були виписані позивачу рахунки - фактури від 10.08.2014року за №1271, від 31.08.2014року за №1316, від 20.08.2014року за №1274 та податкові накладні від 20.08.2014року за №21 на суму 810028,80грн., в тому числі ПДВ в розмірі 135004,80грн., від 28.08.2014року за №70 на суму 835452,90грн., в тому числі ПДВ в розмірі 139242,15грн., від 10.08.2014року за №7 на суму 990253,20грн., в тому числі ПДВ в розмірі 165042,20грн.

Розрахунки між сторонами за Договором здійснювались в безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями від 20.08.2014 року за № 51413, № 51406, 28.08.2014 року за № 53464, №53454 та 11.08.2014року за №48163, №48152.

31.12.2013року позивачем було укладено договір № 3669 з ТОВ «Автоклапан» на придбання технологічного обладнання. За умовами договору постачальник (ТОВ «Автоклапан») зобов'язується передати, а покупець (ПАТ «ММК ім. Ілліча») - прийняти та оплатити обладнання (товари) на умовах, що передбачені цим договором. Відповідно до п.4.1 Договору поставка обладнання здійснюється за цінами, які визначені специфікаціями до Договору, включаючи податки, збори, тару, упаковку та інші витрати постачальника, що пов'язані з поставкою обладнання.

Згідно специфікації № 3 від 07.07.2014року постачальник передав, а покупець прийняв та оплатив наступне обладнання: задвижка ЗК-200/144-63-М (2С-25-2Н) Ду 200 Ру63 (7 одиниць), 2014року випуску за ціною 24000 грн. (без урахування ПДВ) за одиницю загальною вартістю 201600грн., у тому числі ПДВ 33600грн.

Факт виконання сторонами умов Договору від 31.12.2013року за №3669 підтверджується товарно-транспортною накладною за №1 від 08.07.2014року, видатковою накладною від 08.07.2014року за №РН-0000050 на суму 201600грн., в тому числі ПДВ у розмірі 33600грн.

Для формування податкового кредиту ТОВ «Автоклапан» було виписано податкову накладну від 08.07.2014року за № 3, яка була відображена позивачем в Реєстрі виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2014року.

Розрахунки між сторонами проводились в безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням від 09.09.2014року за №55150 на суму 201600грн., в тому числі ПДВ у розмірі 33600грн.

01.01.2014 року було укладено договір №48/14/18/1203 між позивачем та Донецьким РЦГМ, відповідно до якого позивачу надавались послуги у вигляді надання спеціалізованої метеорологічної інформації.

На підтвердження надання послуг за вказаним договором сторонами складено акт прийому надання послуг № м88 від 31.08.2014року, в якому сторони зазначили, що послуги надані в строк та в повному обсязі, а сторони виконали повністю свої обов'язки та претензій один до одного не мають. Розрахунки за договором здійснювались в безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням за №56982 від 22.09.2014року на суму 3678,86грн., в тому числі ПДВ 613,14грн. При цьому, Донецьким РЦГМ (постачальником) не було надано позивачу податкової накладної, про що позивачем було подано заяву про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (Д8) за серпень 2014року з копіями первинних документів, що підтверджують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких послуг.

Відповідно до підпункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг. Надходження такої заяви із скаргою є підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки зазначеного продавця для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з податку за такою операцією.

За приписами підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.6 абз. 1-3 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Діюче законодавство надає платнику податків право на включення до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних протягом року з дати складання податкової накладної.

Згідно п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення органами державної податкової служби документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Надходження такої заяви із скаргою є підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки зазначеного продавця для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з податку за такою операцією.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано відповідачем, що позивач звертався до відповідача зі скаргою на постачальника з копіями первинних документів щодо порушення ними порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що позивач має право на включення до складу податкового кредиту сум по неотриманій податковій накладній за правовідносинами з Донецьким РЦГ.

Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За змістом ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналізуючи наведені норми, суд першої інстанції вірно зазначив, що діюче законодавство надає платнику податків право на включення до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних протягом року з дати складання податкової накладної.

Доводи апелянта стосовно того, що у разі не відображення даних податкової накладної в податкових зобов'язаннях продавця, така податкова накладна не є податковим документом, що дає покупцю право на податковий кредит є безпідставними.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, згідно п.п.201.9 ст.201 Податкового кодексу України не дає права на віднесення сум податку до податкового кредиту податкова накладна, складена платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

При цьому, підприємства - постачальникі є платниками податку на додану вартість та не звільнені від сплати податку за рішенням суду.

Іншої норми, стосовно не надання покупцю товарів/послуг права на віднесення сум податку до податкового кредиту за наявності первинних бухгалтерських документів, які свідчать про фактичне здійснення господарських операцій, у тому числі податкові накладні, Податковий кодекс України не містить.

На підтвердження виконання укладених договорів позивачем надані первинні бухгалтерські документи, які свідчать про фактичне здійснення даних господарських операцій, у тому й числі податкові накладні, платіжні доручення, специфікації, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, суд приходить до висновку про необґрунтованість висновку податкового органу щодо заниження позивачем суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 501836грн. за період вересень 2014року по взаємовідносинам з ТОВ «Автоклапан», Донецьким РЦГ та КП «Компанія «Вода Донбасу».

Що стосується доводів апелянта по Донецькій залізниці, ТОВ «Контакт КС плюс» та НМЦ ЦЗ та БЖД Донецької області, то відповідачем не враховано, що за наслідками розгляду заперечень прийнято рішення, відповідно до якого ПАТ «ММК ім.. Ілліча» має право на формування податкового кредиту за серпень 2014 року по взаємовідносинам з ТОВ «Контакт КС плюс» за відповідний період на суму ПДВ 4386,76 грн.; по взаємовідносинам з НМЦ ЦЗ ТА БЖД Донецької області на суму ПДВ 252,48 грн. та по взаємовідносинам з ДП «Донецька залізниця» на суму ПДВ 18117,31 грн. (лист відповідача від 16.12.2014 року № 22776/10/28-10-37-10-16).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були дотримані норми матеріального та процесуального права, а відповідачем не спростовані висновки суду першої інстанції, а потому підстав для скасування рішення суду немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року у справі № 805/92/15-а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Колегія суддів: Л.В. Ястребова

Д.В. Ляшенко

С.Ю. Чумак