Справа № 820/19943/14
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 р. Справа № 820/19943/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2015р. по справі № 820/19943/14

за позовом ОСОБА_1

до Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (далі по тексту - відповідач, Харківського МУ ГУ МВСУ в Харківській області), в якому просив суд зобов'язати виплатити ОСОБА_1 грошову винагороду за час вимушеного прогулу з 04.10.2011 року і до 01.09.2014 року із розрахунку 47 гривень 97 копійок за кожен день вимушеного прогулу, в сумі 50848 гривень.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2015 року по справі №820/19943/14 адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Зобов'язано Харківське міське управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату (грошове утримання) за час вимушеного прогулу за період з 04.10.2011 року до 04.10.2012 року, у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р. №100.

В решті задоволення адміністративного позову - відмовлено.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись незаконність висновку суду щодо права позивача на отримання грошового забезпечення, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2015 року по справі №820/19943/14 в частині задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, зазначив, що у Харківського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області відсутні підстави для виплати позивачеві грошового зобов'язання, з огляду на те, що позивач у будь-якому разі не зміг би виконувати свої посадові обов'язки, оскільки перебував під вартою і невиконання обов`язків не пов'язано з діями роботодавця, тому період з 04.10.2011 року по 27.08.2014 року не є вимушеним прогулом. Таким чином, вважає позовні вимоги не обґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову підлягає скасуванню.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2014року по справі № 820/6470/14, залишеною без змін Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01ж.09.2014 року, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про скасування наказу та поновлення на посаді, адміністративний позов задоволено, скасовано наказ начальника ГУМВСУ в Харківській області від 23.09.2011 року №1254, в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності - звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1, скасовано наказ начальника ГУМВС України в Харківській області від 04.10.2011 року №219 о.с. в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ та зобов'язано ГУМВС України в Харківській області поновити на посаді дільничного інспектора ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_1

02.10.2014року ОСОБА_1 після набуття чинності вищезазначеним рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2014року по справі № 820/6470/14, звернувся до ХМУ ГУМВС України в Харківській області із заявою про нарахування та виплату заробітної плати за весь час вимушеного прогулу, тобто з 04.10.2011року по 01.09.2014року.

02.10.2014року ХМУ ГУМВС України в Харківській області надав відповідь на звернення ОСОБА_1 від 02.10.2014року, якою позивачу повідомлено, що ХМУ ГУМВС України в Харківській області не має законних підстав для виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, з огляду на те, що рішенням суду не покладено обов'язку на ХМУ ГУМВС України в Харківській області провести виплату грошового забезпечення.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом про зобов'язання виплатити ОСОБА_1 грошову винагороду за час вимушеного прогулу з 04.10.2011 року і до 01.09.2014 року із розрахунку 47 гривень 97 копійок за кожен день вимушеного прогулу, в сумі 50848 гривень.

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог щодо виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 05.10.2012 року по 01.09.2014 року, суд першої інстанції виходив з відсутності у позивача права на отримання грошового забезпечення за цей період, оскільки заробіток за час вимушеного прогулу підлягає відшкодуванню в межах одного року, а питання про поновлення позивача на посаді вирішувалося відповідачем більше року не з вини суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату (грошове утримання) за час вимушеного прогулу за період з 04.10.2011 року до 04.10.2012 року, у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р. №100, суд першої інстанції виходив з того, що суб'єктом владних повноважень не доведено суду належними та допустимими доказами факту правомірності не проведення виплати грошового забезпечення позивачу за час вимушеного прогулу за цей період.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

У відповідності до ст. 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС, затвердженого Постановою Кабінету міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114 у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік.

Відповідно до п. 3.5.4. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31.12.2007 року № 499, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, відповідно до яких обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня арешту.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного розгляду, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2014 року, відповідно до наказу ГУМВС України в Харківській області № 337 о/с від 27.08.2014 року ОСОБА_1 було поновлено на посаді з 04.10.2011 року.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, та не заперечується сторонами по справі, що з 20.09.2011 року по теперішній час позивач перебуває у Харківському слідчому ізоляторі, оскільки до нього застосовано міру запобіжного заходу - тримання під вартою.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для виплати позивачу середнього грошового забезпечення за період з 04.10.2011 року до 04.10.2012 року, оскільки останній перебуває у слідчому ізоляторі, а отже Харківським МУ ГУМВС України в Харківській області правомірно надано відповідь на звернення ОСОБА_1, в якій повідомлено, що ХМУ ГУМВС України в Харківській області не має законних підстав для виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

З огляду на досліджені у справі докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку що матеріали справи та наявні в дій докази об'єктивно засвідчують відсутність у позивача, який перебуває у СІЗО, права на отримання грошового утримання за період з 04.10.2011 року до 04.10.2012 року, як за час вимушеного прогулу, у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р. №100.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, відмовляючи позивачу у виплаті грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 04.10.2011 року до 04.10.2012 року, діяв на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Підсумовуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими, а відтак не підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2015 року по справі №820/19943/14 в частині задоволення позовних вимог, не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вона ухвалена при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині задоволення адміністративного позову.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції, внаслідок допущених порушень підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2015р. по справі № 820/19943/14 скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов'язанння Харківське міське управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату (грошове утримання) за час вимушеного прогулу за період з 04.10.2011 року до 04.10.2012 року, у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р. №100.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні цієї частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.
Повний текст постанови виготовлений 17.04.2015 р.