Справа № 816/4169/14
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 р.Справа № 816/4169/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2015р. по справі № 816/4169/14

за позовом Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИЛА:

Кременчуцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі за текстом - Кременчуцька ОДПІ, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі за текстом - ФОП ОСОБА_1, відповідач) про стягнення податкового боргу у розмірі 569 грн. 80 коп.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2015р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: п.п. 14.1.175 ст. 14, п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований у якості фізичної особи - підприємця 22 лютого 2010 року та перебуває на обліку в органах державної податкової служби з 24 лютого 2010 року /а. с. 5-6/.

З позовної заяви судом встановлено /а. с. 3/, що відповідач за період з липня 2012 року по грудень 2012 року зобов'язаний був сплатити суму у розмірі 643 грн. 80 коп., та за період з січня 2013 року по березень 2013 року - 344 грн. 10 коп.

ФОП ОСОБА_1 має податковий борг з єдиного податку, з урахуванням переплати, в розмірі 569 грн. 62 коп. основного платежу та пені у розмірі 0 грн. 18 коп.

Оскільки відповідачем грошове зобов'язання у строки, визначені Податковим кодексом України, не сплачено, а заходи щодо стягнення коштів, які перебувають у власності такого платника податків, не призвели до погашення усієї суми боргу, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення податкового боргу з відповідача.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом не доведено наявність у ФОП ОСОБА_1 податкового боргу зі сплати єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 569 грн. 80 коп. за період з липня 2012 року по грудень 2012 року та за період з січня 2013 року по березень 2013 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, з урахуванням наступних підстав.

Згідно з п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг визначено як суму узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеню, нараховану на суму такого грошового зобов'язання.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує, що заява про застосування спрощеної системи оподаткування № 9901/Ш від 25 січня 2012 року надійшла від імені ФОП ОСОБА_1 до канцелярії Кременчуцької ОДПІ засобами поштового зв'язку, заповнена від руки. У зв'язку з наведеним, контролюючим органом було внесено відповідну інформація до АІС "Податковий блок" та сформовано свідоцтво платника єдиного податку серія А №714885, відповідно з чим проводились нарахування згідно обраної групи.

Також Кременчуцькою ОДПІ зазначено, що по фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 до канцелярії Кременчуцької ОДПІ засобами поштового зв'язку надійшла податкова звітність за 2012 рік, подана 17 січня 2013 року /а. с. 44-46/, а також заява на податкову відпустку на лютий 2013 року, що надійшла за № ш/2690 від 31 січня 2013 року /а. с. 48/.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно облікової картки відповідача з єдиного податку ФОП ОСОБА_1 проводилась щомісячна сплата єдиного податку протягом січня - жовтня 2012 року.

Разом з тим, відповідно до письмових пояснень відповідача вбачається, що жодної заяви про застосування спрощеної системи оподаткування до податкового органу ОСОБА_1 не подавав, оскільки в період з 22 листопада 2011 року по теперішній час перебуває в СІЗО м. Полтава під вартою, до праці не залучався, заробітку не має. Зазначено також, що позивач не мав можливості, перебуваючи під вартою, займатися підприємницькою діяльністю, звітувати в податку та отримувати дохід, а тому за період 2012-2013 року у відповідача не могла виникнути заборгованість зі сплати єдиного податку.

Колегія суддів зазначає, що порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування визначений ст. 298 Податкового кодексу України, відповідно до вимог якої суб'єкт господарювання подає до органу державної податкової служби заяву для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування.

Відповідно до ст. 299 Податкового кодексу України свідоцтво платника єдиного податку видається суб'єкту господарювання, який подав до органу державної податкової служби заяву щодо обрання або переходу на спрощену систему оподаткування.

Згідно з п. 300.1 ст. 300 Податкового кодексу України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

За змістом п. 49.1 статті 49 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

В силу вимог абз. 1 п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів зазначає, що згідно інформації від Полтавського слідчого ізолятору управління Державної пенітенціарної служби України у Полтавській області, ОСОБА_1 перебував в Полтавському слідчому ізоляторі з 22.11.2011 р. по 17.05.2014 р. та не мав можливості перебувати поза межами слідчого ізолятору (а саме відвідувати підприємства, установи, організації), окрім випадків відправки за межі СІЗО для участі у слідчих діях або судових засіданнях /а. с. 52, 79-80, 131/.

За змістом відповіді ІТТ Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області за час перебування в ІТТ ОСОБА_1 не мав можливості відвідувати підприємства, установи, організації. Листи, заяви, звернення до Кременчуцької ОДПІ ОСОБА_1 з ІТТ не направляв.

Таким чином, дата подачі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування - 25.01.2012, яка за доводами апелянта була подана ОСОБА_1, відповідає періоду, в якому ОСОБА_1 перебував в Полтавському слідчому ізоляторі. При цьому, ОСОБА_1 25.01.2012 року листи, заяви, звернення до Кременчуцької ОДПІ з ІТТ Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області та з Полтавського слідчого ізолятора не направляв.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що контролюючим органом не доведено, що відповідачем самостійно визначались податкові зобов'язання зі сплати єдиного податку, а тому не доведено наявність обов'язку у ФОП ОСОБА_1 по сплаті вищевказаного податкового боргу, що виник внаслідок несплати грошових зобов'язань за деклараціями, які відповідач не підписував та не подавав.

Колегія суддів зазначає, що за визначенням ч.1 ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За змістом ч.1-3 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні; ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Зважаючи на те, що контролюючим органом не доведено факт подання ФОП ОСОБА_1 до органу державної податкової служби заяви для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування та перебування ФОП ОСОБА_1 на спрощені системі оподаткування, колегія суддів вважає доводи контролюючого органу про наявність у відповідача податкового боргу зі сплати єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 569 грн. 80 коп. за період з липня 2012 року по грудень 2012 року та за період з січня 2013 року по березень 2013 р. необґрунтованими.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, переглянувши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2015р. по справі № 816/4169/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Шевцова Н.В.
Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М. Мінаєва О.М.