Справа № 2а-4894/09/2370
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року справа № 2а-4894/09/2370

м. Черкаси

09 год. 45 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Паламара П.Г.,

при секретарі - Овсієнку О.І.,

за участю представника позивача Каплі Н.І. - за довіреністю, представника відповідача Барабаш О.П. - за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом державного підприємства «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» до Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаські області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду державним підприємством «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» поданий позов про визнання нечинним та скасування акту Державної податкової інспекції від 30.09.2009 №4-15052/00993395 про виключення позивача з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування, визнання незаконними дій щодо анулювання свідоцтва суб'єкта спеціального режиму оподаткування ПДВ та зобов'язання відновити його дію з 30.09.2009.

Позивач стверджує, що актом № 4-15052/00993395 ДПІ у Корсунь-Шевченківському районі від 30.09.2009 в порушення Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року № 168/97 позивача виключено з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість, а свідоцтво платника ПДВ анульовано.

У судовому засіданні представник позивача зазначив, що дії податкового органу по анулюванню свідоцтва, станом на час вчинення, є неправомірними, а вищезазначений акт є незаконним і необгрунтованим.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити з підстав, зазначених у запереченні на адміністративний позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до такого висновку.

Державне підприємство «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» зареєстроване як юридична особа 31.01.1992 року Корсунь-Шевченківською районною державною адміністрацією Черкаської області, що підтверджується довідкою АБ № 305363 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 22.01.2009.

Згідно з вказаною довідкою основними видами діяльності за КВЕД позивача є: 02.02.0 надання послуг у лісовому господарстві, 02.01.1 лісівництво та лісозаготівлі, 20.10.0 лісопильне та стругальне виробництво; просочування деревини, 20.40.0 виробництво дерев'яної тари, 36.14.0 виробництво інших меблів, 51.90.0 інші види оптової торгівлі.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як суб'єкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість № 100164576 НБ №017730 22.07.1997 позивач зареєстрований платником податку на додану вартість, а з 01.01.2009 суб'єктом спеціального режиму оподаткування. Дата початку дії свідоцтва - 02.02.2009.

У акті ДПІ у Корсунь - Шевченківському районі від 30.09.2009 № 4-15-052/00993395 про виключення сільськогосподарського підприємства з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування зазначено, що комісією, створеною відповідно до розпорядження ДПІ у Корсунь- Шевченківському районі від 28.03.2008 № 8-р, встановлено невідповідність позивача - державного підприємства «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» критеріям встановленим у п.81.6 та п. 81.7 Закону України «Про податок на додану вартість» внаслідок чого, комісія вирішила виключити підприємство з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування відповідно до п. 29.5 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА від 01.03.2000 року № 79.

Днем прийняття рішення про виключення та датою виключення є дата затвердження вказаного акта - 30.09.2009, дата з якої позивач вважається платником податку на загальних підставах - 01.01.2009.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України.

Податковий Кодекс України встановлює перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Податкового кодексу України з 01.01.2011 Закон України «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.1997 (далі - Закон України № 168/97-ВР) втратили чинність.

Проте, у зв'язку з тим, що правовідносини щодо наслідків прийняття акту про виключення сільськогосподарського підприємства з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування до набрання чинності Податковим кодексом України, тому в даному випадку слід застосовувати саме норми Закону України» (далі - Закон № 168/97-ВР).

Пунктом 81.1 ст. 81 Закону № 168/97-ВР встановлено, що спеціальний режим оподаткування може обрати сільськогосподарське підприємство, яке проводить підприємницьку діяльність, зокрема, у сфері лісового господарства.

Згідно зі спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів (послуг), не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається у розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей (п.8.2 ст.8 Закону №168/97-ВР).

Відповідно до п. 81.6 ст. 81 вищезазначеного Закону сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є поставка вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих виробничих потужностях, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів (послуг) становить не менше 75 відсотків вартості всіх товарів (послуг), поставлених протягом попередніх дванадцяти послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Пунктом 81.7 ст. 81 Закону № 168/97-ВР визначено, що сільськогосподарськими вважаються товари, зазначені у групах 1 - 24 УКТ ЗЕД згідно із Законом України «Про Митний тариф України», якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовляються) безпосередньо платником податку - суб'єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів у інших осіб), а також продукти обробки (переробки) таких товарів, які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником.

Відповідно до пп. 81.15.3. п. 81.15. ст. 81 Закону №168/97-ВР діяльністю у сфері лісового господарства (лісництва) є залісення, вирощування і догляд за деревами або чагарниками чи вирубування дерев, чагарників, а також збирання дикорослих грибів та ягід, інших дикорослих рослин, їх обробка та консервація.

На виконання пп. 81.15.6 п. 81.15 ст. 81 вказаного вище Закону Кабінет Міністрів України постановою від 21.01.2009 №23 затвердив Перелік видів діяльності, на які поширюються норми статті 8 Закону України «Про податок на додану вартість» (далі - Перелік).

У вказаному Переліку визначено, що в сфері лісового господарства спеціальним режимом можуть користуватися підприємства, які проводять діяльність в сфері «лісівництва та лісозаготівлі» - код КВЕД 02.01, що включає в себе, зокрема, лісозаготівлі, рубання лісу та виробництво ділової деревини такої як колоди, стовпи, жердини, одержування паливної деревини. Вказаний вид діяльності зазначений у довідці з ЄДРПОУ (витяг станом на 22.01.09, тобто на момент видачі свідоцтва позивачу). Долучений відповідачем до матеріалів справи витяг з ЄДРПОУ містить лише основний вид діяльності - 02.02.0 надання послуг у лісовому господарстві, що не виключає здійснення позивачем і інших видів діяльності, визначених в довідці ЄДРПОУ.

Відповідно до п. 3.2. статуту позивача, затвердженого Наказом Державного комітету лісового господарства України від 30.08.07 № 500, основними напрямками діяльності позивача є, зокрема, проведення заходів з відновлення лісів, підвищення їх продуктивності, створення насаджень із швидкоростучих і технічно цінних порід; організація лісо насіннєвої справи і лісових розсадників, проведення лісозаготівельних та лісопильно деревообробних робіт тощо.

До матеріалів справи позивачем долучено бухгалтерську довідку, у якій зазначено, що підприємством здійснено виробництво та реалізація продукції за 12 місяців 2009 року на суму 7295437 грн., з них за КВЕДом 02.012.1 «Лісівництво та лісозаготівлі» 5599487 грн. (76, 06%).

Суд зазначає, що позивач вирощує «дерева лісові», які відносяться до групи 06 УКТ ЗЕД, в результаті переробки дерев лісових підприємство, отримує ділову деревину та паливну деревину, питома вага яких в обсягах поставки підприємства становить більше 75 %.

Як вбачається із Національного класифікатора України ДК 009:2005 «Класифікація видів економічної діяльності», затвердженого Наказом Держспоживстандарту від 26.12.05 №375 до групи 06 під кодом 0602 90 41 00 УКТ ЗЕД відносяться «дерева лісові» та «інші».

Поряд із цим у Примітці до групи 06 визначено, що за умови дотримання винятків, зазначених у другій частині назви товарної позиції 0601, до цієї групи належать тільки живі дерева та рослини, включаючи розсаду овочів, що поставляються з парників, оранжерей чи розсадників для висадки чи для декоративних цілей.

Враховуючи зазначене, для підприємств, які проводять діяльність у сфері лісового господарства, спеціальний режим оподаткування поширюється лише на операції, що здійснюються в межах видів діяльності, визначених Законом «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року №168/97-ВР і Переліком та в результаті яких відбувається поставка сільськогосподарських товарів, що відповідають визначенню, наданому пунктом 81.7 статті 81 Закону.

Таким чином, суд приходить висновку, що всі інші види діяльності та продукція, що одержуватиметься суб'єктами спеціального режиму оподаткування, які здійснюють діяльність у сфері лісового господарства відносяться до групи 44 за УКТ ЗЕД і повинні оподатковуватися податком на додану вартість поза межами спеціального режиму оподаткування у загальновстановленому порядку.

Разом з тим суд зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку видів діяльності, на які поширюються норми статті 81 Закону України «Про податок на додану вартість» відповідно ст. 55 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 16.05.2008 р. № 279-VІ набрала чинності 02.02.2009.

Акт про виключення сільськогосподарського підприємства з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування № 4-15052/00993395 було затверджено начальником ДПІ у Корсунь-Шевченківському районі 30.09.2009.

Таким чином, суд приходить висновку, що у відповідача не було права реєструвати та видавати позивачу свідоцтво про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як суб'єкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість до набуття чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку видів діяльності, на які поширюються норми статті 81 Закону України «Про податок на додану вартість».

Відповідно до положень пункту 29.5 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА від 01.03.2000 № 79, якщо за результатами документальної невиїзної перевірки (на підставі поданих податкових декларацій), планової або позапланової виїзної перевірки орган державної податкової служби встановить, що підприємство не відповідало критеріям, встановленим пунктом 81.6 статті 81 Закону (підпункт 26.1 пункту 26 цього Положення), на момент подання заяви про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як суб'єкта спеціального режиму оподаткування, яка стала підставою для видачі Спеціального свідоцтва, то орган державної податкової служби складає акт про виключення сільськогосподарського підприємства з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування за формою N 6-РС. На підставі такого акта орган державної податкової служби виключає таке підприємство з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування, проводить анулювання Спеціального свідоцтва та реєстрацію сільськогосподарського підприємства як платника податку на додану вартість на загальних умовах із формуванням нового Свідоцтва за процедурами перереєстрації.

У цьому випадку дата реєстрації платником податку на додану вартість не змінюється, датою виключення сільськогосподарського підприємства з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування є дата затвердження акта, датою, з якої сільськогосподарське підприємство вважається платником податку на загальних підставах, є дата реєстрації сільськогосподарського підприємства як суб'єкта спеціального режиму оподаткування, датою анулювання Спеціального свідоцтва та датою початку дії нового Свідоцтва є дата внесення до Реєстру запису про перереєстрацію.

Також, суд зазначає, що позивач обрав способом захисту порушеного права спосіб, який не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, позивач в пункті 1 позовних вимог просить визнати нечинним і скасувати акт №4- 15-052/00993395 ДПІ у Корсунь-Шевченківському районі від 30.09.2009 у про виключення сільськогосподарського підприємства з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування.

Відповідно до положень п.1.3 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 10.08.2005 року № 327 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за №925/11205, акт - службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

Суд вважає, що Акт, як службовий документ та лише носій доказової інформації не може бути предметом оскарження в адміністративному порядку, оскільки відповідно до п.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, компетенція адміністративних поширюється, зокрема на спори щодо оскарження рішень суб'єкта владних повноважень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, виходячи з системного аналізу положень податкового законодавства, суд прийшов висновку, що акт оформлення результатів перевірок не є власне рішенням податкового органу.

Предметом оскарження в даному випадку може бути лише рішення комісії про анулювання свідоцтва.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 2. ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд в порядку, передбаченому ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя П.Г. Паламар

Повний текст постанови виготовлений 21 квітня 2015 року.