Справа № 2а-4906/12/1470
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

16 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 2а-4906/12/1470

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Косцової І.П., Стас Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про визнання протиправними та скасування постанов, акту та визнання дій неправомірними, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2012 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі - відповідач, Заводський відділ ДВС), в якому просив визнати протиправною та скасувати:

- постанову про відкриття виконавчого провадження від 20 вересня 2011 року №28783397;

- постанову про накладення арешту на майно боржника від 20 вересня 2011 року;

- акт про проведення прилюдних торгів з реалізації предмету іпотеки від 06 вересня 2012 року;

Крім цього, позовні вимоги ОСОБА_1 складалися із того, що дії Заводського відділу ДВС при здійсненні виконавчого провадження №28783397 були неправомірними.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про порушення відповідачем Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий документ не відповідає вимогам ст.19 вказаного Закону.

Також позивач акцентував увагу на тому, що недоліки виконавчого документа призвели до неправомірних дій по проведенню виконавчого провадження Заводським відділом ДВС, в особі старшого державного виконавця Суліковської М.С.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2013 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд, визнав протиправними та скасував постанови від 20 вересня 2011 року про відкриття виконавчого провадження №28783397 та про накладення арешту на майно боржника у виконавчому провадженні №28783397.

Також суд визнав протиправним та скасував акт про проведення прилюдних торгів з реалізації предмету іпотеки від 06 вересня 2012 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі Заводський відділ ДВС ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції, у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та просить залишити позовну заяву без розгляду.

У зв'язку з неявкою до суду апеляційної інстанції сторін, належним чином повідомлених про місце, день та час судового засідання, справа розглянута судом в порядку письмового провадження, у відповідності до положень п.2 ч.1 ст. 197 КАС України (т.2 а.с.15,18).

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, на наступних підставах.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 29 лютого 2008 року приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_3 видала виконавчий напис №1268, в якому зазначено про стягнення на користь ВАТ «Сведбанк» коштів від реалізації нерухомого майна.

Також вказано, що виконавчий напис має бути пред'явлений до виконання до Державної виконавчої служби протягом року з дня його вчинення, тобто до 29 лютого 2009 року (т.1 а.с.30).

Даний виконавчий документ двічі перебував на виконанні в органах Державної виконавчої служби, про що свідчать матеріали справи, а саме: з 12 березня 2008 року по 29 жовтня 2009 року та з 23 листопада 2009 року по 30 червня 2011 року (т.2 а.с.21-28).

20 вересня 2011 року на підставі заяви стягувача Заводський відділ ДВС виніс постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису нотаріуса №1268 від 29 лютого 2008 року, яка є предметом оскарження в даній справі (т.2 а.с.29-30).

Поряд з цим, постановою від 20 вересня 2011 року накладено арешт на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності позивачу та оголошено заборону на відчуження даного нерухомого майна (т.1 а.с.27-28).

Після проведення прилюдних торгів, за результатами яких було реалізовано вказане нерухоме майно та визначено переможця - ОСОБА_4, Заводським відділом ДВС в особі старшого державного виконавця Шевченко Т.Г. складено акт про проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки від 06 вересня 2012 року (т.1 а.с.42-43).

Задовольняючи позовні вимоги частково та скасовуючи спірні постанови від 20 вересня 2011 року, суд першої інстанції виходив із того, що стягувач пропустив строк пред'явлення виконавчого напису до виконання, оскільки такий строк закінчився ще 29 лютого 2009 року, а тому державний виконавець не мав права відкривати виконавче провадження та накладати арешт на майно боржника.

Скасовуючи акт державного виконавця про проведення прилюдних торгів з реалізації предмету іпотеки від 06 вересня 2012 року суд, на підставі ч.1 ст.72 КАС України, суд вважав встановленими обставини його протиправності рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 18 лютого 2013 року.

Відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог про визнання неправомірними дії Заводського відділу ДВС при здійсненні виконавчого провадження №28783397, суд виходив з того, що достатнім захистом порушених прав позивача буде скасування спірних постанов та акту про проведення прилюдних торгів.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно були з'ясовані обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, що потягло прийняття незаконного та необґрунтованого рішення.

Так, зазначаючи у своєму рішенні про протиправність дій державного виконавця, що виразилися у прийнятті до виконання виконавчого документу за яким закінчився строк пред'явлення до виконання, суд першої інстанції не перевірив заперечення відповідача про переривання строку давності пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, виконавчий напис №1268 від 29 лютого 2008 року двічі перебував на виконанні в Державній виконавчій службі, а саме: з 12 березня 2008 року по 29 жовтня 2009 року та з 23 листопада 2009 року по 30 червня 2011 року, тому постанови Заводського відділу ДВС щодо відкриття виконавчого провадження від 20 вересня 2011 року та накладення арешту на майно боржника є законними.

Також на думку суду апеляційної інстанції, не може бути підставою для визнання протиправними постанов державного виконавця, прийняття Заводським районним судом м. Миколаєва 13 лютого 2013 року (т.1 а.с.179-180) рішення, яким визнано виконавчий напис нотаріуса №1268 від 29 лютого 2008 року таким, що не підлягає виконанню, так як зазначені рішення відповідачем були прийняті, задовго до ухвалення судового рішення.

Також, суд першої інстанції не з ясував обставини дотримання позивачем строків звернення до суду, передбачених ст. 181 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Правила цієї статті кореспондується з нормою ч.6 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», яка регламентує, що постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про накладення арешту на майно боржника винесена 20 вересня 2011 року.

В матеріалах справи міститься заява представника позивача - ОСОБА_5 про надання можливості ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження від 14 грудня 2011 року, в якій вказано, що з матеріалами виконавчого провадження представник позивача був ознайомлений 14 грудня 2011 року, тобто після винесення спірних постанов (т.1 а.с.236).

Виходячи з вищевикладеного, строк звернення до суду з позовом про оскарження постанов державного виконавця сплинув 26 грудня 2011 року, оскільки 24 грудня 2011 року - неробочий день.

Проте, позивач звернувся до суду про скасування спірних постанов тільки 24 вересня 2012 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивач звертаючись з позовними вимогами про визнання неправомірними дій при здійсненні виконавчого провадження №28783397, скасування постанов про відкриття виконавчого провадження та про накладення арешту на майно боржника від 20 вересня 2011 року пропустив строк звернення до суду, встановлений ч.2 ст.181 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Що стосується позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування акту державного виконавця про проведення прилюдних торгів з реалізації предмету іпотеки від 06 вересня 2012 року, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 ч.2 ст.17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, обов'язковою умовою віднесення спору до категорії публічно-правових спорів є участь в ньому суб'єкта владних повноважень, а також оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Акт про проведення прилюдних торгів з реалізації предмету іпотеки не є нормативним актом чи правовим актом індивідуальної дії в розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, спір у цій частині позовних вимог за своєю суттю не є публічно-правовим і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції, яке надано у п.1 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.1 ст.203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 155, 157, 195, 197, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції - задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2013 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції в частині позовних вимог про визнання неправомірними дій при здійсненні виконавчого провадження №28783397, визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження від 20 вересня 2011 року №28783397 та про накладення арешту на майно боржника від 20 вересня 2011 року - залишити без розгляду.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції в частині позовних вимог про скасування акту про проведення прилюдних торгів з реалізації предмету іпотеки від 06 вересня 2012 року - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя І.П. Косцова

суддя Л.В. Стас