Справа № 826/1103/15
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 квітня 2015 року 16:55 № 826/1103/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., при секретарі Новик В.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доРеєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві
проскасування рішення від 16.01.2015 року №18674089, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач) з позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві (надалі - відповідач), в якому просить:

- скасувати рішення Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві від 16 січня 2015 року №18674089 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень;

- зобов'язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у місті Києві (ідентифікаційний номер 34691374) вчинити необхідні дії щодо державної реєстрації права власності на підставі заяви ОСОБА_1 від 16.12.2014 року за реєстраційним НОМЕР_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.01.2015 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні на 16.02.2015 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представником позивача зазначено, що, звернувшись до відповідача із заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, державним реєстратором необґрунтовано відмовлено у державній реєстрації з підстав ненадання документу, що підтверджує присвоєння адреси вказаному об'єкту, оскільки факт присвоєння адреси підтверджено довідкою, виданою головою правління Садівничого товариства «Приозерне» Дарницького району м. Києва, у межах якого і знаходиться об'єкт нерухомості.

У судове засідання 16.02.2015 року з'явилися представники сторін.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у задоволенні останніх.

Суд у судовому засіданні 16.02.2015 року за згодою сторін на підставі ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

При цьому, 24.02.2015 року від представника відповідача через канцелярію суду надійшли письмові заперечення проти позову, в яких зазначено, що оскаржуване рішення є правомірним та прийнятим у межах та на підставі наявних у державного реєстратора повноважень з посиланням на те, що об'єкту нерухомого майна, з метою реєстрації права власності на яке позивач звернувся до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, у встановленому Положенням про реєстр адрес у місті Києві, який затверджено рішенням Київської міської ради від 22.05.2013 року №337/9394, порядку не присвоєно адреси, що, за твердженнями останнього, унеможливлює державну реєстрацію даного об'єкту.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії картки прийому заяви №18022950, гр. ОСОБА_2 подав заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), яка зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 16.12.2014 року 10:51:33 за реєстраційним номером НОМЕР_1, до якої згідно переліком додано наступні документи: паспорт громадянина України копія, серія та номер: НОМЕР_2, виданий 12.05.1999 року, видавник Печерське РУ ГУ МВС України в місті Києві; паспорт громадянина України копія, серія та номер: НОМЕР_3, виданий 13.05.2002 року, видавник: Бершадським РВ УМВС України у Вінницькій області; довіреність, копія, серія та номер: НОМЕР_4, виданий 08.07.2013 року, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юхневич Т.В.; державний акт на право власності на земельну ділянку та його копія, серія та номер: НОМЕР_5, виданий 08.08.2005 року, видавник: Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА); довідка СТ «Приозерний» та його копія, серія та номер: 12, виданий 11.07.2014 року, видавник: Голова правління СТ «Приозерний»; технічний паспорт та його копія, серія та номер: б/н, виданий 15.08.2013 року, видавник: ТОВ «Техінвентаризація»; декларація про готовність об'єкта до експлуатації та її копія, серія та номер: НОМЕР_6, виданий 23.07.2014 року, видавник: ІДАБК у місті Києві; рішення та його копія, серія та номер: б/н, виданий 11.07.2014 року, видавник: Голова правління СТ «Приозерний».

За результатами розгляду вищезазначеної заяви державним реєстратором прав на нерухоме майно Чуйко Г.Г. Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №18674089 від 16.01.2015 року, яким відмовлено у державній реєстрації права власності (форма приватна) на садовий будинок, що розташований АДРЕСА_1, за суб'єктом: ОСОБА_1.

В якості підстави для прийняття вказаного рішення державним реєстратором вказано, що подані документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а також наголошено, що заявником не подано документ, який підтверджує присвоєння адреси об'єкту нерухомого майна із зазначенням того, що органом, уповноваженим присвоювати поштові адреси нерухомому майну є управління містобудування та архітектури при відповідних районних чи міських адміністраціях.

Вважаючи таку відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, що визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV (надалі - Закон №1952-IV).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону №1952-IV, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно;

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону №1952-IV передбачено, що орган державної реєстрації прав, зокрема, проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

При цьому, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав (п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону №1952-IV).

Крім того, у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону №1952-IV, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону №1952-IV, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

В свою чергу, орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав (ч. 2 ст. 15 Закону №1952-IV).

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868 затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (надалі - Порядок №868), який визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

У відповідності до п. 49 Порядку №868, у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заінтересованою особою є замовник будівництва, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об'єкт нерухомого майна заявник подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку; документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси.

Документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності на такий об'єкт нерухомого майна, заявник не подає.

Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований об'єкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення об'єкта нерухомого майна з житлового у нежитловий або навпаки) заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об'єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; письмову згоду співвласників багатоквартирного будинку (в разі добудови аттикових і мансардних поверхів та приєднання місць загального користування); документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (в разі коли в результаті реконструкції об'єкта нерухомого майна змінилася його адреса).

Документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності на об'єкт нерухомого майна до проведення його реконструкції, заявникові не повертаються.

Водночас, приписами абз. 22 п. 50 Порядку №868 передбачені особливості державної реєстрації права власності на новозбудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна, збудовані в результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу.

Так, згідно вказаних положень, для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна, збудовані в результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, заявник подає: довідку житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу про членство в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі; технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні заяви про державну реєстрацію права власності представником позивача до останньої було додано довідку голови правління Садівничного товариства Дарницького району м. Києва «Приозерне» №12 від 11.06.2014 року, в якій зазначено, що видана ОСОБА_1 про те, що він є членом СТ «Приозерний», що відсутня заборгованість по сплаті будь-яких внесків до СТ «Приозерний», а також те, що ОСОБА_1 є власником садової ділянки АДРЕСА_1, на якій він господарським способом побудував в 2009 року садовий будинок.

Проте, вказана довідка не може вважатися належним документом, яка необхідна для реєстрації права власності на вказаний об'єкт нерухомого майна, оскільки у ній не зазначені всі необхідні реквізити.

Зокрема, згідно положень абз. 22 п. 50 Порядку №868, дана довідка повинна містити дані чи внесено членом кооперативу пайовий внесок в повному обсязі. Водночас, з довідки №12 від 11.06.2014 року, що видана головою правління Садівничного товариства Дарницького району м. Києва «Приозерне», не вбачається, що ОСОБА_1 вніс пайовий внесок у повному обсязі.

Таким чином, у даній довідці відсутня необхідна інформація, яка повинна бути обов'язково зазначена у такій довідці.

Разом з тим, суд звертає увагу, що приписами абз. 22 п. 50 Порядку №868 не передбачено необхідності у наданні документу, що підтверджує присвоєння адреси об'єкту нерухомого майна, для проведення державної реєстрації на новозбудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна, збудовані в результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу.

На підставі всього викладеного вище, враховуючи ненадання позивачем довідки дачного кооперативу про внесення останнім, як членом кооперативу, пайового внеску в повному обсязі, як це передбачено абз. 22 п.50 Порядку № 868, суд дійшов висновку, що позивачем подані документи, які не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Слід зазначити, що аналогічна позиція викладена у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2014 року у справі №826/11637/14.

Щодо позовної вимоги, яка полягає у зобов'язанні відповідача вчинити певні дії, а саме: зобов'язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у місті Києві (ідентифікаційний номер 34691374) вчинити необхідні дії щодо державної реєстрації права власності на підставі заяви ОСОБА_1 від 16.12.2014 року за реєстраційним НОМЕР_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, суд зазначає, що остання є похідною від розглянутої вище, у задоволенні якої суд дійшов висновку відмовити, а, відтак, вимога про зобов'язання відповідача вчинити певні дії задоволенню також не підлягає.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірне рішення відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а, відтак, такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок