Справа № 817/758/15
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/758/15

07 квітня 2015 року 12год. 38хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сало А.Б. за участю секретаря судового засідання Школяр О.І. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Отроцька Л.Х., Дербеньова В.А.

відповідача: представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Дочірнього підприємства "ПрикарпатЗахідтранс" Південно-Західного відкритого акціонерного товариства трубопровідного транспорту нафтопродуктів
до Державної податкової інспекції у м.Рівному ГУ ДФС у Рівненській області
про визнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.11.2014 № та №
ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «ПрикарпатЗахідтранс» Південно-Західного відкритого акціонерного товариства трубопровідного транспорту нафтопродуктів (далі - ДП «ПрикарпатЗахідтранс») звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у місті Рівному ГУ ДФС у Рівненській області (далі -ДПІ у м. Рівне) про визнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 25.11.2014 року.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві. В обґрунтування позову зазначили, що висновки податкового органу, які викладені в акті перевірки та покладені в основу оспорюваних податкових повідомлень-рішень, не відповідають фактичним обставинам справи. Пояснили суду, що зміст договорів, укладених між ДП «ПрикарпатЗахідтранс» і ТОВ «Термінал Гранд» та ТОВ «НВКП «Спарінг-Віст» не суперечить чинному законодавству України та дані договори не були визнані недійсними в судовому порядку, а тому підстав стверджувати про їх безтоварність у податкового органу немає. Зазначили, що бухгалтерські документи виписані ТОВ «Термінал Гранд» та ТОВ «НВКП «Спарінг-Віст», за результатом господарських операцій з ДП «ПрикарпатЗахідтранс», в силу Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-XIV від 16.07.1999 року є первинними документами, оскільки мають всі необхідні встановлені законом обов'язкові реквізити. Стверджували, що господарські операції позивача з даним контрагентом є реальними і підстав вважати їх безтоварними немає. У зв'язку з чим вважають висновки акта перевірки про порушення ДП «ПрикарпатЗахідтранс» вимог Податкового кодексу України необґрунтованими і такими, що ґрунтуються на припущеннях осіб, що здійснювали перевірку, а податкові повідомлення-рішення № та № від 25.11.2014 року - протиправними і такими, що підлягають скасуванню. З таких підстав просив суд позов задовольнити повністю

Представник відповідача надав суду письмові заперечення на позовну заяву, позов не визнав (а.с.113-114). В обґрунтування заперечень пояснив суду, що під час проведення документальної перевірки ДП «ПрикарпатЗахідтранс» було встановлено порушення п.198.1, п.198.3, п.198.6, ст.198 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим занижено податок на додану вартість за липень 2013 - 778,67 грн. та за серпень 2013 в сумі 4796,59 грн., а також занижено податок на прибуток в сумі 1752,05 грн. Стверджував, що порушення податкового законодавства ДП «ПрикарпатЗахідтранс» спричинило тільки відображення в податковій та бухгалтерській звітності безтоварних операцій між позивачем та контрагентами. Обґрунтовуючи виявлені порушення представник відповідача вказав, що надані документи підтверджують безтоварність проведених операцій, а саме без фактичного транспортування та, в свою чергу, придбання продукції. Натомість, на думку відповідача, документи не підтверджують проведення господарської операції та спростовують фактичну поставку товарів, в тому числі не являються підтверджуючими документами на транспортування та придбання саме вказаних ТМЦ від контрагента та спростовують факт реальності здійснення операції. Вважає оспорювані податкові повідомлення-рішення обґрунтованими і такими, що не підлягають скасуванню. З таких підстав просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що з 23.11.2001 року ДП «ПрикарпатЗахідтранс» зареєстроване юридичною особою, що підтверджується копією свідоцтва та Відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с.103,104), перебуває на обліку як платник податків у ДПІ у м. Рівне, зареєстроване платником податку на додану вартість. ДП «ПрикарпатЗахідТранс» здійснює діяльність по транспортуванню світлих нафтопродуктів з використанням трубопроводу.

З матеріалів справи вбачається, що 11.11.2014 року посадовими особами ДПІ у м. Рівне була проведена позапланова перевірка ДП «ПрикарпатЗахідтранс» Південно-Західного відкритого акціонерного товариства трубопровідного транспорту нафтопродуктів, з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року при здійсненні взаєморозрахунків з ТОВ «Термінал Гранд» та ТОВ «НВКП «Спарінг-Віст», за результатами якого складено акт № 738/17-16-22-01/13990932 від 11.11.2014 року (а.с.14-28).

На підставі висновків даного акта перевірки № 738/17-16-22-01/13990932 від 11.11.2014 ДПІ у м. Рівне прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № від 25.11.2014 року, яким ДП «ПрикарпатЗахідтранс» збільшено суму грошового податкового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 2190 грн., в т.ч. 1752 грн. за основним платежем та 438 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.29);

- № від 25.11.2014 року, яким ДП «ПрикарпатЗахідтранс» збільшено суму грошового податкового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 6970 грн., в т.ч. 5576 грн. за основним платежем та 1394 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.30).

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню № від 25.11.2014 року, суд виходить з наступного.

Зі змісту акта перевірки вбачається, що дане податкове повідомлення-рішення базується на висновках податкового органу про порушення ДП «ПрикарпатЗахідтранс» п.138.1, п.138.2, п.138.4 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим останнім безпідставно віднесено до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за 2013 рік в сумі 9221,33 грн. - придбання послуг у ТОВ «Термінал Гранд» та відповідно занижено податок на прибуток за 2013 рік в сумі 1752,05 грн.

Матеріали справи свідчать, що 19.06.2013 між ДП «ПрикарпатЗахідтранс» (Замовник) та ТОВ «Термінал Гранд» (Виконавець робіт) укладено договір на проведення ремонтних робіт, відповідно до умов якого Замовник доручає Виконавцю проведення ремонту гідромотора 321.224 А в кількості 1 шт. по ціні 10000 грн.(а.с.71).

Судом встановлено, що на виконання умов договору ТОВ «Термінал Гранд» здійснило ремонт гідромотора, що підтверджується товарно-транспортною накладною №1478 від 12.07.2013 року, розрахунковою квитанцією серії ААА №102-104338659 про оплату послуг за організацію перевезення вантажу на суму 400,00 грн., актом надання послуг №221 від 22.07.2013 року, товарно-транспортною накладною №1821 від 26.07.2013 року та податковою накладною №221 від 22.07.2013 року на суму 10000 грн.(а.с.32-36, 122).

Дані послуги проведені по бухгалтерському обліку підприємства наступним чином: Дт 23 «Основне виробництво» Кт377 «Розрахунки з іншими дебіторами» - 9221,33грн. Дт 641.2 «Розрахунки по ПДВ» Кт 377 «Розрахунки з іншими дебіторами» - 778,67грн. Дт 377.1 «Розрахунки з іншими дебіторами» Кт 311 «Поточні рахунки в національній валюті» - 10000 грн.

Розрахунки за надані послуги в сумі 10000,00 грн. проведені в безготівковій формі 22.07.2013, що підтверджується платіжним дорученням №317 від 22.07.2013 року (а.с.34).

Вартість отриманих від ТОВ «Термінал Гранд» послуг віднесено позивачем до витрат в сумі 9221,33 грн.

Згідно з пп.4.1.27 п. 4.1 ст.4 Податкового кодексу України витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

У відповідності до п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, інших витрат, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України, витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку та витрати банківських установ.

В силу вимог п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пункт 139.1 ст.139 Податкового кодексу України встановлює вичерпний перелік витрат платника податку, що не враховуються при визначенні оподатковуваного прибутку. Серед таких обмежень витрати на придбання електрообладнання, які були виключенні відповідачем зі складу витрат позивача, відсутні. Крім того, відповідно до п.140.5 ст.140 Податкового кодексу України встановлення додаткових обмежень щодо складу витрат платника податку, крім тих, що зазначені в цьому розділі, не дозволяється.

Відповідно до вимог пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України до складу витрат не включаються витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з ч. 1,2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-XIV від 16.07.1999 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Норми аналогічного змісту містить Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704 (далі - Положення №168/704).

Пунктом 2.4 Положення №168/704 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.16 Положення №168/704 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам.

Наявні в матеріалах справи видаткові накладні, податкові накладні, розрахункові документи в силу Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-XIV від 16.07.1999 року (в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин) та Положення №168/704 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), є первинними документами, та мають всі необхідні встановлені законом обов'язкові реквізити. Докази того, що вказані документи не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними, відповідачем суду не надано.

Податкові, товарно-транспортні накладні, розрахункові документи містять найменування продавця та покупця, обсяг наданої послуги, підписи уповноважених представників сторін та відбитки печаток товариств. Всі наявні податкові накладні, розрахункові документи дають змогу визначити, яка саме послуга надавалася, за якою ціною, між якими контрагентами. Докази того, що дані документи не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними відповідачем суду не надано.

Крім того, судом встановлено, що на момент існування господарських правовідносин між позивачем та ТОВ «Термінал Гранд», останній мав цивільну правоздатність, чинну державну реєстрацію і не був позбавлений права укладати угоди у відповідності до вимог діючого законодавства та був платником ПДВ.

Таким чином, віднесення позивачем до складу витрат сум, сплачених на оплату послуг, отриманих від ТОВ «Термінал Гранд» не суперечить вимогам п.138.1, п.138.2, п.138.4 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України. Враховуючи викладене, суд вважає протиправним виключення відповідачем сум, сплачених позивачем ТОВ «Термінал Гранд» на оплату вартості придбаних послуг ремонту зі складу витрат ДП «ПрикарпатЗахідтранс» за 2013 рік.

Рух активів у процесі здійснення позивачем господарських операцій з ТОВ «Термінал Гранд», підтверджується матеріалами справи, які також свідчать про використання послуг по ремонту гідромотора у власній господарській діяльності.

Встановлені судом обставини в їх сукупності свідчать про товарність і реальність здійснення господарських операцій між ДП «ПрикарпатЗахідтранс» та ТОВ «Термінал Гранд», використання позивачем придбаних послуг по ремонту гідромотора, що підтверджують рух активів у процесі здійснення господарських операцій з даним контрагентом. Докази того, що послуга, придбана ДП «ПрикарпатЗахідтранс» у ТОВ «Термінал Гранд» з метою іншою, ніж використання його у власній господарській діяльності податковим органом суду не надано, судом не здобуто і в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, віднесення позивачем до складу витрат сум, сплачених ТОВ «Термінал Гранд» на оплату вартості послуг по ремонту відповідає вимогам п.138.1, п.138.2, п.138.4 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, а виключення цих сум відповідачем зі складу витрат ТОВ "ФОРЕСТ ТОРГ СЕРВІС" ІІІ кварталу 2011 року - протиправне.

Суд також акцентує увагу, що згідно із статтею 61 Конституції України відповідальність осіб має індивідуальний характер, при цьому будь-які протиправні дії одних платників податків не можуть покладати обов'язку щодо відповідальності за дії таких платників на інших осіб.

Особа не може нести відповідальності за неправомірні дії інших осіб (за умови необізнаності щодо їх протиправної поведінки). Відповідачем не встановлено обізнаності позивача щодо можливих дефектів у правовому статусі його контрагентів (відсутність реєстрації їх як платників податку на додану вартість, відсутність у відповідних посадових осіб чи інших представників контрагента повноважень на складання первинних, розрахункових документів, податкових накладних.

Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477-IV від 23.02.2006 р., є джерелом права, свідчить про те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського Суду від 09.01.2007 р. у справі "Інтерсплав проти України"). Вказане узгоджується з конституційним принципом індивідуальності юридичної відповідальності.

Жодних доказів того, що ДП «ПрикарпатЗахідтранс» і ТОВ «Термінал Гранд» під час укладання договорів завідомо (з прямим або непрямим умислом) діяли всупереч інтересам держави і суспільства суду податковим органом не надано.

Враховуючи, що вирок по кримінальній справі щодо обвинувачення ОСОБА_4 директора та засновника ТОВ «Термінал Гранд» у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205 Кримінального кодексу України, що набрав законної сили, на який посилається відповідач, суду не наданий, суд приходить до висновку, що твердження податкового органу про нікчемність правочинів ДП «ПрикарпатЗахідтранс» і ТОВ «Термінал Гранд» є передчасними та необґрунтованими. Більше того, як свідчить зміст акту перевірки, Харківським районним судом Харківської області винесено вирок 19.06.2014 року, тобто після вчинення господарських операцій ДП «ПрикарпатЗахідтранс» у ТОВ «Термінал Гранд» (липень 2013 року), а тому посилання на нього суд оцінює критично.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 25.11.2014 року не відповідає вказаним критеріям правомірності, а тому є протиправним і підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню № від 25.11.2014 року, суд виходить з наступного.

Дане податкове повідомлення-рішення базується на висновках податкового органу про заниження ДП «ПрикарпатЗахідтранс» податку на додану вартість на загальну суму 5575,26 грн., в т.ч. за липень 2013 року на суму 778,67 грн. та серпень 2013 року на суму 4796,59 грн.

Вказані висновки зроблені податковим органом на підставі аналізу господарської операції ДП «ПрикарпатЗахідтранс» і ТОВ «Термінал Гранд» та ТОВ «НВКП «Спаринг-Віст» та ґрунтуються на порушеннях позивачем вимог п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України.

За даними висновками суд не погоджується з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Договору постачання №357/1.3-13 від 16.08.2013, укладеного між Позивачем (покупець) та ТзОВ "НВКП "Спаринг-Віст" (постачальник) та Специфікації №1 від 16 серпня 2013 року (а.с.38-72) позивачем отримано Комплект СРS-приймач Lеіса Zепо10 в комплекті м'який кейс Lеіса GVР - 1шт. загальною вартістю 61600грн., в тому числі ПДВ - 10266,67 грн. (в ціну на Продукцію включені всі затрати на постачання продукції) та виписано: видаткову товарну накладну за №СВ-0000І91 від 28.08.20ІЗ на суму 61 600 грн. в тому числі ПДВ - 10266,67 грн., податкову накладну за №33-0001 від 22.08.2013 року на суму 61 600 грн. в тому числі ПДВ 10266,67грн., товарно-транспортну накладну (типова форма №1-ТН), Серія СВ№3 від 08.08.2013 року (а.с.93-98).

Розрахунки між суб'єктами господарювання за даний товар проводились у безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням за №2974 від 22.08.2013 року; випискою з рахунку 4894, відкритому у філї ПАТ «ВТБ БАНК», від 22.08.2013. року (а.с.94).

Позивачем до складу податкового кредиту по вищезазначеній податковій накладній в Декларації по ПДВ та Додатку 5 за серпень 2013року включено в рядок 15.1 Декларації суму ПДВ 4796,59грн. та в рядок 15.2 Декларації суму ПДВ 5470,08грн.

Комплект СРS-приймач Lеіса Zепо10 в комплекті м'який кейс Lеіса GVР - Ішт. вартістю 56803,41грн. по бухгалтерському обліку на підприємстві обліковується на основних засобах (рах. 10) та використовується в виробничих цілях для забезпечення виробничого процесу.

В матеріалах справи в підтвердження реальності господарських операцій наявні наступні документи: затверджені запитувані дані на GPS комплект; заявка на участь в запиті котирувань по лоту №5115У «GPS-Глонас приймач» учасника ТОВ «НВКП «Спаринг-Віст» з повним реєстром документів, які підтверджують фінансово-господарську діяльність підприємства (фінансовий звіт; довідка про відсутність заборгованості по сплаті податків, зборів та платежів; копії ліцензій; розрахунок ціни; сертифікат затвердження типу засобу вимірювальної техніки та інші необхідні документи згідно положення про проведення закупівель; протокол засідання конкурсної комісії №645 від 15.07.2013, яким був затверджений даний контрагент на поставку приймача; програма витрат на 2013 рік на підтвердження запланованих витрат; перелік основних засобів; витяг із Журнала обліку виїзду та заїзду автомобілів на територію; витяг із Журналу обліку результатів вхідного контролю матеріалів; акт №181 вхідного контролю від 30.08.2013; сертифікат затвердження типу засобів, гарантійний талон на приймач; наказ про введення в експлуатацію основних засобів №589 від 31.08.2013 та протокол постійно діючої комісії по прийняттю на облік основних засобів; посадова інструкція інженера І категорії ВМТП (а.с.154-169).

Суд звертає увагу, що підпунктом 14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п.198.2 ст.198 ПК України).

Згідно з п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Вичерпний перелік операцій, що не є об'єктом оподаткування, визначений ст. 196 Податкового кодексу України. Серед даного переліку операції з придбання товарно-матеріальних цінностей (комплект приймача GPS) та послуг по ремонту відсутні. Суд вважає, що підстави для виключення зі складу податкового кредиту підприємства сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару та послуг, відсутні, оскільки отримання такого товару та послуг за договорами не суперечить чинному законодавству, та є такими, що спрямовані на отримання доходів, а тому належать до господарської діяльності позивача в розумінні податкового законодавства.

Пунктом 198.2 ст.198 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.4 ст.198 Податкового кодексу України якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податковий кредит по отриманих позивачем від ТОВ «Термінал Гранд» і ТОВ «НВКП «Спаринг-Віст» товарно-матеріальних цінностях та послугах повністю підтверджено відповідними податковими накладними, що не заперечується відповідачем.

Зауважень до форми та змісту податкових накладних, виписаних ТОВ «Термінал Гранд» і ТОВ «НВКП «Спаринг-Віст», в акті перевірки податковим органом не зазначено.

Судом встановлено, що податкові накладні, виписані ТОВ «Термінал Гранд» і ТОВ «НВКП «Спаринг-Віст» містять всі необхідні обов'язкові реквізити.

Статтею 67 Господарського кодексу України передбачено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Судом встановлено достовірність підтвердження фактичності здійснення господарських операцій, сплати податку на додану вартість та його сум, а отже і правомірність віднесення позивачем сум податку, сплаченого ТОВ «Термінал Гранд» і ТОВ «НВКП «Спаринг-Віст» у зв'язку з придбанням товару та послуг до складу податкового кредиту.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Таким чином, результати перевірки контрагента позивача, контрагентів контрагента, наявність та/або відсутність контрагента за зареєстрованим місцезнаходженням, відсутність необхідних умов для ведення господарської діяльності, відсутність власних основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів, наявність або відсутність порушених кримінальних справ, пояснення осіб не можуть впливати на право позивача щодо формування складу витрат операційної діяльності та податкового кредиту, оскільки наявними у справі доказами підтверджуються обставини щодо фактичного виконання спірних господарських операцій.

За таких обставин, суд вважає, висновок відповідача про порушення позивачем вимог п.198.1, п.198.3 п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України безпідставним, а податкове повідомлення-рішення № від 25.11.2014 року - протиправним.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті податкових повідомлень-рішень № та № та від 25.11.2014 року, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не в спосіб, визначений чинним законодавством, а тому вказані податкові повідомлення-рішення є протиправними, такими, що прийняті без урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, а тому підлягають скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. У відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень № та № та від 25.11.2014 року.

При зазначених обставинах, вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають до задоволення в повному обсязі, а заперечення відповідача суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 25.11.2014 № та №.

Присудити на користь позивача Дочірнього підприємства "ПрикарпатЗахідтранс" Південно-Західного відкритого акціонерного товариства трубопровідного транспорту нафтопродуктів із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 182,70 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.