Справа № 804/9413/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 року м.Київ К/800/39733/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Горбатюк С.А.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Дніпропетровської митниці Міндоходів на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2013 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року у справі за позовом Приватного підприємства «Арм-Метал Груп» до Дніпропетровської митниці Міндоходів про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року Приватне підприємство «Арм-Метал Груп» звернулось до суду з позовом до Дніпропетровської митниці Міндоходів, у якому, з урахуванням уточнень, просило визнати протиправними дії відповідача при формуванні картки відмови у митому оформленні товарів від 26 червня 2013 року №110080000/2013/00100, скасувати картку відмови у митному оформленні товарів від 26 червня 2013 року № 110080000/2013/00100 та зобов'язати відповідача повернути надмірно сплачене мито у розмірі 8261,73 грн. та різницю по сплаті ПДВ у розмірі 1652,35 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав про надання всієї необхідної документації для підтвердження країни походження товару та безпідставність висновку митного органу щодо неможливості застосування до товару, що піддається митному оформленню, режиму найбільшого сприяння у зв'язку із відсутністю встановлених виробничих або технологічних операцій.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2013 року адміністративний позов задоволено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року задоволено частково апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці Міндоходів; постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2013 року скасовано в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій Дніпропетровської митниці Міндоходів щодо формування картки відмови у митному оформленні товарів від 26 червня 2013 року №110080000/2013/00100 та щодо зобов'язання Дніпропетровської митниці Міндоходів повернути Приватному підприємству «Арм-Метал Груп» надмірно сплачене мито у розмірі 8261,73 грн. та різницю по сплаті податку на додану вартість у розмірі 1652,35 грн.; в цій частині позовних вимог відмовлено; в іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2013 року залишено без змін.

Дніпропетровська митниця Міндоходів звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 22 травня 2013 року між Відкритим акціонерним товариством «Красносельскстройматериалы» (продавець) та Приватним підприємством «Арм-Метал Груп» (покупець) укладено контракт № 804/050, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує товар на умовах, в асортименті, кількості, ціні та строкам поставки у відповідності до специфікації.

У специфікації № 1 до контракту № 804/050 зазначено, що продавець продає, а покупець купує портландцемент ПЦ500Д0 розсипом, код , у кількості 4000 т на загальну суму 299600 дол. США.

26 червня 2013 року позивачем за митною декларацією №110080000/2013/115943 до Дніпропетровської митниці Міндоходів пред'явлено до митного оформлення ввезений на підставі вищевказаного договору товар - портландцемент ПЦ500-Д0 (ГОСТ 10178-85), виробник ВАТ «Красносельскстройматериалы».

Для митного оформлення ПП «Арм-Метал Груп», зокрема, надано:

- сертифікат про походження товару форми СТ-1 від 17 червня 2013 року № BY UA , виданий Гродненським відділенням Білоруської Торгово-промислової палати, в якому у графі 9 вказано, що товару встановлено критерій походження «Д2523» (товар підданий достатній переробці на території Республіки Білорусь);

- акт експертизи походження товарів від 09 квітня 2013 року № 61, виданий Гродненським відділенням Білоруської Торгово-промислової палати, в якому встановлено, що Білоруською Торгово-промисловою палатою для визначення країни походження товару «портландцементу марки ПЦ 500-Д» застосовано умови виконання критерію походження відповідно Додатку 1 до Правил, а саме: виробництво в умовах спеціалізованого виробництва відповідно до технології обробки (очищення, помел твердих матеріалів, кальцинування). Також даним актом визначено, що при виробництві портландцементу марки ПЦ 500-ДО ВАТ «Красносельскстройматериалы» Республіка Білорусь, використовується сировина, походженням виключно із країн, учасників Угоди урядів держав-учасників країн СНД від 20 листопада 2009 року;

- сертифікат відповідності, зареєстрований в реєстрі № BY/112 03.06.022 02151, строком дії з 01 грудня 2009 року по 01 грудня 2014 року, в якому зазначено, що продукція, виготовлена ВАТ «Красносельскстройматериалы» Республіка Білорусь і надана на сертифікацію найменуванням портландцемент марки 500 без мінеральних додавань ПЦ500-Д0, що випускається за ГОСТ 10178-85 «Портландцемент і шлакопортландцемент.ТУ» відповідає вимогам технічних нормативно-правових актів.

26 червня 2013 року митним органом складено картку відмови у митному оформленні товарів № 110080000/2013/00100, у якій зазначено, що згідно умов ст.ст.36, 40, 43 Митного кодексу України, Правил визначення країни походження на умовах вільної торгівлі встановлених Угодою про Правила (далі Правила) визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20 листопада 2009 року, до товару «Портландцемент марка ПЦ500-ДО (ГОСТ 10178-85)-138 тн.» не може бути застосовано режим найбільшого сприяння в зв'язку із відсутністю всіх встановлених виробничих або технологічних операцій відповідно до Переліку умов, виробничих і технологічних операцій, під час виконання яких товар уважається таким, що походить з тієї країни, у якій вони мали місце, затвердженого додатком 1 до Правил визначення країни походження на умовах вільної торгівлі встановлених Угодою про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20 листопада 2009 року. Портландцемент товарної позиції 2523 УКТ ЗЕД набуває статусу походження за умови виготовлення матеріалів будь-яких позицій в умовах спеціалізованого виробництва відповідно до технології обробки (переробки); збагачення вугіллям, очищення, помел твердих кристалів, обрізання, кальцинування. В наданому при митному оформленні підприємством «акт экспертизы происхождения товаров» від 09 квітня 2013 року №61 відсутня технологічна операція - «збагачення вугіллям». Пунктом 2.5 Примітки 2 додатку 1 до Правил встановлено, що умови й операції, наведені в графі третій цього Переліку, установлюють мінімальний обсяг виконання виробничих або технологічних операцій. Виконання встановлених виробничих або технологічних операцій у меншому обсязі не визначає походження продукту. Таким чином, портландцемент набуває статусу походження на умовах вільної торгівлі за умови виконання виробничих і технологічних операцій, наведених у додатку 1 до Правил.

Для уникнення затримки вивантаження вагонів та понесення витрат позивачем оформлено нову митну декларацію з умовами сплати 10% мита на товар, що декларується.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.319 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно п.1 ч.1 ст.336 Митного кодексу України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів, зокрема, шляхом перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу надаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Як встановлено ч.1 ст.246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Частиною 1 ст.248 Митного кодексу України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який в силу вимог законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до ст.256 Митного кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних відносин) відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

Згідно ч.5 ст.264 Митного кодексу України з метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам митний орган здійснює перевірку митної декларації.

Відповідно до ч.ч.11, 12 ст.264 Митного кодексу України митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов'язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Згідно п.п.4.5.6 п.4.5 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №631, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2012 року за № 1360/21672 (далі - Порядок), при здійсненні митного оформлення МД виконуються, зокрема, такі митні формальності: перевірка правильності визначення країни походження товарів.

Відповідно до п.7.1 Порядку у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду, що, приймаючи спірну картку відмови в прийнятті митної декларації, митниця діяла у межах повноважень, наданих митним органам чинним законодавством, з дотриманням порядку її формування.

Відповідно до ч.1 ст.36 Митного кодексу України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Згідно ч.ч.6, 7 ст.36 Митного кодексу України положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України.

Порядок та умови застосування преференційного режиму в рамках міжнародних угод про вільну торгівлю визначено Правилами визначення країни походження товарів, затверджених Угодою про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності незалежних Держав від 20 листопада 2009 року (далі - Правила).

У відповідності до положень зазначених Правил «Країною походження товарів» є країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній обробці/переробці.

Відповідно до п.6.1 Правил для підтвердження країни походження товару в конкретній державі-учасниці Угоди для цілей надання режиму вільної торгівлі необхідне надання митним органам країни ввезення оригіналу сертифіката форми СТ-1 чи декларації про проходження товару.

Стаття 43 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, що підтверджують країну походження товару.

Так, відповідно до ч.1 ст.43 Митного кодексу України документами, що підтверджують крану походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Сертифікат про походження товару, відповідно до ч.3 ст.43 Митного кодексу України, - це документ який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення.

Надання будь-яких інших документів для підтвердження країни походження товару, крім тих, що передбачені п.6.1 Правил та ст.43 Митного кодексу України, в тому числі й документів, які підтверджують виконання критерію достатньої обробки/переробки, чинним законодавством не передбачено.

Як встановлено у п.7.4 р.7 Правил, заповнення сертифіката форми СТ-1 повинно відповідати певним вимогам, зокрема, у графі 9 - «Критерій походження», зазначається критерій походження товарів «Д1905» у разі, якщо товар, був підданий достатній обробці (переробці), із вказівкою перших чотирьох цифр коду товарної позиції за ТН ЗЕД кінцевої продукції, наприклад - 1905.

Відповідно до п.9.1 розділу 9 Правил сертифікат може бути не визнаний митними органами країни ввезення для цілей надання товарам режиму вільної торгівлі в разі, якщо товар, зазначений у сертифікаті, не відповідає умовам, передбаченим п.5.1 цих Правил.

Отже, товар, імпортований на митну територію України, може користуватись режимом вільної торгівлі у разі, коли декларантом для органу доходів і зборів подано сертифікат про його походження, який підтверджує, що країною походження товару є одна з держав-учасниць Договору.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем з метою митного оформлення імпортованого товару у режимі вільної торгівлі, надано митному органу сертифікат про походження товару форми СТ-1 від 17 червня 2013 року, у п.9 якого вказано критерій походження «Д2523».

Відповідно до п.2.1 р.2 Правил країною походження товару вважається держава-учасниця Угоди, на території якої товар було цілком вироблено чи піддано достатній обробці (переробці) відповідно до цих Правил.

Згідно п.2.3 р.2 Правил для цілей визначення країни походження товару, виготовленого в державі-учасниці Угоди, може застосовуватися кумулятивний принцип, який визначає походження того чи того товару під час його послідовної обробки (переробки). Якщо у виробництві кінцевого товару в одній з держав-учасниць Угоди використовуються матеріали, що походять з іншої або інших держав-учасниць Угоди, які підтверджені сертифікатом (сертифікатами) про походження товару форми СТ-1 та піддаються поетапній подальшій обробці (переробці) в іншій або інших державах-учасницях Угоди, то країною походження такого товару вважається країна, на території якої він востаннє був підданий обробці (переробці). За відсутності сертифіката (сертифікатів) форми СТ-1 про походження матеріалів з інших держав-учасниць Угоди визначення країни походження кінцевого товару здійснюється на підставі критерію достатньої обробки (переробки) (підпункти "а", "б", "в" п.2.4 цих Правил).

Пунктом 2.4 р.2 Правил передбачено, що в разі участі у виробництві товару третіх країн, крім держав - учасниць Угоди, країна походження товару визначається відповідно до критерію достатньої обробки (переробки) товару.

Критерій достатньої обробки (переробки) може виражатися виконанням таких умов:

а) зміна товарної позиції за ТН ЗЕД на рівні принаймні одного з перших чотирьох знаків, що сталася в результаті обробки (переробки);

б) виконання необхідних умов, виробничих і технологічних операцій, під час виконання яких товар уважається таким, що походить з тієї країни, на території якої ці операції мали місце;

в) правило адвалорної частки, коли вартість використовуваних матеріалів іноземного походження досягає фіксованої процентної частки в ціні кінцевої продукції.

Основною умовою критерію достатньої обробки (переробки) є зміна товарної позиції за ТН ЗЕД на рівні принаймні одного з перших чотирьох знаків. Ця умова застосовується до всіх товарів, за винятком товарів, уключених до Переліку умов, виробничих і технологічних операцій, під час виконання яких товар уважається таким, що походить з тієї країни, у якій вони мали місце (далі - Перелік) (додаток 1, який є невід'ємною частиною цих Правил).

Оскільки цемент включений до групи 25 товарів, зазначених у Переліку, то при визначенні країни походження такого товару застосовується критерій достатньої обробки/переробки, вказаний у підпункті «б» п.2.4 розділу 2 Правил.

Належність товару до групи 25 Переліку передбачає, що у разі його виготовлення з матеріалів будь-яких позицій в умовах спеціалізованого виробництва відповідно до технології обробки/переробки; збагачення вугіллям, очищення, мелення твердих кристалів, обрізання, кальцинування (графа 3), такий товар набуває статусу країни походження за місцем виконання цих умов і операцій.

Відповідно до п.2.5 Примітки 2 до Переліку умови й операції, наведені в графі третій цього Переліку, встановлюють мінімальний обсяг виконання виробничих чи технологічних операцій. Виконання встановлених виробничих або технологічних операцій у меншому обсязі не визначає походження продукту.

Як встановлено у п.2.1 Примітки 2 до Переліку, умови й операції, зазначені в графі третій цього Переліку, повинні здійснюватись лише стосовно використовуваних для виготовлення продукту матеріалів іноземного походження. Обмеження, визначені умовами й операціями в графі третій, також поширюються лише стосовно використовуваних для виготовлення продукту матеріалів іноземного походження.

Матеріалом іноземного походження, відповідно до абз.7 п.1 р.1 Правил, є матеріал, що не походить з територій держав-учасниць Угоди, або матеріал, походження якого не встановлено.

Як вбачається з акту експертизи походження товарів від 09 квітня 2013 року № 61, складеного Білоруською торгово-промисловою палатою, відомості щодо здійснення операцій «збагачення вугіллям» під час виготовлення Портландцементу піщанистого ПЦП 500 відсутні. Крім того, вказаним підтверджується, що для виготовлення портландцементу піщанистого ПЦП 500 використовувались матеріали - крейда та пісок, з власних кар'єрів ОАО «Красносельскстройматериалы», внаслідок чого торгово-промисловою палатою зроблено висновок, що даний товар відповідає вимогам для товарів групи 25 Переліку та критерію достатньої переробки, передбаченому Правилами.

За вказаними обставинами суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що товар, імпортований позивачем, відповідає критерію достатньої обробки (переробки), передбаченому п.п.«б» п.2.4 Розділу 2 Правил щодо виконання необхідних умов, виробничих і технологічних операцій, під час виконання яких товар уважається таким, що походить з тієї країни, на території якої ці операції мали місце, у зв'язку з чим у відповідача були відсутні підстави для застосування положень п.2.5 Примітки 2 до Переліку під час відмови у митному оформленні даного товару.

Рішення судів попередніх інстанцій щодо скасування картки відмови у митному оформленні товарів від 26 червня 2013 року № 110080000/2013/00100 є правильними та підлягають залишенню без змін.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання Дніпропетровської митниці повернути позивачу надмірно сплачене мито у розмірі 8261,73 грн. та різницю по сплаті ПДВ у розмірі 1652,35 грн. з підстав недотримання позивачем встановленого законом порядку повернення помилково (безпідставно) сплачених сум з бюджету.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці Міндоходів відхилити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2013 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту ухвалення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді