Справа № 825/1138/15-а
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

21 квітня 2015 року Чернігів Справа № 825/1138/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Заяць О.В.,
за участю секретаря Прокіної А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірною бездіяльності та стягнення грошової компенсації, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 , відповідач -1) ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач -2), в якому просить визнати неправомірною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно не зарахування позивача на продовольче забезпечення з 18.03.2014 року по 30.11.2014 року до в/ч НОМЕР_1 та несвоєчасне подання документів на виплату грошової компенсації замість встановлених норм харчування до в/ч НОМЕР_1 ; визнати неправомірною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 стосовно не виплати нарахованої згідно наказів військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.12.2014 року № 575 (додаток № 1) за період з 18.03.2014 року по 30.11.2014 року включно, від 02.01.2015 року № 02 (додаток № 6) за грудень 2014 року, від 02.01.2015 року № 90 (додаток № 6) за січень 2015 року, від 04.03.2015 року № 169 за лютий 2015 грошової компенсації замість встановлених норм харчування в сумі 6131,76 грн.; стягнути з в/ч НОМЕР_1 нараховану грошову компенсацію в сумі 6131,76 грн.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що згідно наказу від 18.03.2014 № 21 військового комісара Новгород-Сіверсько-Семенівського об`єднаного районного військового комісаріату він був призваний на військову службу по мобілізації та був призначений на посаду водій групи забезпечення. Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 №426 (зі змінами) та наказу Міністра оборони України від 09.12.2002 № 402 (зі змінами) громадяни, які призвані на військову службу у зв`язку з оголошенням мобілізації, з дня прибуття їх до військового комісаріату забезпечуються харчуванням за встановленими нормами за рахунок держави. Однак, позивач зазначає, що його не було зараховано на продовольче забезпечення до в/ч НОМЕР_1 , в результаті чого він не був забезпечений їжею шляхом надання послуг з харчування суб`єктами господарювання на підставі укладених договорів з Міністерством оборони України. За період з 18.03.2014 по 30.11.2014, з грудня 2014 по лютий 2015 включно позивачу належить до виплати грошова компенсація замість встановлених норм харчування в сумі 6131,76 грн. В/ч НОМЕР_1 в добровільному порядку не виплачує належну позивачу компенсацію, тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі.
Представник в/ч НОМЕР_1 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі та письмові заперечення, в яких зазначив наступне. В період з 18.03.2014 по 31.11.2014 витяги з наказів військових комісарів ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , або будь-які інші документи про зарахування позивача до списків особового складу частини та постановку на продовольче забезпечення або про виплату йому грошової компенсації замість установленої норми харчування №1-загальновійськова до в/ч НОМЕР_1 не надходили. Отже, представник вважає, що службові особи в/ч НОМЕР_1 не мали можливості та не зобов`язані були вчиняти жодних дій щодо забезпечення позивача триразовим харчуванням за рахунок держави як особі, мобілізованої на особливий період, або виплати грошової компенсації замість установленої норми харчування № 1 загальновійськова.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_3 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі. В наданих до суду письмових запереченнях представник відповідача-2 просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що з метою приведення власної діяльності до вимог законодавства України та відновлення порушених прав позивача наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.12.2014 № 575 позивача було зараховано на продовольче забезпечення при в/ч НОМЕР_1 . Враховуючи неможливість забезпечення гарячою їжею позивача, приймаючи до уваги пункт 2.10. Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, було прийнято рішення про виплату позивачу грошової компенсації замість належних норм харчування у розмірі вартості набору продуктів за нормою № 1 загальновійськова, за період з 18.03.2014 по 30.11.2014. Вказаний наказ був направлений на адресу в/ч НОМЕР_1 .
Фіксування судового засідання, відповідно до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, не здійснювалося.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Наказом від 18.03.2014 № 21 військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 був призваний на військову службу по мобілізації та був призначений на посаду водій групи забезпечення.
Судом встановлено, що відповідно до наказу ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.12.2014 № 575 ОСОБА_1 зараховано на продовольче забезпечення при в/ч НОМЕР_1 .
Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.
Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно статті 1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 1 статті 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей визначено, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до підпункту н пункту 1 приміток до норми № 1 загальновійськова норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 № 426 за рахунок держави харчуванням забезпечуються, зокрема громадяни, які призвані на військову службу у зв`язку з оголошенням мобілізації, - з дня прибуття їх до військового комісаріату.
Відповідно до пункту 2.3. Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, затвердженого наказом Міністра оборони України від 09.12.2002 N 402 у Збройних Силах України забезпечення харчуванням військовослужбовців та інших категорій за встановленими нормами здійснюється за рахунок держави. Уточнення вартості норм харчування проводиться Головним продовольчим управлінням, виходячи із середніх діючих цін на продукти харчування, і доводиться ним до військ (сил) не частіше одного разу на квартал. Військовослужбовцям та іншим категоріям норми харчування видаються через відповідні їдальні або замість установлених норм харчування (основні й додаткові продукти) виплачується грошова компенсація у розмірі вартості цих норм.
Відповідно до розпорядження начальника Центрального управління продовольчого забезпечення Збройних Сил України тилу Збройних Сил України від 07.06.2012 № 905 Про прикріплення на продовольче забезпечення військовослужбовців військових частин (установ) Чернігівського гарнізону, які самостійно ведуть військове господарство Чернігівський ОВК прикріплений на продовольче забезпечення з 01.09.2012 до в/ч НОМЕР_1 .
10.12.2014 тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 видано наказ № 575 про виплату військовослужбовцям, призваним у зв`язку із мобілізацією, грошову компенсацію замість належних норм харчування у розмірі вартості набору продуктів за нормою №1 (загальновійськова) за період з 18.03.2014 по 30.11.2014 згідно затверджених відомостей (а.с. 22).
Крім того, в Аудиторському звіті про результати планового внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 10.07.2012 по 26.11.2014 (від 26.12.2014 № 234/31/82) зазначено, що втрата доходів на загальну суму 2446343,18 грн. (бюджетом 366951,48 грн. та фізичними особами на суму 2079391,70 грн.) було допущено внаслідок не нарахування та не виплати грошової компенсації замість встановлених норм харчування військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були призвані на військову службу у зв`язку із оголошенням мобілізації за період з 18.03.2014 по 30.11.2014. В термін до 26 січня 2015 року організувати відшкодування грошової компенсації замість встановлених норм харчування військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 , які призвані на військову службу у зв`язку із оголошенням мобілізації на загальну суму 2446343,18 грн.
Про необхідність відшкодування грошової компенсації замість встановлених норм харчування військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 також повідомлялось в телеграмі тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу першого заступника командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_5 командиру в/ч НОМЕР_1 від 20.09.2014 (а.с. 25).
Як встановлено судом, позивачу належить грошова компенсація замість встановлених норм харчування, за період з 18.03.2014 по 30.11.2014 включно в сумі 4545,96 грн., що підтверджується актом взаємозвірки вартості компенсації замість норм харчування військовослужбовців, призваних на військову службу по мобілізації ЧОМВК, копія якого міститься в матеріалах справи, а за період з грудня 2014 по лютий 2015 включно 1585,80 грн., що підтверджується наказами військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 02.01.2015 року № 02 (додаток № 6) за грудень 2014 року, від 02.01.2015 року № 90 (додаток № 6) за січень 2015 року, від 04.03.2015 року № 169 (додаток № 10).
Щодо позовних вимог про визнання неправомірною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно не зарахування позивача на продовольче забезпечення з 18.03.2014 року по 30.11.2014 року до в/ч НОМЕР_1 та несвоєчасне подання документів на виплату грошової компенсації замість встановлених норм харчування до в/ч НОМЕР_1 , то вони підлягають задоволенню лише в частині несвоєчасного подання документів на виплату грошової компенсації замість встановлених норм харчування до в/ч НОМЕР_1 , оскільки на час розгляду справи ІНФОРМАЦІЯ_2 наказ № 575 був направлений на адресу в/ч НОМЕР_1 .
Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Докази, які б підтверджували виплату позивачу суми грошової компенсації замість встановлених норм харчування №1 - загальновійськова за період з 18.03.2014 по 30.11.2014 в сумі 4545,96 грн. та за період з грудня 2014 року по лютий 2015 року включно в сумі 1585,80 грн., в/ч НОМЕР_1 суду не надано.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно несвоєчасного подання документів на виплату грошової компенсації замість встановлених норм харчування до в/ч НОМЕР_1 по ОСОБА_1 .
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 стосовно невиплати ОСОБА_1 згідно наказів військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.12.2014 № 575 за період з 18.03.2014 по 30.11.2014, від 02.01.2015 № 02 за грудень 2014 року, від 04.02.2015 року № 90 за січень 2015 року, від 04.03.2015 року № 169 за лютий 2015 року грошової компенсації замість встановлених норм харчування в сумі 6131,76 грн.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію замість встановлених норм харчування в сумі 6131,76 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя підпис О.В. Заяць
З оригіналом згідно
Суддя О.В. Заяць