Справа № 826/2842/14
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вн. № 1/66
У Х В А Л А

про закінчення підготовчого провадження

24 березня 2014 року м. Київ № 826/2842/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Клочкової Н.В., при секретарі судового засідання Висоцькій Ю.М., за результатами підготовчого провадження та попереднього судового засідання в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1
до Національного банку України
про визнання постанов № 48, № 49 від 06.02.2014 нечинними,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національного банку України (далі - відповідач) про визнання постанови Правління Національного банку України від 06.02.2014 № 48 та постанови Правління Національного банку України від 06.02.2014 № 49 такими, що не набрали чинності і не можуть бути застосовані.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 березня 2014 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в попередньому судовому засіданні на 18 березня 2014 року.

Згідно частини 1 статті 111 Кодексу адміністративного судочинства України попереднє судове засідання проводиться з метою з'ясування можливості врегулювання спору до судового розгляду справи або забезпечення всебічного та об'єктивного вирішення справи протягом розумного строку.

Згідно частини 2 статті 111 Кодексу адміністративного судочинства України попереднє судове засідання проводиться суддею, який здійснює підготовку справи до судового розгляду, за участю сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В попередньому судовому засіданні за клопотанням позивача було оголошено перерву для надання часу позивачеві усунути недоліки позовної заяви.

Зокрема, частина 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України визначає перелік вимог, які може містити адміністративний позов, зокрема:

1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень;

2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю;

5) виконання зупиненої чи невчиненої дії;

6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Згідно частини 8 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині.

Даний перелік є вичерпним. Згідно пункту 4 частини 1 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу.

Відтак, зі змісту даних норм вбачається, що невідповідність позовних вимог частині 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України є недоліком позовної заяви.

Згідно частини 1 пункту 7 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статті 106 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Судом встановлено, що позивач не просив визнати оскаржувані постанови незаконними (нечинними, протиправними) тощо.

Натомість в позовній вимозі позивач просив визнати постанови такими, що не набрали чинності і такими, що не можуть бути застосовані. З вищевказаних норм Кодексу адміністративного судочинства України, вбачається, що адміністративний позов саме такі позовні вимоги містити не може.

Відтак, позивачеві необхідно було усунути недоліки позовної заяви шляхом приведення позовної заяви (а саме приведення позовних вимог) у відповідність до частини 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України (із врахуванням положень статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України) та пункту 4 частини 1 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України та усунути вищевказані недоліки у встановлений судом строк до 24 березня 2014 р.

В наступному попередньому судовому засіданні 24 березня 2014 р. позивач подав заяву про зміну предмету позову, яка була прийнята до розгляду судом.

Після зміни предмету позову, позовні вимоги викладені наступним чином:

Визнати Постанову Правління Національного банку України від 06 лютого 2014 року № 48 та Постанову Правління Національного банку України від 06 лютого 2014 року № 49 нечинними.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач вважає оскаржувані постанови нормативно-правовими актами, які, на думку позивача, не були оприлюднені та зареєстровані у встановлений законодавством спосіб.

Разом з тим, частина 2 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначає коло осіб, які мають право оскаржити нормативно-правовий акт.

Так, згідно частини 2 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» судам слід мати на увазі, що за правилами частини другої статті 171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи - суб'єкти правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто, особа (позивач) повинна довести факт застосування до неї оскаржуваного нормативно-правового акта або те, що вона є суб'єктом відповідних відносин, на які поширюється дія цього акта. Суд не може давати оцінку таким обставинам при відкритті провадження в адміністративній справі, а тому не має права відмовити у відкритті провадження у справі чи повернути позовну заяву з посиланням на частину другу цієї статті, якщо особа своє звернення обґрунтовує необхідністю захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Приписи зазначеної частини можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, якщо суд встановить, що оскаржуваний акт до особи не застосовувався і вона не перебуває у відносинах, до яких цей акт може бути застосовано. У такому разі суд не проводить перевірку нормативно-правового акта на предмет його протиправності (законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили).

Відтак, враховуючи приписи статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України та Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2, суд вважає за необхідне витребувати у позивача належні та допустимі докази, що підтвердили б факт застосування до позивача оскаржуваних ним нормативно-правових актів або те, що позивач є суб'єктом відповідних відносин, на які поширюється дія цих актів.

Згідно частини 3 статті 111 Кодексу адміністративного судочинства України для врегулювання спору судом було з'ясовано, чи не відмовляється позивач від адміністративного позову, чи не визнає відповідач адміністративний позов, і роз'яснив сторонам можливості щодо примирення.

Враховуючи, що спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд, на виконання вимог частини 4 статті 111 Кодексу адміністративного судочинства України:

1) уточнив позовні вимоги та заперечення відповідача проти адміністративного позову, вказав позивачу на виявлені недоліки позовних вимог;

2) з'ясував питання про склад осіб, які братимуть участь у справі: дійшов висновку про відсутність підстав для залучення 178 (ста семидесяти восьми) третіх осіб, вказаних позивачем у первісному позові, з метою розгляду справи протягом розумного строку та враховуючи, що про розгляд даної справи буде повідомлено публічно шляхом розміщення відповідного оголошення, а відтак, особи, які вважатимуть, що рішення в даній справі може вплинути та їх права чи обов'язки зможуть самостійно вступити у справу (ч.6 ст. 171 КАС: якщо оголошення опубліковано своєчасно, вважається, що всі заінтересовані особи належним чином повідомлені про судовий розгляд справи. Скарги на судові рішення в цій справі таких осіб, якщо вони не брали участі у справі, залишаються без розгляду);

3) визначив факти, які необхідно встановити для вирішення спору і які з них визнаються сторонами, а які належить доказувати;

4) з'ясував, якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення, та встановив строки для їх надання;

5) вчинив інші дії, необхідні для підготовки справи до судового розгляду.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками підготовчого провадження суд в судовому засіданні постановляє ухвалу про закінчення підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду.

Згідно частини 2 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України в ухвалі про закінчення підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду зазначається, які підготовчі дії проведені, і встановлюються дата, час та місце розгляду справи.

Згідно частини 3 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відкриття провадження в адміністративній справі щодо оскарження нормативно-правового акта суд зобов'язує відповідача опублікувати оголошення про це у виданні, в якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений.

Згідно частини 4 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України оголошення повинно містити вимоги позивача щодо оскаржуваного акта, реквізити нормативно-правового акта, дату, час і місце судового розгляду адміністративної справи.

Згідно частини 5 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України оголошення має бути опубліковано не пізніш як за сім днів до судового розгляду.

На стадії підготовчого провадження судом вжито всіх заходів для забезпечення всебічного, об'єктивного вирішення справи протягом розумного строку, у зв'язку з чим прийнято рішення про витребування доказів, публікації оголошення тощо. Відтак, суд дійшов висновку про можливість закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 53, 105, 106, 111, 121, 160, 165, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Закінчити підготовче провадження та призначити справу № 826/2842/14 до судового розгляду у судовому засіданні на 07 квітня 2014 року о 16:00 год. за адресою: м. Київ, вул. Командарма Каменєва, 8, корпус 1, 1 поверх, зал судових засідань № 10.

2. Справа розглядатиметься у судовому засіданні у складі колегії суддів під головуванням судді Клочкової Н.В.

3. Витребувати у позивача належні та допустимі докази, що підтвердили б факт застосування до позивача оскаржуваних ним нормативно-правових актів або те, що позивач є суб'єктом відповідних відносин, на які поширюється дія цих актів.

4. Витребувати у позивача всі наявні докази на підтвердження адміністративного позову.

5. Витребувані у позивача документи надати в суд до 03 квітня 2014 року.

6. Відповідачу опублікувати оголошення про розгляд даної справи в Офіційному віснику України або Урядовому кур'єрі.

Оголошення повинно містити вимоги позивача щодо оскаржуваного акта, реквізити нормативно-правового акта, дату, час і місце судового розгляду адміністративної справи.

Оголошення має бути опубліковано не пізніш як за сім днів до судового розгляду.

8. Відповідачу запропонувати подати суду письмові заперечення проти позову та всі докази на їх підтвердження, які наявні у відповідача, до 03 квітня 2014 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Клочкова