Справа № 826/2713/15
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

10 квітня 2015 року № 826/2713/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Добрівської Н.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 , ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4
до Оболонського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві,
третя особи без самостійних вимог:
Комунальне підприємство «Житлосервіс «Приозерне» Оболонського району у місті Києві
прозобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Оболонського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві, третя особа без самостійних вимог Комунальне підприємство «Житлосервіс «Приозерне» Оболонського району у м. Києві, про зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача про реєстрацію місця проживання та вчинити дії щодо реєстрації місця проживання позивача та членів її родини: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що з 1998 року вона проживає у кімнатах АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 . Згідно розпорядження Київської міської державної адміністрації від 20 жовтня 2004 року №1915 «Про будинки акціонерного товариства холдингової компанії «Київміськбуд» будинок АДРЕСА_4 було визнано житловим будинком для малосімейних та передано до комунальної власності територіальної громади Оболонського району м. Києва, а в результаті зміни поверхових планів будинку кімнати, в яких проживає позивачка, змінили свої номери. У зв`язку з викладеним, у грудні 2014 року позивач звернулась до відповідача із заявою про реєстрацію за місцем фактичного проживання її та членів її родини. Однак, за результатами розгляду відповідної заяви, листом від 18 грудня 2014 року №6/вх.Н-341 ОСОБА_1 було відмовлено з огляду на відсутність у заявників документа, який підтверджує право проживання в житлі, а саме ордер серії Б.
Вважаючи таку відмову органу міграційної служби протиправною та такою, що порушує право на вільний вибір місця проживання, позивачі звернулись з відповідним позовом до суду.
В судовому засіданні до участі у справі в якості позивачів залучено ОСОБА_4 батька, та неповнолітніх дітей ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах яких діє Неприйька О.Я.
Позивач Неприцька О.Я. позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити.
Представники відповідача та третьої особи до суду не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач надав письмові пояснення, в яких проти задоволення позову заперечував та просив розгляд справи проводити за відсутності його представника.
З огляду на неявку в судове засідання представників відповідача та третьої особи, які згідно вимог Кодексу адміністративного судочинства України є таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи, а також беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд на підставі частини 6 статті 71, частини 4 та 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу у порядку письмового провадження на основі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд встановив наступне.
Основними нормативно-правовими актами, що врегульовують спірні правовідносини є Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р. №1382-ІV з наступними змінами та доповненнями у відповідній редакції (далі по тексту Закон України від 11.12.2003р. №1382-ІV) та Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада 2012 року №1077, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421 з наступними змінами та доповненнями у відповідній редакції (далі по тексту Порядок №1077).
Відповідно до преамбули Закону України від 11.12.2003р. №1382-ІV він відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.
Статтею 6 названого Закону передбачено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.
Для реєстрації особа або її законний представник подає:
- письмову заяву;
- документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України;
- квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати;
- талон зняття з реєстрації (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання;
- документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації;
- військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).
Частиною 6 названої статті закріплено заборону вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів.
Відповідно до наведених положень Закону України від 11.12.2003р. №1382-ІV Міністерством внутрішніх справ України затверджено Порядок №1077, який визначає процедуру реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.
Пунктом 1.3 згаданого Порядку закріплено, що реєстрація / зняття з реєстрації місця проживання / перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів.
Пунктом 2.2 Порядку №1077 закріплено аналогічний перелік документів, що мають подаватись до територіального підрозділу ДМС України для проведення реєстрації місця проживання, зокрема, документи, що підтверджують право на проживання в житлі ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника / співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що реалізація права особи на реєстрацію її місця проживання за бажаною адресою можлива лише за умови обов`язкового надання нею відповідних правовстановлюючих документів, що дають право на проживання в житлі або відповідної (обов`язкової) згоди особи, яка є власником житла, де заявник має намір зареєструватись.
Як вбачається з копії заяви позивача ОСОБА_1 , поданої до відповідача з метою проведення реєстрації її та членів її сім`ї у квартирі АДРЕСА_5 , до неї була додана копія паспорта заявника.
За результатами розгляду відповідного звернення, листом від 18 грудня 2014 року №6/вх.Н-341, ОСОБА_1 повідомлено про необхідність подання документа, що підтверджує право на приживання в житлі та роз`яснено, що відповідно до розпоряджень Київської міської державної адміністрації від 20 жовтня 2004 року №1915 та від 10 грудня 2004 року №2240 таким документом є ордер серії Б, виданий Оболонською районною в м. Києві державною адміністрацією.
Перевіряючи правомірність відповідних дій відповідача, суд зважає на таке.
06 серпня 1999 року на підставі розпорядження №667 на жиле приміщення в гуртожитку для сімейних мешканців, виданого ВАТ «Домобудівний комбінат №4», ОСОБА_1 на сім`ю з двох осіб, позивач та її син вселились в кімнати №114 та №114-а, розміщені в гуртожитку по АДРЕСА_6 , про що внесено відповідну відмітку до паспорта ОСОБА_1
20 жовтня 2004 року Київською міською державною адміністрацією розпорядженням №1915 «Про будинки акціонерного товариства холдингової компанії «Київміськбуд» будинок АДРЕСА_4 було визнано житловим будинком для малосімейних та передано до комунальної власності територіальної громади Оболонського району м. Києва.
Відповідно до пункту 3 названого розпорядження адміністрації та профспілковому комітету акціонерного товариства холдингової компанії «Київміськбуд» доручено надати житлові приміщення сім`ям, які постійно проживають, зареєстровані та перебувають на квартирному обліку у житлових будинках, зазначених у пункті 1 розпорядження.
Крім того, пунктом 4 розпорядження Голосіївську, Деснянську, Оболонську та Подільську районну у м. Києві державні адміністрації зобов`язано затвердити відповідні спільні рішення адміністрації та профспілкового комітету акціонерного товариства холдингової компанії «Київміськбуд» про надання житлових приміщень мешканцям будинків, зазначених у пункті 1 розпорядження, які в них постійно проживають, зареєстровані та перебувають на черзі квартирного обліку, та видати ордери у встановленому порядку протягом 2005 року.
Аналіз наведених положень розпорядження, дає підстави для висновку, що ордер серії «Б» видається районною державною адміністрацією особам, які, по-перше, постійно проживають у житловому приміщенні відповідних будинків, по-друге, зареєстровані у такому приміщенні та, по-третє, перебувають на черзі квартирного обліку, за результатами надходження до неї спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету акціонерного товариства холдингової компанії «Київміськбуд».
Відповідно до листа Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 14 лютого 2013 року №н/оп-115, направленого ОСОБА_1 за результатами розгляду її звернення на особистому прийомі 20 вересня 2012 року з питання видачі на займану житлову площу ордеру серії «Б», заявника повідомлено, що розпорядженням Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації від 22 квітня 2005 року №3480 ОСОБА_1 з сім`єю з трьох осіб (вона, син 1997 року народження та мати) були зняті з квартирного обліку, як забезпечені житловою площею, у зв`язку з отриманням по програмі змішаного фінансування (інвестиційний договір №261-Р від 30 жовтня 2003 року) окремої трикімнатної квартири АДРЕСА_7 .
На момент надання відповіді на квартирному обліку перебувають батько ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_2 , 2006 року народження в першочерговому списку ветеранів виробництва з ІНФОРМАЦІЯ_1 , а за адресою: АДРЕСА_8 зареєстровано 4 особи (заявник, син, донька та батько), де займають 2 кімнати площею 29,40 кв.м.
З огляду на викладене, ОСОБА_1 повідомлено, що підстави для задоволення звернення відсутні.
Відповідне рішення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації ОСОБА_1 не оскаржувала.
Узагальнюючи викладене вище, суд приходить до висновку, що умови, закріплені у розпорядженні Київської міської державної адміністрації №1915 від 20 жовтня 2004 року з наступними змінами та доповненнями, для надання особам ордерів серії Б позивачем не дотримані.
Відповідно до статті 58 Житлового кодексу України єдиною підставою для вселення до житлового приміщення є ордер, який видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.
За відсутності у позивачів ордеру серії Б, відповідач правомірно відмовив позивачу у проведенні реєстрації її та членів її родини за адресою: АДРЕСА_9 (3, 4), а тому підстави для задоволення позову відсутні.
Такі висновки суду узгоджуються з позицією Київського апеляційного адміністративного суду, викладеною в ухвалі від 13 червня 2013 року у справі №826/1825/13-а, а також з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною в ухвалі від 16 липня 2014 року у справі №6-23828св14.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З огляду на встановлені у справі обставини та положення законодавства в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, враховуючи відсутність інших доводів позивача на обґрунтування даних позовних вимог, суд вважає вимоги позивача недоведеними, а позов таким, що не підлягає задоволенню з наведених вище підстав.
Враховуючи, що за наслідками розгляду справи по суті суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача, в силу положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, понесені позивачем судові витрати стягненню з Державного бюджету України не підлягають.
Керуючись ст.ст.69-71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Оболонського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві, третя особа без самостійних вимог Комунальне підприємство «Житлосервіс «Приозерне» Оболонського району у місті Києві про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили у порядку, встановленому в ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, визначені ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.А. Добрівська