Справа № 826/6458/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/6458/15

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

15 квітня 2015 року м. Київ № 826/6458/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Качур І.А., ознайомившись з позовною заявою

за позовом

Державної казначейської служби України

до

Державної виконавчої служби України

про

скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Державна казначейська служба України з позовом до Державної виконавчої служби України в якому просить скасувати постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.107 КАС України суд після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.106 КАС України.

Позивачем до позовного матеріалу не додано копії позовної заяви та долучених до неї документів у кількості відповідачів у справі, водночас долучено докази надіслання на адресу відповідача таких документів.

Як встановлено ч.3 ст. 106 КАС України до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, крім випадків подання адміністративного позову суб'єктом владних повноважень. Суб'єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов'язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу і третім особам копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Разом з тим, п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Дослідивши поданий до суду позовний матеріал, судом встановлено, що у виконавчому провадженні Державна казначейська служба України є боржником, тобто у спірних правовідносинах позивач є стороною виконавчого провадження, а не суб'єктом владних повноважень у розумінні чинного процесуального законодавства та має долучати до позовної заяви її копію разом із усіма поданими до неї документами, у кількості відповідачів у справі.

Разом з тим, ч. 3 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки державного мита встановлюються в таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру – 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивачем по суті оскаржується постанова державного виконавця про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 67, 04 грн.

Позивачем до позовної заяви не додано документу про сплату судового збору у порядку та розмірах, передбачених ч. 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", який підлягає сплаті виходячи із ставок за заявлення вимог майнового характеру та в даному випадку повинен становити 182,70 грн.

Поряд з цим, позивач зазначає, про звільнення його від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VІ, суд зазначає наступне.

Так, у постанові Пленуму ВАС України "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" від 23 січня 2015 року № 2 зазначено, що відповідно до пункту 21 частини першої статті 5 Закону про судовий збір від сплати судового збору звільняються Міністерство фінансів України, місцеві фінансові органи, органи доходів і зборів, Державна казначейська служба України, Державна фінансова інспекція України та їх територіальні органи, Державна служба фінансового моніторингу України і Національний банк України - у справах, пов'язаних з питаннями, що стосуються повноважень цих органів.

Як передбачено цим приписом, указані органи звільняються від сплати судового збору у справах, пов'язаних з питаннями, що стосуються повноважень цих органів. Інакше кажучи, ці органи звільняються від сплати судового збору у справах, пов'язаних з виконанням тих функцій, для забезпечення яких вони утворені.

Оскільки, в даному випадку спір між сторонами виник з правовідносин виконавчого провадження, у якому позивач є боржником, та ці правовідносини не пов’язані зі здійсненням Державною казначейською службою України функцій та завдань в межах її повноважень, то посилання позивача про звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 21 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" є помилковим.

Таким чином, позивачу необхідно подати до суду документ про сплату судового збору у розмірі 182,70 грн.

Окрім того, відповідно до частини першої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві, зокрема, зазначається зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (п.4 ч. 1).

Як вбачається з прохальної частини позову (предмет позову) позивач просить суд скасувати постанову відділу примусового виконання рішень ДВС України від 24.03.2015 ВП № 44982211 «Про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій».

У той же час, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, стосується прийняття іншої постанови відділу примусового виконання рішень ДВС України від 18.03.2015 ВП № №46108682 «Про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій».

Таким чином, у прохальній та описовій частинах позову існують неточності, які не дають змогу встановити дійсний предмет спору, що є недоліком позовної заяви.

До того ж, на підтвердження викладених у позовній заяві доводів щодо дати отримання оскаржуваної постанови, якою у позові визначено 27.03.2015р., та, відповідно, дотримання строків звернення до суду, позивачем не надано доказів на підтвердження дати отримання спірної постанови (конверт), з якого б вбачалась дата її отримання.

При цьому суд зазначає, що наявний на супровідному листі до постанови штамп вхідної документації ДКСУ не може бути беззаперечним доказом підтвердження дати отримання спірної постанови.

Відсутність наведених доказів створює перешкоди для перевірки дотримання строків звернення до суду, встановлених статтею 181 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без руху із встановленням позивачу строку для усунення виявлених недоліків шляхом надання до суду: - копії позовної заяви та всіх документів, що приєднуються до неї у примірниках відповідно до кількості відповідачів у справі; - оригіналу документу про сплату судового збору; - уточнення позовних вимог з урахуванням наведених обставин щодо суперечностей змісту обставин позову та його прохальної частини; - докази отримання позивачем спірної постанови (конверт, витяг із журналу вхідної кореспонденції тощо).

Керуючись ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя Окружного адміністративного суду міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1.Залишити позовну заяву Державної казначейської служби України без руху .

2.Встановити позивачу строк до 12 травня 2015 року для усунення недоліків позовної заяви.

3.Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені п. 1 ч.3 ст. 108 КАСУ.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.А. Качур