Справа № 826/472/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 квітня 2015 року № 826/472/15

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Добрянської Я.І., розглянув відповідно до вимог ч. 4 ст. 122 КАС України, в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України"
до Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України, Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України Начальника Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України.
про визнання постанови протиправною

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" до Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України про поновлення пропущеного з поважних причин строку на подачу позовної заяви та скасування постанови начальника Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» від 30.12.2014 № 244 в частині 8500 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2015 суддею Добрянською Я.І. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.

Водночас 05.03.2015 представник позивача надав заяву від 24.02.2015 № 01.3.2-01-2/2, в якій він у зв'язку із уточненням позовних вимог просить залучити в якості співвідповідача у даній справі начальника Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України.

Так, за результатами розгляду даного клопотання судом було встановлено, що для повного та всебічного розгляду адміністративної справи є необхідним залучення до її розгляду в якості відповідача 2 - Начальника Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України, проти чого не заперечив представник відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги викладені у позові та в уточненнях до позову підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідачів, у свою чергу просив суд у позові відмовити з підстав зазначених у запереченнях на позов та надав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропущення позивачем строку на подачу позову. Проте судом встановлено, що оскаржувану постанову позивач отримав 30.12.2014, тобто граничний строк оскарження був 09.01.2015, проте відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 № 1084-р робочий день п'ятниці 9 січня перенесено на суботу 14 лютого. Виходячи з зазначеного граничним строком подання позовної заяви був понеділок 12.01.2015. Відповідно до штампу Укрпошти на конверті, датою відправлення є 12.01.2015. Тож суд клопотання представника відповідача відхилив, з підстав відсутності пропущення строку звернення до суду..

Також представник позивача заявив клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження, проти якого не заперечив представник відповідачів. Суд зазначене клопотання задовольнив та оголосив відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Станом на час розгляду справи по суті інших документів від сторін по справі до суду не надходило.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявних матеріалів справи, позивачем ПрАТ Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" (надалі - позивач) за посередництвом кур'єрських послуг 30.12.2014 було отримано постанову Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України від 30.12.2014 № 244 "Про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень" (далі - Постанова про правопорушення), якою притягнуто авіакомпанію МАУ до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на суму 17 000 гривень.

Підставою прийняття зазначеної постанови став складений ст. лейтенантом Грицюком А.О. Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" протокол від 23.12.2014 № 921747 (далі - Протокол) "Про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень".

Позивач не погоджуючись з зазначеною Постановою про правопорушення звернувся за захистом свої прав та інтересів до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача, зважаючи зокрема на наступне.

За результатами розгляду Постанови про правопорушення вбачається, що 23.12.2014, о 23 год. 30 хв., рейсом № 846 за маршрутом «Відень -Київ», у пункту пропуску «Бориспіль» м. Бориспіль, відкритий для міжнародного повітряного сполучення, позивачем, що виконує міжнародні пасажирські перевезення, здійснено перевезення через державний кордон України до держави прямування (транзиту) - України одного пасажира, а саме: особи без громадянства Австрії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, документованого проїздним документом без громадянства Австрії серії НОМЕР_1, без візи України, що не дає йому право на в'їзд в Україну/

Проте при розгляді доданих до Протоколу документів, який став підставою для прийняття Постанови про правопорушення, вбачається, що ст. лейтенантом Грицюком А.О. до зазначеного Протоколу додано лише копію першої сторінки паспортного документа особи без громадянства Австрії ОСОБА_3 та в суду не має можливості перевірити твердження відповідача зазначені у Протоколі та Постанові про правопорушення про відсутність віз у паспортному документі зазначеної особи без громадянства.

Представником позивач також зазначає, що Протокол складено формально та з помилками і без перевірки повноважень особи, яка підписувала Протокол та отримувала його копію.

Суд зазначає, що в Протоколі, проставлений підпис окрім ст. лейтенанта Грицюка А.О., також і свідка без розшифрування та підпис ОСОБА_4, як представника перевізника на підставі перепустки ДПМА № 02090. Виходячи з зазначеного суд не може встановити чи мав повноваження ОСОБА_4 на підпис Протоколу на підставі перепустки, оскільки її копія відсутня в матеріалах справи.

Частинами 1 та 4 статті 1 Закону України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень" (далі - Закон) встановлено підстави притягнення та звільнення перевізника від відповідальності під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень, а саме "Підприємства (їх об'єднання), установи, організації, фізичні особи - підприємці, які здійснюють міжнародні пасажирські перевезення, за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, несуть відповідальність у вигляді штрафу від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожного такого пасажира, але не більше двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за одне перевезення. Перевізник звільняється від відповідальності, передбаченої цією статтею, якщо доведе, що документи, надані йому пасажиром перед початком міжнародного пасажирського перевезення, дали йому достатні підстави вважати, що пасажир мав документи, необхідні для в'їзду до держави прямування, транзиту.

Так позивачем зазначається, що послуги з реєстрації пасажирів на рейс та перевірки документів здійснюється хендлінговою компанією відповідного аеропорту. Для того щоб виконувати рейси в аеропорти певної держави, авіаперевізник уклав договір з хендліноговою компанією про надання зазначених послуг. Хендлінгова компанія надає послуги авіаперевізнику на платній основі. При цьому авіаперевізник позбавлений можливості здійснювати самостійно реєстрацію пасажирів та перевірку документів чи обрати іншу хендлінгову компанію, оскільки вибір обмежується лише тими компаніями, які існують у відповідному аеропорту.

У випадку недбалого виконання хендлінговим агентом своїх обов'язків, в результаті чого сталося перевезення пасажира з неналежними для перетину кордону України документами, авіакомпанія має право виставити регресну вимогу про компенсацію її витрат, здійснених з вини хендлінгового агента.

В даному випадку у зв'язку з відсутністю в додатку до Протоколу копій усіх сторінок паспортного документа особи без громадянства Австрії ОСОБА_3, у позивача відсутня можливість мотивувати неналежне виконання своїх обов'язків хендлінговим агентом.

Позивач зазначає, що перевірку документів особи без громадянства Австрії ОСОБА_3 перевіряли окрім хендлінгового агента, ще й державними службовцями прикордонної служби Автстрії.

Відповідно до ч.2 ст. 1 Закону за наказом уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону України перевізник зобов'язаний вивезти пасажира, якому через відсутність необхідних документів відмовлено у в'їзді в Україну, до держави, з якої пасажира було привезено, або до держави, яка видала йому паспортний документ, або знайти інший спосіб вивезення такого пасажира за межі території України.

У зв'язку з відмовою відповідачем у перетинанні кордону України особі без громадянства Австрії ОСОБА_3, на виконання положень Закону позивач оперативно на наступний день 24.12.2014 направив зазначену особу до початкового пункту відправлення.

Зважаючи на вищезазначене, у зв'язку з відсутністю у Протоколі на підставі якого прийнята Постанова про правопорушення копій усіх сторінок паспортного документа особи без громадянства Австрії ОСОБА_3, без яких не можна встановити відсутність віз у зазначеної особи, що стало головною підставою для відмови у перетинанні кордону України та встановлення максимального штрафу для позивача суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно з вимогами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також, згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У даному випадку, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не було доведено суду безпідставності та необґрунтованості заявлених позивачем позовних вимог, а тому суд приходить до висновку щодо безпідставності прийняття Постанови про правопорушення.

Натомість позивач надав суду відповідні обґрунтування, що підтверджуються допустимими доказами у справі.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд прийшов до висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які підтверджуються достатніми доказами, які свідчать про обґрунтованість позовних вимог. Докази, подані позивачем підтверджують обставини, на які він посилається.

Підсумовуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, зважаючи на наявність вини позивача в частині неналежного контролю при здійсненні перевезення громадянина іноземної держави.

Зважаючи на викладене вище та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94-97, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Скасувати постанову начальника Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України від 30.12.2014 № 244 в частині 8500 грн..

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська