Справа № 804/4459/14
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2015 р. Справа № 804/4459/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Серьогіної О.В., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітас" до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «Мелітас» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо невизнання податкової декларації ТОВ «Мелітас» з податку на додану вартість за лютий 2014р.»;
- скасувати рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № 5880/10/04-62-18-02-28 від 14.03.2014р., за яким декларація ТОВ «Мелітас» з ПДВ за лютий 2014р. не вважається податковою звітністю;
- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області прийняти податкову декларацію ТОВ «Мелітас» з податку на додану вартість за лютий 2014 року з додатками датою її фактичного отримання, тобто 11.03.2014 року;
- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відобразити показники (дані) податкової декларації позивача з ПДВ за лютий 2014 року з додатками в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі у картці особового рахунку ТОВ «Мелітас»;
- зобов'язати відповідача у десятиденний строк з дня отримання судового рішення у справі, яке набрало законної сили, подати звіт про виконання судового рішення у даній справі.
Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на ст. ст. 48, 49 Податкового кодексу України порушенням відповідачем вимог чинного законодавства при прийнятті рішення про невизнання податковою звітністю декларації з податку на додану вартість за лютий 2014 року у зв'язку з позбавленням позивача статусу платника ПДВ згідно акту про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.
В матеріалах справи міститься заперечення відповідача, в яких зазначено, що позов не підлягає задоволенню оскільки згідно з обліковою справою ТОВ «Мелітас» свідоцтво платника ПДВ анульовано на підставі акту ДПІ про анулювання реєстрації платника ПДВ від 19.11.2013 року за №1001/10/04-62-18-02-43. На дату подання податкової декларації з ПДВ за лютий 2014 року позивача не було поновлено в статусі платника ПДВ.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2014 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.04.2014 року було зупинено провадження в даній справі до набрання законної сили судовим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у адміністративній справі №804/148/14 за позовом ТОВ "Мелітас" до державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Смирного Олександра Сергійовича, Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.03.2015 року провадження у справі було поновлено та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 01.04.2015 року.
У судове засідання сторони не з'явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Частиною 6 статті 128 КАС України встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
За даних обставин суд, керуючись положеннями частини 6 статті 128 КАС України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
06.03.2014 року позивач надіслав відповідачу податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2014 року.
11.03.2014 року вказана податкова декларація була отримана відповідачем.
14.03.2014 року відповідач надіслав позивачу лист №5880/10/04-62-18-02-28, в якому повідомив, що ТОВ "Мелітас" позбавлено статусу платника ПДВ згідно акту анулювання реєстрації платника податку на додану вартість від 19.11.2013 року, тому податкова декларація з податку на додану вартість за лютий 2014 року, надіслана поштою ТОВ "Мелітас" не вважається податковою звітністю.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, зокрема, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
За змістом ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання.
У відповідності зі ст. 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору. Обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків. Податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають. За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою: у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк. У разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.
Крім того, відповідно до пп.4.4 Методичних рекомендацій щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України, затверджених наказом ДПС України від 14.06.2012р. № 516, прийняття податкової декларації є обов'язком ОДПС. Відмова посадової особи ОДПС прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених статтями 48 та 49 Кодексу, у тому числі висунення будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо), забороняється.
Аналіз наведених нормативних приписів вказує на те, що податкова декларація може бути не прийнята податковим органом лише у випадку, якщо вона заповнена з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України, що може вплинути на адміністрування податку органом державної податкової служби.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач листом №5880/10/04-62-18-02-28 від 14.03.2014 року повідомив позивача про те, що податкова декларація з податку на додану вартість за лютий 2014 року, надіслана поштою ТОВ "Мелітас" не вважається податковою звітністю у зв'язку з анулюванням у ТОВ "Мелітас" статусу платника ПДВ згідно акту анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.
Проте, як було зазначено, чинне законодавство не містить такої підстави для невизнання податкової звітності податковою декларацією і відповідної відмови у прийнятті такої звітності, як анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.
Водночас, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Нормативно-правовий акт - це офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для їх суб'єктів. Правовий акт індивідуальної дії породжує права й обов'язки тільки в того суб'єкта (чи визначеного цим актом певного кола суб'єктів), якому (яким) його адресовано.
Обов'язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.
За своїм змістом оскаржуваний лист №5880/10/04-62-18-02-28 від 14.03.2014 року не є рішенням відповідача у розумінні процесуального закону, оскільки має інформаційний характер та не містить приписів чи розпоряджень суб'єкта владних повноважень.
За таких умов позовні вимоги про скасувати рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № 5880/10/04-62-18-02-28 від 14.03.2014р., за яким декларація ТОВ «Мелітас» з ПДВ за лютий 2014р. не вважається податковою звітністю задоволенню не підлягають.
Пунктом 49.13 ст. 49 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.
З огляду на викладене, позовні вимоги про зобов'язання відповідача прийняти податкову декларацію позивача з податку на додану вартість за лютий 2014 року є неналежним способом захисту порушеного права та задоволенню не підлягають.
Водночас, суд вважає, що необхідним заходом для належного захисту прав платника є зазначення у резолютивній частині судового рішення визнання податкової декларації такою саме з дати, з якої податкова декларація вважається поданою платником до органу державної податкової служби.
Станом на час розгляду справи скасовано рішення 1001/10/04-62-18-02-43 від 19.11.2013р. про анулювання реєстрації платника ПДВ ТОВ "Мелітас" .
Отже, підстави для невнесення даних, зазначених у податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2014 року, до відповідної форми податкової звітності відпали, і у позивача є в наявності матеріально-правовий інтерес в тому, щоб дані карток особових рахунків правильно відображали фактичний стан платежів до бюджету.
За таких обставин, позовні вимоги про зобов'язання відповідача відобразити показники (дані) податкової декларації позивача з податку на додану вартість за лютий 2014 року з додатками в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку позивача є законними та обґрунтованими.
Що стосується вимоги позивача про зобов'язання відповідача у десятиденний строк з дня отримання судового рішення у справі, яке набрало законної сили, подати звіт про виконання судового рішення, яку він зазначає як позовну, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.
У відповідності з ч. 1 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві, зокрема, зазначається зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
Позовні вимоги - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, спрямовані на захист або поновлення порушених прав, свобод та інтересів позивача.
Згідно з ч. 1 ст. 267 суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Отже, зобов'язання суб'єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є засобом судового контролю за виконанням судового рішення, який застосовується судом за власною ініціативою та розсудом і не може бути предметом позовних вимог.
За таких обставин, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 1, 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись ст.ст. 128, 158 - 163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо невизнання податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітас» з податку на додану вартість лютий 2014р.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Серьогіна