Справа № 804/3863/15
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2015 р.Справа №804/3863/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВерба І.О.
при секретарі судового засідання Чмоні А.О.
за участю представників: позивача відповідача Студнікова І.С. Лашкун А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінмаль» до Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Публічне акціонерне товариство «Дніпронафтопродукт», про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування позову зазначено наступне:
- відповідачем не було враховано, що копії документів на транспортування, відповідальне зберігання та інші документи, що підтверджують реальність вчинюваних правочинів, були надані до контролюючого органу для перевірки за відповідними запитами. Фактично, відповідачем було проігноровано факт надання копій документів, що призвело до винесення незаконного податкового повідомлення-рішення;
- наявність спільних конклюдентних дій (підписання актів виконаних робіт, податкових накладних, фактичне перевезення нафтопродуктів з оформленням ТТН) унеможливлює застосування до правовідносин між ТОВ «Вінмаль» та ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС», які мали місце впродовж червня 2014 року, положень про нікчемний або неукладений правочин;
- право підприємства на формування податкового кредиту не залежить від податкового обліку (стану місцезнаходження) контрагентів та сплати ними податку до бюджету;
- висновок про наявність ознак, передбачених довідкою ВАСУ, здійснено лише на підставі відсутності реєстрації права власності на автомобілі, якщо здійснювалося перевезення нафтопродуктів, за юридичними особами, які здійснювали ті перевезення, та незначну кількість осіб, які були працевлаштовані на ТОВ «Талис Плюс». При цьому було проігноровано той факт, що юридична особа, які здійснює перевезення не зобов'язана мати право власності на транспорт, яким здійснюється перевезення, достатньо й іншого речова права (наприклад, договору оренди). Крім того, операції з фізичної поставки нафтопродуктів і обов'язково зобов'язані вчиняти особисто керівник або інші працівники ТОВ «Талис Плюс» можливо й укладання відповідних договорів з іншими особами;
Відповідач проти позову заперечив, зазначивши наступне:
- за результатом відпрацювання встановлено факти, які вказували на проведення «безтоварних» операцій між підприємством ТОВ «Талис Плюс» та ТОВ «Вінмаль»;
- ТОВ «Вінмаль» отримано від «Талис Плюс» паперові носії за формою первинних документів, в яких наведені відомості, що не відповідають фактичним (реальним) обставинам справи, оскільки вони складені на підставі недійсності господарських операцій та відповідно не можуть бути підставою для відображення в бухгалтерському та податковому обліку;
- формування ТОВ «Вінмаль» податкового кредиту та податкових зобов'язань ПДВ за рахунок зазначених податкових накладних суперечить законодавству України, а також моральним засадам суспільства; правочин не вчинений за формою і порядком, встановленими законом; правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, та є спробою незаконного заволодіння майном держави за рахунок не сплати податку на додану вартість, що порушує публічний порядок;
- фінансово-господарська діяльність ТОВ «Талис Плюс» з ТОВ «Вінмаль» здійснюється поза межами правового поля, взаємовідносини між вищевказаними контрагентами є такими, що вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цими правовиками;
- обов'язковість установлення умислу поширюється лише на визнання недійсними правочинів, вчинених із метою, що суперечить інтересам держави та суспільства (частина 3 статті 228 Цивільного кодексу України). Проте встановлення факту нереальності вчинення господарської операції не потребує з'ясування змісту умислу учасників такої операції. Відсутність реально вчиненої господарської операції та, як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів за змістом пункту 44.1 Податкового кодексу України не дозволяє формувати дані податкового обліку незалежно від спрямованості умислу платників податку - учасників відповідної операції;
- ТОВ «Вінмаль» не зважаючи на висновки, викладені в акті перевірки від 15.08.2014 року №1083/22-01/37065110, включило до складу податкового кредиту за липень 2014 року податкову накладну виписану ТОВ «Талис Плюс» на адресу ТОВ «Вінмаль» в червні 2014 року на суму ПДВ 1415269,80 грн.
В судовому засіданні представники сторін підтримали обрані правові позиції.
Представник позивача зазначив, що надав суду всі наявні документи, якими документовані невизнані контролюючим органом господарські операції.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Згідно висновку акту перевірки ТОВ «Вінмаль» допустило порушення пункту 44.1 статті 44, статті 185, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.3, 198.4 статті 198 Податкового кодексу України, статті 1, пункту 2 статті 3, статті 4, пункту 6 статті 8, пунктів 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пункту 2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 та відповідно до статті 55-1 Господарського кодексу України документально не підтверджено реальність здійснення господарських взаємовідносин між ТОВ «Талис Плюс» та ТОВ «Вінмаль» за липень 2014 року, за наслідками чого ТОВ «Вінмаль» завищено податковий кредит по взаємовідносинам з ТОВ «Талис Плюс» на суму 1415269,80 грн.
21.10.2014 року за результатами проведення позапланової документальної невиїзної перевірки складений акт №1494/04-81-22-02/37065110.
Після початку процедури адміністративного оскарження рішення 14.01.2015 року ТОВ «Вінмаль» отримало рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за вих. №1457/10/04-36-10-08-09 від 26.12.2014 року про результати розгляду первинної скарги, яким у задоволенні скарги було відмовлено.
11.02.2015 року ТОВ «ВІНМАЛЬ» отримало рішення ДФС України за №2207/6/99-99-10-01-25 від 04.02.2015 року, яким у задоволенні скарги також було відмовлено.
В акті перевірки відображено наступне:
- - зустрічну звірку провести не виявляється можливим у зв'язку з відсутністю платника податків за податковою адресою;
- - стан платника відповідно до баз даних - 9 (направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням);
- - відповідно до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, і сум утриманого з них податку (Форма 1-ДФ) за 2 квартал 2014 року встановлено, на підприємстві працювали 0 осіб (відображено з прочерками);
- - незнаходженням суб'єкта господарювання за податковою адресою унеможливлює отримання первинних документів для проведення зустрічної звірки;
- - згідно Єдиному реєстру податкових накладних ТОВ «Швейцарський центр освіти «Мастерс» за перевіряємий період для контрагента-покупця ТОВ «Талис Плюс» (38361594) зареєструвало податкову накладну №1 від 30.06.2014 року (дата реєстрації в системі ЄРПН 15.07.2014 року) на загальну суму 1.129.283.453,26 грн., в тому числі ПДВ 188.213.908,88 грн.;
- - - ТОВ «ЩЦО «Мастерс» сформувало податковий кредит для ТОВ «Талис Плюс» на суму 188.213.908,88 грн.;
- - - ТОВ ТОВ «Талис Плюс» зареєстровано в ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, стан платника - 9, направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням;
- - - згідно Єдиному реєстру податкових накладних за перевіряємий період для ТОВ «ЩЦО «Мастерс» зареєструвало 15.07.2014 року також податкову накладну №1 від 30.06.2014 року (дата реєстрації в системі ЄРПН 15.07.2014 року) на загальну суму 1.128.987.875,04 грн., в тому числі ПДВ 188.164.645,84 грн. від контрагента-продавця ТОВ «Торговий дім» ШЕФ» (38920522);
- - - по ТОВ «Торговий дім» ШЕФ» за період з 02.10.2013 року по 30.06.2014 обсяг придбання відповідно до поданої податкової звітності та реєстру податкових накладних склав 104.669,8 грн., в тому числі ПДВ 17.444,90 грн. Імпортні операції з моменту реєстрації підприємства відсутні, зареєстровані податкові накладні, що містять код товару УКТЗЕД - відсутні;
- - - згідно Єдиному реєстру податкових накладних ТОВ «Торговий дім» ШЕФ» за перевіряємий період для контрагентів-покупців зареєструвало 15.07.2014 зареєстровано податкову накладну №1 від 30.06.2014 року (дата реєстрації в системі ЄРПН 15.07.2014 року) на загальну суму 1.128.987.875,04 грн., в тому числі ПДВ 188.164.645,84 грн.
- - - ТОВ «Талис Плюс» зареєструвало 15.07.2014 року 100 податкових накладних на реалізацію паливно-мастильних матеріалів на загальну суму 1.130.355.367 грн., в тому числі ПДВ 188.392.561 грн.;
- - - ТОВ «Торговий дім «ШЕФ» здійснювало діяльність спрямовану на проведення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам, не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентами, їх вид, обсяг, якість та розрахунки, а саме встановлено відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків операцій по ланцюгу;
- - - встановлено маніпулювання зареєстрованих податкових накладних по ланцюгу постачання: неіснуючий імпортер - ТОВ «Торговий дім «ШЕФ», ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві - ТОВ «ЩЦО «Мастерс», ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві - покупець ТОВ «Талис Плюс» ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області;
- враховуючи порушення викладені в акті перевірки ТОВ «Вінмаль» в подальшому, не має права включати до складу податкового кредиту податкову накладну №29 від 30.06.2014 року на суму ПДВ 1.415.269,80 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Талис Плюс», яка станом на 15.08.2014 року (дату складання акту перевірки) до складу податкового кредиту за червень 2014 року не включена;
- ТОВ «Вінмаль» не зважаючи на висновки викладені в акті перевірки від 15.08.2014 року №1083/22-01/37065110 включило до складу податкового кредиту за липень 2014 року податкову накладну виписану ТОВ «Талис Плюс» на адресу ТОВ «Вінмаль» в червні 2014 року на суму ПДВ 1415269,80 грн.;
- відповідно обігово-сальдової відомості по рахунку 63.1 «розрахунки з постачальниками палива» із контрагентом ТОВ «Талис Плюс» станом на 17.09.2014 року кредиторська заборгованість дорівнює 8.491.618,80 грн., сплачено грошовими коштами в червні-липні 2014 року 0,00 грн., поставлено нафтопродуктів в червні 2014 року на суму 8.491.618,80 грн.,
- розрахунки за отримані нафтопродукти між ТОВ «Вінмаль» та ТОВ «Талис Плюс» не проводились.
З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Талис Плюс» (постачальник), в особі директора Северянова С.В., та ТОВ «Вінмаль» (покупець) укладено договір поставки нафтопродуктів №20/06-4П від 20.06.2014 року (а.с.57):
- пункти 1.1, 1.2: постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому товар, згідно умов договору. Номенклатура, кількість, ціна товару та строк поставки визначаються у додаткових угодах до договору;
- пункт 4.1 поставка товару здійснюється на основі заявки покупця та підписаної сторонами додаткової угоди до договору;
- пункт 4.2. товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до договору, на умовах: EXW- резервуари нафтобази ПАТ «Дніпронафтопродукт» і на інших базах, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуватися ним на підставі цивільно-правових договорів (Інкотермс-2010);
- пункт 4.5 сторони укладають акти прийому-передачі товару, в яких вказують найменування, кількість, ціну і вартість переданого товару.
Сума податку на додану вартість по податковій накладній №29 від 30.06.2014 року включена до податкового кредиту липня 2014 року на суму ПДВ в розмірі 1415269,80 грн., відображена в реєстрі отриманих податкових накладних, який відповідає даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість з ПДВ за липень 2014 року.
До перевірки надано лист, складений ТОВ «Талис Плюс» №13/06-ТП від 20.06.2014 року, відповідно якого ТОВ «Талис Плюс» повідомляє ТОВ «Вінмаль», що нафтопродукти придбані згідно договору №20/06-4П, знаходяться на зберіганні в ПАТ «Дніпронафтопродукт», у якого можуть бути отримані в будь який час протягом дії вищевказаного договору.
Також як актом перевірки так і матеріалами справи підтверджуються правовідносини позивача ТОВ «Талис Плюс» із зберігачем ПАТ «Дніпронафтопродукт», а саме перевезення з нафтобаз зберігача товару до АЗС ТОВ «Талис Плюс», зокрема, надані копії належно оформлених ТТН.
Вирішуючи спір по суті та відмовляючи в задоволенні позову суд виходить із того, що невизнання реальними операцій було обумовлено тим, що найбільш поширеним способом порушення норм податкового законодавства є штучне введення в операції реального сектору економіки інших суб'єктів господарювання з метою отримання податкових та інших переваг, надання таких переваг на користь третіх осіб, що призводить до порушень бюджетних інтересів держави та прямо пов'язано із діями таких суб'єктів господарювання, які в свою чергу знаходяться поза межами контролю податкових органів, та мають ознаки кримінальних правопорушень.
Саме для недопущення і вказаних порушень здійснено податковий контроль, з огляду на те, що при відсутності фактичної реалізації товарів витрати господарської діяльності формуються шляхом маніпулювання податковою звітністю та первинними документами, це здійснюється із проведенням транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування витрат (валових витрат) та податкового кредиту, з метою надання вигоди третій особі, та не мають реального товарного характеру.
Виходячи із практики недопущення відображення в податковому обліку таких операцій вирішальним є підтвердження реальності операцій іншими належними та допустимими доказами, ніж видаткова та податкова накладна, які (докази) в вищерозглянутих операціях відсутні.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд виходить із того, що об'єктом оподаткування є певні операції між конкретними суб'єктами господарювання, а не договори/правочини, укладені між ними, або незаявленими в таких операціях третіми особами.
Відсутність особи за місцезнаходженням, відсутність можливості перевірити первинні документи не є самостійними і достатніми підставами для встановлення порушення платником податків правил оподаткування.
Тільки встановлення мети та факту порушення встановлено порядку оподаткування, ухилення від оподаткування або створення умов для порушення чинного законодавства, відсутності наміру здійснити реальну господарську операцію та її нездійснення із штучним складанням первинних документів може служити підставою для висновку про відсутність оподатковуваної операції та/або відсутність належних первинних документів, що не може мати наслідком внесення в податковий облік відомостей щодо здійснення таких операції, та, відповідно, отримання податкових переваг у вигляді податкового кредиту або валових витрат.
Окремою підставою для відсутності у платника податків права на отримання зазначених податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, або складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, тобто відображення у первинних документах недостовірних даних.
Для вирішення спору по суті та надання оцінки правомірності здійснення позивачем податкового обліку спірних операцій, суд перевіряє відповідність вимогам законодавства первинних документів, їх наявність, що вимагається нормативно-правовими актами та безпосередньо укладеними угодами.
Відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, а первинний документ містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.
Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Статтею 9 вказаного Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити:
- назву документа (форми);
- дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ;
- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;
- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;
- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання товарів, послуг, робіт. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
При цьому, відповідно до підпункту 198.6 статті 189 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 Кодексу), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Кодексу.
Згідно підпункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Також належить враховувати вимоги «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88.
Так, відповідно до пунктів 2.4, 2.14 - 2.16 Положення, первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити, у тому числі: зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.
Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам.
Вирішуючи спір суд зазначає, що відповідно до пункту 5.4.1 «Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155 (далі - Інструкція) з прибуттям нафтопродуктів до вантажоодержувача в автоцистерні перевіряється наявність і цілісність пломб, технічний стан автоцистерни, відповідність об'єму і густини нафтопродукту в автоцистерні об'єму і густині, зазначеним у товарно-транспортній накладній на відпуск нафтопродуктів (нафти) за формою №1-ТТН (нафтопродукт), відповідність найменування, марки і виду (залежно від масової частки сірки) нафтопродукту, зазначених у ТТН і паспорті якості на відвантажений нафтопродукт.
Маса нафтопродуктів, розфасованих у тару, визначається зважуванням на вагах або за трафаретами на тарі (якщо нафтопродукти в заводській упаковці). Про прийнятий нафтопродукт матеріально відповідальна особа складає акт за своїм підписом, підписами водія та представника одержувача чи відправника із зазначенням їх прізвищ і посад (пункт 5.4.3 Інструкції).
Дизельне паливо різних видів (залежно від масової частки сірки) повинно зберігатися в окремих резервуарах (пункт 6.2 Інструкції).
Матеріально відповідальні особи підприємств (за винятком НПЗ) ведуть кількісний облік нафти та нафтопродуктів у товарній книзі кількісного руху нафтопродуктів (нафти) за формою №31-НП, у якій зазначаються надходження і відпуск нафтопродуктів за день, а також їх залишки на кінець дня (пункт 14.4 Інструкції).
Записи в товарній книзі кількісного руху нафти і нафтопродуктів здійснюють за марками і видами матеріально відповідальні особи: під час приймання - на підставі приймального акта або ТТН; під час відпуску - на підставі реєстрів відпуску за добу.
Відмовляючи у задоволенні позову суд виходить із того, що відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.
Контролюючий орган заявив про нереальність операцій з огляду на те, що перевіркою не вдалось встановити реальне постачання товару для зберігання від ТОВ «Талис Плюс» до ПАТ «Дніпронафтопродукт».
Так, з огляду на принцип належності та допустимості доказів в адміністративній справі, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись ніякими іншими засобами доказування.
Судом не встановлено, матеріалами справи не підтверджено, що ТОВ «Талис Плюс» виступав учасником цивільних правовідносин та фактично здійснював операцію постачання нафтопродуктів до резервуарів нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт».
Отже, встановлено відсутність належних доказів реального вчинення операції з поставки товару до резервуарів ПАТ «Дніпронафтопродукт».
Навпаки, третьою особою надано акт прийняття передачі нафтопродуктів, складений 30.06.2014 року згідно якого нафтопродукти в кількості 879,427 т передані на зберігання від ТОВ «Вінмаль» до ПАТ «Дніпронафтопродукт». Відомості щодо належності товару, участі в його переданні від ТОВ «Талис Плюс» відсутні.
Також відсутні будь-які заявки позивача як покупця на відвантаження товару адресовані поставнику, та не підтверджено здійснення передачі або відвантаження протягом 20.06.2014 року - 30.06.2014 року заявлених нафтопродуктів, з огляду на відсутність інформації до яких резервуарів попередньо такий товар був поставлений.
Суд не вважає такими, що беззаперечно підтверджуються саме спірні правовідносини, оскільки не вбачається: де розташовані резервуари нафтобаз, у яких резервуарах, яка кількість та який саме за номенклатурою товар зберігався, відсутні документи, підтверджуючі отримання товару для зберігання до таких резервуарів - товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти) за формою №1-ТТН (нафтопродукт), відсутні заявки покупця на відвантаження товару.
Саме вказані ТТН є належним та допустимим доказом, що підтвердили б передачу від ТОВ «Талис Плюс» на зберігання ПАТ «Дніпронафтопродукт» нафтопродуктів.
Наявність належним чином оформлених податкових накладних є підставою для включення до податкового кредиту платника сум ПДВ за такими накладними. Однак, відсутність доказів реального вчинення операцій виключає правомірність визначення платником податкового кредиту за такими операціями, незважаючи на наявність у нього податкових накладних, що за формою відповідають вимогам чинного законодавства, а також доказів сплати продавцю вартості товару з ПДВ.
За таких обставин суд дійшов висновку про неправомірність включення позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ, сплаченого по спірним операціям та відсутність підстав для задоволення позову.
Доводи позивача про підтвердження спірних операцій документами, якими оформлені операції по зберіганню та відвантаженню товару ТОВ «Вінмаль» з резервуарів нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» на адреси АЗС ТОВ «Вінмаль», суд вважає помилковими, оскільки вони підтверджують, операції між позивачем та зберігачем як вантажовідправником. Проте, такі документи не свідчать про належність спірного товару та попередню його поставку саме від заявленого у спорі поставника - ТОВ «Талис Плюс».
Так, відповідно до пункту 73.5 статті 75 Податкового кодексу України з метою отримання податкової інформації органи державної податкової служби мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків.
Контролюючий орган фактично не мав підстав здійснювати будь-які висновки при проведенні звірки окрім факту неможливості її проведення. А відповідач при цьому використав висновки акту та на їх підстав здійснив нарахування сум податку.
Проте, законодавством прямо зобов'язано контролюючий орган використовувати податкову інформацію, до якої, зокрема відносяться відомості із Єдиного реєстру податкових накладних, акти перевірок складені іншими територіальними органами Міністерства доходів і зборів України, показники фінансової звітності контрагентів платника податків.
Так, відповідач правомірно використав інформацію з Єдиного реєстру податкових накладних щодо :
- подання ТОВ «Швейцарський центр освіти «Мастерс» за перевіряємий період для контрагента-покупця ТОВ «Талис Плюс» (38361594), згідно якої перший платник податків зареєстрував податкову накладну №1 від 30.06.2014 року (дата реєстрації в системі ЄРПН 15.07.2014 року) на загальну суму 1.129.283.453,26 грн., в тому числі ПДВ 188.213.908,88 грн.;
- факт реєстрації ТОВ «Талис Плюс» 15.07.2014 року 100 податкових накладних на реалізацію паливно-мастильних матеріалів на загальну суму 1.130.355.367 грн., в тому числі ПДВ 188.392.561 грн.
У зв'язку із чим, з огляду на відсутність доказів передачі нафтопродуктів від ТОВ «Талис Плюс» до резервуарів зберігача, є обґрунтованим довід відповідача щодо наявності ознак маніпулювання зареєстрованими податковими накладними по ланцюгу постачання: неіснуючий імпортер - ТОВ «Торговий дім «ШЕФ», ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві - ТОВ «ЩЦО «Мастерс», ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві - покупець ТОВ «Талис Плюс» ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області.
Вищевказане підтверджується й тим, що позивач доводить факт виготовлення нафтопродуктів ПАТ «Укртатнафта».
Проте, в такому спорі ТОВ «Вінмаль» не виступав стороною по справі, відносно нього та операцій за його участі висновки суду відсутні.
Суд зазначає, що з Єдиного реєстру судових рішень вбачається наявність значної кількості рішень адміністративних судів різних інстанцій, в яких аналізуються операції 2-3 кварталу 2014 року за участю таких підприємств як ТОВ «Талис Плюс», ТОВ «Торговий дім «ШЕФ», ТОВ «ЩЦО «Мастерс» (пошук в ЄДРСР здійснювався за кодом ЄДРПОУ вказаних підприємств за контекстом судового рішення).
При цьому, у вказаних справах з боку контролюючого органу йдеться про відсутність доказів первинного постачання від таких продавців нафтопродуктів до нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» та інших нафтобаз, які використовуються вказаним зберігачем.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінмаль» на користь Державного бюджету України решту суми судового збору в сумі 4384,80 грн. (чотири тисячі триста вісімдесят чотири грн. 80 коп.).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 21 квітня 2015 року.

Суддя І.О. Верба