Справа № 398/2152/14-а
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
"03" березня 2015 р. справа № 398/2152/14-а
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),
суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,
при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м.Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області
на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.07.2014 р. у справі № 398/2152/14-а
до Управління Пенсійного фонду України в м.Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
У березні 2014 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, оформлене у вигляді протоколу № 421 від 23 грудня 2013 року, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 10 років, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 10 років у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, з 06 грудня 2013 року, із виплатою суми пенсії за весь час з моменту звернення за її призначенням.
Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.07.2014 р. позов задоволено, а саме:
- визнано неправомірними дії відповідача щодо не призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до п.1 ч.1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язано відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах - із зниженням пенсійного віку на 10 років, відповідно до п.1 ч.1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», нарахувати її з 06 грудня 2013 року та виплатити.
Постанова мотивована тим, що позивачем було надано відповідачу необхідні документи,

які підтверджують роботу позивача у зоні відчуження за період, що дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому позивачу було відмовлено у призначенні пенсії неправомірно.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Зокрема, відповідач зазначив, що жодним із документів, наданих позивачем для призначення пенсії, не підтверджується його факт роботи в зоні відчуження, а тому відсутні будь-які правові підстави для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до положень ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

Відповідач надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника.

Представник позивача у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є особою, яка постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, що підтверджується копією посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. серія НОМЕР_1 .

06 грудня 2013 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку згідно ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 27.12.2013 року №11259/05-23 позивачу відмовлено у призначені пенсії позивачу з тих підстав, що у жодному з наданих позивачем документів не зазначено період роботи в населених пунктах чи об`єктах, віднесених до зони відчуження, тому позивач не має права на призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з наведених підстав, у зв`язку з наступним.

Умови надання пенсій за віком, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення із зниженням пенсійного віку в залежності від кількості днів роботи або проживання на цих територіях визначає ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме:

1) на 10 років - учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів;

2) на 8 років - учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році.

Згідно пункту 7 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України 25.11.2005 року N 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема такі документи:

- посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 N 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2. та п.3 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 637 від 12.08.1993 року (далі Порядок №637), у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно статті 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно ст.10 цього Закону учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії. її наслідків у зоні відчуження у 1986 - 1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988 - 1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Судом встановлено, що у травні 1991 року позивачу було присвоєно статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-ої категорії та 08.05.1991 року видано відповідне посвідчення серії НОМЕР_2 , яке у подальшому було замінено посвідченням серії НОМЕР_3 , яке ним було втрачено, та замість нього видано посвідчення серії НОМЕР_1 , яке пройшло перереєстрацію.

Відповідно до довідки Олександрійського ремонтно-транспортного підприємства від 10.01.1993 року Олександрійського ремонтно-транспортного підприємства №01-22 (а.с.20) позивача у період з 02.05.1986 року по 04.05.1986 року було направлено в с.Копачі Чорнобильського району для проведення робіт з евакуації людей з Чорнобильської зони.

Зі свідчень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які спільно з позивачем працювали та були призвані на роботи по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС в с. Копачі, судом першої інстанції було встановленого, що позивач працював у Чорнобильській зоні, при цьому відмітки у відрядному посвідченні робили в іншому селі, оскільки в селі Копачі вже не було людей, вони перевозили худобу, але де саме робили відмітки зараз вже не пам`ятають. Крім того, свідок ОСОБА_2 підтвердив, що він на пенсії з 50 років, тобто йому була призначена пенсія зі зменшенням пенсійного віку.

Зазначені свідчення підтверджуються, зокрема, відрядним посвідченням від 02.05.1986 року на ім`я позивача, відповідно до якого позивача було відряджено на 3 дні з 02.05.2014 року по 04.05.1986 року відповідно до наказу від 30.04.1986 року до с.Копачі. Проте, відмітки про прибуття та вибуття були поставлені в с.Кагали.

Відповідно до «Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи», затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 р. N 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи»», с.Копачі Чорнобильського району Київської області віднесено до зони радіоактивного забруднення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25.10.2000 року за № 12-рп/2000 зоною відчуження є територія, що з 26.04.1986 року охоплює ту частину радіаційно небезпечних земель, рівень забруднення яких зумовив необхідність евакуації населення у 1986 році на підставі відповідних актів органів державної влади, незалежно від часу прийняття цих актів та проведення евакуації.

Отже, у передбачений п.1 ч.1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» період до 1 липня 1986 року позивач працював у зоні відчуження, що дає йому право на отримання пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 10 років.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем для призначення пенсії, зокрема, надавались: копія перереєстрованого посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (2 категорії); архівний витяг з наказу від 03.10.1986р. № 71 § 4 про оплату з розрахунку середнього заробітку водіям, які були зайняті на роботах в районі Чорнобиля по перевезенню речей; архівний витяг з протоколу від 08.05.1991р. № 3 про вручення посвідчення та нагрудних знаків учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; архівний витяг з наказу від 15.06.1992р. №69 про доплату водіям відрядженим для виконання робіт па Чорнобильській АЕС та в зоні відселення; архівні витяги з наказів про перейменування підприємства від 11.03.1979р. № 39, від 01.04.1986р. № 1-к, від 30.10.1993р. № 53-к, від 29.02.1996р. № 18а-к; архівні довідки про заробітну плату №341, 354 від 10.10.2013р.; копію довідки Олександрійського ремонтно-транспортного підприємства від січня 1993р. № 01-22 про те, що позивач був направлений в с.Копачі Чорнобильського району для виконання робіт по евакуації населення з Чорнобильської зони у період з 02.05.1986р. по 04.05.1986р.; копію відрядного посвідчення від 02.05.1986р. №54 про відрядження позивача в с. Копачі з 02.05.1986р. по 04.05.1986р. (а.с.25).

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність відмови відповідача у призначенні пенсії позивачу зі зменшенням пенсійного віку, оскільки відповідачу було надано необхідні документи, які підтверджують роботу позивача у зоні відчуження за період, що дає право на призначення пенсії відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області залишити без задоволення.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.07.2014 р. у справі № 398/2152/14-а залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун