Справа № 821/4900/14
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/4900/14
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та відшкодування морального збитку,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (далі-відповідач, УМВС України в Херсонській області), в якому просить:

визнати незаконним та скасувати наказ від 05.11.2011 року № 343 УМВС України в Херсонській області, в частині звільнення з органів внутрішніх справ, на підставі ст.64 п."є" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ старшого слідчого відділення Дніпровського РВ ХМУ УМВС майора міліції ОСОБА_1;

визнати протиправним, незаконним та скасувати наказ від 17.11.2011 року № 300 о/с УМВС України в Херсонській області, в частині звільнення з органів внутрішніх справ, в запас Збройних Сил України, згідно з Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ за ст.64 п."є" майора міліції ОСОБА_1 /М-246248/, старшого слідчого відділення Дніпровського районного відділу Херсонського міського управління УМВС, з 16 листопада 2011 року;

визнати нечинним рішення УМВС України в Херсонській області про звільнення старшого слідчого відділення Дніпровського РВ ХМУ УМВС майора міліції ОСОБА_1 за ст.64 п."є" Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, на підставі наказів від 17.11.2011 року № 300 о/с УМВС України в Херсонській області та від 05.11.2011 року № 343 УМВС України в Херсонській області;

зобов'язати УМВС України в Херсонській області поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справі, на посаді старшого слідчого відділення Дніпровського районного відділу Херсонського міського управління УМВС, з 16 листопада 2011 року;

зобов'язати УМВС України в Херсонській області виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу;

зобов'язати УМВС України в Херсонській області виплатити ОСОБА_1 грошове та речове забезпечення за встановленими нормами за весь час вимушеного прогулу.

Позов мотивований тим, що позивач перебував на службі в органах внутрішніх справ, мав звання майора міліції, загальний стаж роботи в правоохоронних органах складає більше 13 років. Наказом УМВС України в Херсонській області від 05.11.2011р. №343 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни на підставі пп. «є» п.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Позивач стверджує, що зі змісту витягу вказаного наказу вбачається, що підставою для звільнення є наказ УМВС України в Херсонській області від 05.11.2011 р. №343. ОСОБА_1 вважає своє звільнення незаконним, оскільки із суті витягів наказів УМВС України в Херсонській області №300 о/с від 17.11.2011 р. та №343 від 05.11.2011 р. останній вбачає фактичну підставу свого звільнення з органів внутрішніх справ вчинення ним злочину. Однак, оскільки на час звільнення позивача був відсутній вироку суду, який би набрав законної сили, то оскаржувані накази підлягають скасуванню, як незаконні, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Від представників сторін надійшли клопотання про розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Статтею 122 КАС України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 15.08.1998р., в тому числі з 28.02.2011р. обіймав посаду старшого слідчого СВ Дніпровського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області, мав спеціальне звання майор міліції.

Постановою слідчого в особливо важливих справах відділу нагляду за виконанням законодавства у сфері запобігання і протидії корупції та досудовим слідством прокуратури Херсонської області від 04.11.2011р. порушено відносно ОСОБА_1 кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 Кримінального кодексу України, за фактом одержання хабара.

Наказом УМВС України в Херсонській області від 05.11.2011р. №343 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни на підставі пп. «є» п.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991р. №114 (далі - Положення).

Це дисциплінарне стягнення виконано згідно із наказом УМВС України в Херсонській області від 17.11.2011р. №300 о/с «По особовому складу», яким ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ України з 16.11.2011р. за пп. «є» п.64 Положення.

Вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 12.09.2013р. у справі №2114/9789/12 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати строком на два роки посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими і адміністративно-господарськими функціями.

Вироком Апеляційного суду Херсонської області від 10.12.2013р. скасовано вказане судове рішення в частині призначення ОСОБА_1 покарання та в цій частині призначено йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на два роки. На підставі ст.ст.54, 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_1 позбавлено спеціального звання майор міліції та звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Вирок суду апеляційної інстанції набрав законної сили 30.04.2014р.

Визначальними для вирішення даного спору є обставини вчинення позивачем порушення дисципліни, які б слугували належною підставою для його звільнення.

Як встановлено судом, наказ УМВС України в Херсонській області від 05.11.2011р. №343 про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ прийнятий за наслідками проведеного службового розслідування, оформленого висновком від 04.11.2011р.

Згідно з цим висновком, в ході службового розслідування установлені обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який полягав у тому, що 04.11.2011р. ОСОБА_1 був затриманий працівниками ВВБ в Херсонській області ДВБ за адресою: м. Херсон, вул. Нафтовиків, 8 при отриманні від гр. ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 14 900,00 грн. як хабара за не притягнення останнього до кримінальної відповідальності у кримінальній справі №010205-10, яка перебувала в провадженні позивача. У зв'язку з цим висновком службового розслідування запропоновано звільнити ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за пп. «є» п.64 Положення за порушення дисципліни - низькі морально-ділові якості та особисту недисциплінованість, грубі порушення вимог чинного законодавства та інших нормативно-правових актів, вчинення дій, які дискредитують звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ і суттєво негативно впливають на імідж міліції, вчинення посадового злочину.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Порядок проходження служби в органах внутрішніх справ регулюється Законом України «Про міліцію», Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991р. №114, з наступними змінами, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, прийнятим Законом України від 22.02.2006р. №3460-IV.

За визначенням, наданим у ст.1 Закону України «Про міліцію», міліція в Україні - це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Основні завдання міліції, принципи та правова основа її діяльності, основні обов'язки міліції установлені ст.ст. 2 - 5, 10 Закону України «Про міліцію», відповідно до яких, зокрема, міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом; ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції.

Відповідно до ст.ст.18, 20, 25 вказаного Закону, порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України затверджується Верховною Радою України.

Працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади та при виконанні покладених на нього обов'язків керується тільки законом, діє в його межах і підпорядковується своїм безпосередньому і прямому начальникам. Ніхто інший, за винятком уповноважених службових осіб, у передбачених законом випадках не вправі втручатися в законну діяльність працівника міліції.

Працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність.

Службова особа міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов'язки, несе відповідальність у встановленому порядку.

Порядок та підстави проходження і припинення служби в органах внутрішніх справ регулюються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення). Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначаються Законом України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Пунктом «є» ст. 64 Положення встановлено, що особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV затверджено Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут, Статут).

Статтями 1 та 2 Дисциплінарного статуту надано визначення службової дисципліни та дисциплінарного проступку.

Так, службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до ст.7 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Згідно із ст.ст. 5, 12 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу не несуть дисциплінарної відповідальності в разі, якщо шкода завдана правомірними діями внаслідок сумлінного виконання наказу начальника або виправданого за конкретних умов службового ризику.

На осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Згідно зі статтею 15 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України - звільнення із органів внутрішніх справ є одним із видів дисциплінарного стягнення, а стаття 22 цього Статуту в свою чергу передбачає право накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ начальником, якому надано право прийняття для проходження служби в органи внутрішніх справ.

Аналізуючи вказані правові норми, суд вважає, що підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення дисципліни або вчинення дисциплінарного проступку; для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення або факт вчинення проступку; вчинення працівником міліції дій, які мають ознаки злочину, є порушенням службової дисципліни; визнання працівника міліції в установленому порядку винним у вчиненні злочину не перешкоджає притягненню його до дисциплінарної відповідальності за це діяння; обставини вчинення дисциплінарного проступку встановлюються за результатами службового розслідування.

Як видно з матеріалів справи, на позивача накладено дисциплінарне стягнення та звільнено з органів внутрішніх справ за вчинення дисциплінарного проступку - порушення службової дисципліни, яке полягало у вчиненні дій щодо отримання від гр. ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 14 900,00 грн. як хабара за не притягнення останнього до кримінальної відповідальності у кримінальній справі №010205-10, яка перебувала в провадженні позивача і ці дії мають ознаки злочину, передбаченого ч.3 ст.368 Кримінального кодексу України.

Тобто, позивача звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни, чим спростовуються його доводи про незаконність накладення дисциплінарного стягнення та звільнення, які мотивовані відсутністю на той час вироку суду, який би набрав законної сили.

Сам факт порушення ним службової дисципліни у вигляді вчинення дій, які мають ознаки злочину, встановлений висновком службового розслідування від 04.11.2011р. та в подальшому повністю підтверджений вироком Апеляційного суду Херсонської області від 10.12.2013р.

Відповідно до ч.4 ст.72 КАС України, вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Таким чином, обставини вчинення позивачем діяння, яке правомірно кваліфіковано відповідачем як порушення службової дисципліни не підлягають доказуванню і є доведеними.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що порушення, які були допущені позивачем під час виконання службових обов'язків, давали всі підстави для застосування такого дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ.

При накладенні дисциплінарного стягнення та звільненні позивача відповідачем не було допущено і суттєвих порушень порядку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки таке відбулось за результатами проведеного службового розслідування та в межах строків, визначених законодавством.

Доводи позивача про незаконність його звільнення, які обґрунтовані недотриманням відповідачем установленої нормативно-правовими актами процедури проведення службового розслідування, що мало наслідком також порушення прав позивача як особи, щодо якої проводиться службове розслідування, судом не беруться до уваги, оскільки при вирішенні даного спору визначальним є факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який би давав відповідачу підстави для його звільнення.

Дійсно, в ході судового розгляду судом не здобуто належних доказів отримання від позивача пояснень в ході службового розслідування та ознайомлення його із висновком службового розслідування, роз'яснення позивачу його прав як особи, щодо якої проводиться службове розслідування.

Однак, як зазначалось вище, обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку є доведеними і позивач у адміністративному позові не спростовує цього. Крім того, тяжкість вчиненого дисциплінарного проступку відповідає застосованому до позивача виду дисциплінарного стягнення.

При цьому позивачем не доведено, що вказані недоліки службового розслідування вплинули або могли вплинути на висновки про вчинення ним дисциплінарного проступку.

Посилання позивача на п.8 Положення, яким визначено, що дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, провадиться у разі скоєння злочину, після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, є безпідставними, оскільки позивача звільнено не у зв'язку із засудженням, а за порушення дисципліни. Такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення за порушення дисципліни, передбачений пунктом 64 зазначеного Положення.

Згідно з частиною першою ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконними і скасування наказів УМВС України в Херсонській області від 05.11.2011р. №343, від 17.11.2011р. №300 о/с, визнання нечинним рішення відповідача про звільнення позивача - необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки у відповідача були всі законні підстави для застосування дисциплінарного стягнення та звільнення позивача з органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни.

У зв'язку з цим не підлягають задоволенню також похідні від них позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого слідчого СВ Дніпровського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області та виплатити йому грошове і речове забезпечення за час вимушеного прогулу.

З цього приводу слід зазначити, що позовні вимоги про поновлення ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ не можуть бути задоволені також і відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про міліцію», які передбачають, що не може бути прийнята на службу до міліції особа, яка має не погашену або не зняту судимість за вчинення злочину, крім реабілітованої, або на яку протягом останнього року накладалося адміністративне стягнення за вчинення корупційного правопорушення - оскільки позивач на даний час є таким, що відбуває покарання за вчинення посадового злочину згідно із вироком Апеляційного суду Херсонської області від 10.12.2013р.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Пекний А.С.

кат. 12.3