Справа № 133/3858/14
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 133/3858/14

Головуючий у 1-й інстанції: Слободяний О.Є.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

14 квітня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П.

за участю:секретаря судового засідання Бондаренко С.А.,

за участю: позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 23 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління соціального захисту населення Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання дій посадових осіб незаконними та зобов'язання провести нарахування щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до управління соціального захисту населення Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання дій посадових осіб незаконними та зобов'язання провести нарахування щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік.

Постановою Козятинського міськрайнного суду Вінницької області від 23 лютого 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої істанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні позивач просив апеляційну скаргу відхилити, а постанову суду залишити без змін.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, вивчивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги, вважає, що останню необхідно задовольнити частково із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області, має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії і є інвалідом 2 групи (посвідчення Серія НОМЕР_1, видане 19.11.1997 року).

В лютому 2014 року відповідач здійснив позивачу виплату щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №562 від 12 липня 2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 120 грн.

28.10.2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок та виплату допомоги на оздоровлення, відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", однак, останній відмовив у здійсненні такого перерахунку, мотивуючи своє рішення тим, що допомога на оздоровлення позивачу в 2014 році, виплачена відповідно до чинного законодавства, а саме: в розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що закони мають пріоритетність над підзаконними нормативно-правовими актами, а тому при вирішенні даного спору застосуванню підлягає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України №562 від 12 липня 2005 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, однак вважає, що оскаржувану постанову необхідно скасувати, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 4 статті 48 Закону №796 (в редакції від 20 червня 1996 року) передбачена щорічна допомога на оздоровлення в таких розмірах: інвалідам І і ІІ групи - п'ять мінімальних заробітних плат; інвалідам ІІІ групи, дітям інвалідам - чотири мінімальні заробітної плати; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - п'ять мінімальних заробітних плат; 3 категорії - три мінімальні заробітні плати.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року №1622-VII (набрав законної сили 03 серпня 2014 року), доповнено Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та установлено, що норми і положення ст. ст. 20,21,22,23,30,31,37,39,48,50,51,52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Між тим, враховуючи те, що на момент виникнення спірних правовідносин Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не набрав чинності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неправомірності виплати позивачу допомоги на оздоровлення у розмірі меншому ніж це встановлено ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, застосування відповідачем положень постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 при нарахуванні одноразової допомоги на оздоровлення суперечить положенням Закону № 796 та не може бути віднесено до реалізації права визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік».

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, однак не застосував положення вимог ст.ст. 99,100 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Частиною 2 ст. 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Згідно з ч.1 ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Як встановлено із матеріалів справи та не заперечувалось позивачем під час розгляду справи судом апеляційної інстанції в відкритому судовому засіданні, про розмір нарахованої йому допомоги на оздоровлення він дійзнався в лютому 2014 року, тоді як за захистом свого порушеного права звернуся в суд тільки в грудні 2014 року, тобто з пропуском строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України.

Згідно з п.4 ч.1 ст.198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.203 КАС України, постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду з підстав, встановлених відповідно ст.ст.155 і 157 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, беручи до уваги положення ст.195 КАС України, яким суду апеляційної інстанції надано право перегляду рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що постанову суду першої інстанції слід скасувати, залишивши адміністративний позов без розгляду.

Керуючись ст.ст. 155, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області задовольнити частково.

Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 23 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління соціального захисту населення Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання дій посадових осіб незаконними та зобов'язання провести нарахування щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою позовні вимоги ОСОБА_3 до управління соціального захисту населення Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання дій посадових осіб незаконними та зобов'язання провести нарахування щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік, --залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 16 квітня 2015 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В.

Курко О. П.