Справа № К/9991/30147/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2015 р. м. Київ К/9991/30147/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Іваненко Я.Л.,

Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Калінінського районного суду міста Горлівка Донецької області від 22 квітня 2010 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2011 року в справі за його позовом до Калінінського відділу держаної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції Донецької області про стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2009 року ОСОБА_4 звернувся в суд з вказаним адміністративним позов, в якому зазначав, що рішенням Калінінського районного суду міста Горлівки від 25 листопада 2004 року у справі №2-3747 було стягнуто на його користь з садового товариства «Вишневий сад» заборгованість по заробітній платі в сумі 1 087,59 грн. 20 вересня 2005 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції міста Горлівки відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3747, а 09 лютого 2006 року зазначений виконавчий документ повернуто. 05 липня 2007 року він повторно пред'явив виконавчий лист до виконання, проте державним виконавцем 10 січня 2008 року знову винесено по-станову про повернення виконавчого документа.

Також зазначав, що вироком Калінінського районного суду міста Горлівки від 04 жовтня 2000 року у справі №1-214 був задоволений його цивільний позов та стягнуто із засудженого ОСОБА_5 64 грн. майнової шкоди та 590 грн. моральної шкоди. Постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції від 13 серпня 2001 року відкрито виконавчі провадження з примусного виконання виконавчих листів №1-214, проте 04 грудня 2007 року зазначені виконавчі документи також були повернуті без виконання.

Посилаючись на те, що відповідач не вжив усіх передбачених законом заходів, спрямованих на виконання судових рішень, уточнивши позовні вимоги просив стягнути з Калінінського відділу держаної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції Донецької області майнову шкоду в сумі 1 741,59 грн., відшкодувати моральну шкоду в сумі 20 000 грн., а також стягнути компенсацію за несвоєчасність виплат по судових рішеннях у відповідності до рівня інфляції і збільшення цін на продуктові та промислові товари, а саме в розмірі 14 920,67 грн.

Постановою Калінінського районного суду міста Горлівка Донецької області від 22 квітня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2011 року, відмовлено в задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просив скасувати судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Вирішуючи спір та відмовляючи в задоволенні позовних вимог суди попередніх інстанцій виходили з того, що виконуючи судові рішення по цивільній та кримінальній справах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, вжив усіх передбачених законом заходів, з метою своєчасного та повного виконання зазначених рішень.

Перевіривши правильність застосування судами норм процесуального права колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Приписам наведеної норми кореспондують положення частини другої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Як вбачається з обставин справи, позивачем заявлені вимоги про відшкодування моральної та майнової шкоди і дані вимоги не поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. Фактично за рахунок відповідача позивач хоче отримати кошти стягнуті судовими рішеннями, які не виконані у примусовому порядку, тобто спір у справі виник поза межами публічно-правового спору, а тому справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для закриття провадження у справі.

Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про необхідність перевірки правомірності дій відповідача та вирішення справи по суті позовних вимог, а апеляційний суд не виправив дану правову помилку.

Керуючись статтями 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Калінінського районного суду міста Горлівка Донецької області від 22 квітня 2010 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2011 року скасувати, а провадження у адміністративній справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ Я.Л. Іваненко /підпис/ І.В. Штульман /підпис/