Справа № 809/1174/15
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2015 р. Справа № 809/1174/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остап'юк С.В.,

за участю секретаря: Мельничука Є.С.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Надівської Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Золото Карпат" до відділу Державного агентства земельних ресурсів в Долинському районі Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

19.03.2015 року приватне підприємство «Золото Карпат» (далі по тексту позивач, підприємство) звернулося в суд із позовною заявою до відділу Державного агентства земельних ресурсів в Долинському районі Івано-Франківської області (далі - відповідач, відділ Держземагенства) про визнання протиправними дій щодо відмови в погодженні проектів землеустрою та технічної документації із землеустрою, визнання підприємства таким, що мало право з 01.03.2014 року продовжувати здійснювати свою діляність щодо проведення робіт із землеустрою до 31.12.2014 року відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції господарської діяльності з проведення робіт із землестрою та землеоцінюючих робіт», зобов'язання розглянути та погодити технічну документацію із землеустрою згідно переліку.

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач безпідставно та необґрунтовано в порушення статті 186-1 Земельного кодексу України, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції господарської діяльності з проведення робіт із землестрою та землеоціночих робіт» повернув проекти землеустрою та технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), одержаних до 31.12.2014 року від позивача, як розробника.

В судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали з підстав викладених в адміністративному позові.

Представник відповідача позову не визнала, проти заявлених позовних вимог заперечила, мотивуючи тим, що відповідач діяв в межах та в спосіб визначений законом, а позивач на час вчинення оскаржуваних дій не мав права здійснювати проведення робіт із землеустрою.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази суд дійшов висновку, що адміністративний позов до задоволення підлягає частково, виходячи з наступних мотивів.

15.02.2008 року Долинською районною державною адміністрацією Івано-Франківської області здійснено державну реєстрацію позивача, як юридичної особи, видано свідоцтво серії А00 №645615 (т.1 а.с.10).

05.03.2009 року позивачу Державним комітетом із земельних ресурсів видано ліцензію серії АВ №440185 на право проведення робіт із землеустрою (за кодами Єдиного ліцензійного реєстру 57.01.04, 57.01.08, 57.01.09, 57.01.10, 57.01.11 (крім ведення державного земельного кадастру), 57.01.12, 57.01.13, 57.01.16. Строк дії ліцензії з 02.03.2009 року до 01.03.2014 року (т.1 а.с.12).

03.01.2013 року ОСОБА_1 - директор приватного підприємства «Золото Карпат» отримала Кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника за №001225, який підтверджує відповідність інженера землевпорядника кваліфікаційним характеристикам професії та його спроможність самостійно складати окремі види документації із землеустрою та документації з оцінки земель (крім експертної грошової оцінки земельних ділянок), виконувати топографо-геодезичні і картографічні роботи, проводити інвентаризацію земель, перевіряти якість ґрунтових, геоботанічних та інших обстежень земель при здійсненні землеустрою (т.1 а.с.13).

В період з 01.03.2014 року до 31.12.2014 року позивачем здійснювалося направлення відповідачу для перевірки, наданні висновків про погодження проекти землеустрою та технічну документацію (т.1 а.с.16-41).

13.11.2014 року листом за №281/11, 16.12.2014 року листом за №319/11 відповідач, за відмовив в розгляді та наданні висновків про погодження або відмову в погодженні проектів землеустрою земельних ділянок ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та технічної документації земельних ділянок громадян та юридичних осіб ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, Територіальна громада заклад медицини, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, направленої позивачем та повернув таку документацію (т.1 а.с.14-15, 174).

Вказана відмова мотивована тим, що позивач, як суб'єкт господарювання, в якого закінчився строк дії ліцензії на виконання робіт із землеустрою, що була отримана ним до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції господарської діяльності з проведення робіт із землестрою та землеоціночих робіт» може виконувати такі роботи в разі, якщо у його складі працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, а оскільки строк дії ліцензії на виконання робіт із землеустрою у позивача закінчився 01.03.2014 року, в його складі працює один сертифікований інженер-землевпорядник, то позивач не може продовжувати виконання робіт із землеустрою.

03.12.2012 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції господарської діяльності з проведення робіт із землеустрою та землеоціночних робіт» від 02.10.2012 року №5394-VI, яким, серед іншого, внесено зміни до Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 року №858-IV щодо визначення статусу особи, яка є розробником проектної документації.

Розробниками документації із землеустрою є юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників (абзац 1 частина 2 стаття 26 Закону України «Про землеустрій»).

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції господарської діяльності з проведення робіт із землеустрою та землеоціночних робіт» до 1 січня 2015 року суб'єкти господарювання, які до набрання чинності цим Законом у встановленому законом порядку отримали ліцензії на проведення робіт із землеустрою і мають у своєму складі інженера-землевпорядника, якого включено до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників згідно з вимогами цього Закону, є розробниками документації із землеустрою.

Сертифікація інженерів-землевпорядників та їх включення до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників здійснюється починаючи з 03.12.2012 року (частина 17 статті 66 Закону України «Про землеустрій»).

Отже, починаючи з 03.12.2012 року суб'єкти господарювання-юридичні особи, які бажають проводити роботи із землеустрою та не отримували для цього відповідної ліцензії до 03.12.2012 року, повинні мати у своєму складі не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників.

Суб'єкти господарювання-юридичні особи, які до 03.12.2012 року проводили роботи із землеустрою та отримали для цього відповідну ліцензію, що була чинною станом на 03.12.2012 року, можуть продовжувати здійснення даного виду робіт до 01.01.2015 року, за умови наявності у їх складі одного сертифікованого інженера-землевпорядника.

Як зазначалося судом вище, 05.03.2009 року позивачем було отримало ліцензію на проведення робіт із землеустрою серії АБ №440185, строком дії з 02.03.2009 року до 01.03.2014 року. З 14.02.2008 року на посаді директора підприємства працює ОСОБА_1 (т.1 а.с. 185). 03.01.2013 року Державним агентством земельних ресурсів України, відповідно до наказу від 03.01.2013 року №2, видано ОСОБА_1 кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника №001225.

Враховуючи викладене, станом на дати подання проектів землеустрою та технічної документації із змемлеустрою на погодження, позивач підпадав під статус розробника документації із землеустрою відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції господарської діяльності з проведення робіт із землеустрою та землеоціночних робіт».

При цьому суд зазначає, що ліцензією є документ державного зразка, який засвідчує право ліцензіата на провадження зазначеного в ньому виду господарської діяльності протягом визначеного строку у разі його встановлення Кабінетом Міністрів України за умови виконання ліцензійних умов (абзац 6 частина 1 статті 1 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності»).

Види господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, наведені у статті 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності».

До 03.12.2012 року проведення робіт із землеустрою підлягало ліцензуванню, що було передбачено пунктом 33 частини 3 статті 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності».

Відповідно до пункту 3 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції господарської діяльності з проведення робіт із землеустрою та землеоціночних робіт» пункт 33 частини 3 статті 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» викладено в новій редакції, внаслідок чого проведення робіт із землеустрою виключено з переліку видів господарської діяльності, які підлягають ліцензуванню.

Частиною 2 статті 2 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» передбачено, що види господарської діяльності, не передбачені у статті 9 цього Закону, не підлягають ліцензуванню.

Отже, вимога щодо наявності у суб'єкта господарювання - юридичної особи, яка до 03.12.2012 року отримала відповідну ліцензію та має у своєму складі одного сертифікованого інженера-земелевпорядника, діючої ліцензії на проведення робіт із землеустрою не відповідає положенням Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» та є обмеженням наданих таким суб'єктам господарювання прав, закріплених у пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції господарської діяльності з проведення робіт із землеустрою та землеоціночних робіт».

Суб'єкти господарювання - юридичні особи, які до 03.12.2012 року отримали ліцензію на проведення робіт із землеустрою, можуть продовжувати здійснення даного виду робіт до 01.01.2015 року, за умови чинності цієї ліцензії станом на 03.12.2012 року та наявності у їх складі одного сертифікованого інженера-землевпорядника.

Таким чином, позивач мав право продовжувати здійснення проведення робіт із землеустрою до 01.01.2015 року.

У зв'язку з цим є протиправними дії відділу Державного агентства земельних ресурсів в Долинському районі Івано-Франківської області щодо відмови в наданні висновків про погодження або про відмову в погодженні проектів землеустрою та технічної документації із землеустрою, одержаних до 31.12.2014 року від розробника - приватного підприємства «Золото Карпат», а позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають до задоволення.

Однак, позовні вимоги про визнання факту наявності права продовжувати здійснення проведення робіт із землеустрою до 01.01.2015 року у позивача до задоволення не підлягають оскільки, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, а встановлення юридично значимих фактів до компетенції адміністративних судів не відноситься, а позивач, обираючи спосіб захисту свого порушеного права у спірних публічно-правових відносинах такий спосіб обрав невірно.

Частиною 1 статті 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, що затверджене Указом Президента України від 08.04.2011 року №445/2011, даний центральний орган виконавчої влади забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Згідно з частинами 4-6 статті 186-1 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розробник подає на погодження до відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Органи, зазначені в частині першій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

З огляду на викладене, територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів України розглядають проекти землеустрою на предмет їх відповідності вимогам чинного законодавства та положенням документації із землеустрою, містобудівній документації, за результатами чого надають розробникам свої висновки або про погодження проекту, або про відмову у такому погодженні, в разі наявності підстав, встановлених частиною 5 статті 186-1 Земельного кодексу України.

Як наслідок, судом встановлено, що відповідачем протиправно, в порушення вимог статті 186-1 Земельного кодексу України не виконано обов'язку надати (надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення) позивачу висновки про погодження або відмову в погодженні проектів землеустрою земельних ділянок ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, а позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Однак, враховуючи, що гарантії обов'язкового розгляду та надання висновків про погодження або відмову в погодженні проектів землеустрою, встановлені статтею 186-1 Земельним кодексом України не поширюють свою дію на розгляд та надання висновків про погодження чи відмову в погодженні технічної документації із землеустрою, то позовні вимоги про зобов'язання відповідача здійснити розгляд та надати висновки за технічною документацією із землеустрою до задоволення не підлягають.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії відділу Державного агентства земельних ресурсів в Долинському районі Івано-Франківської області щодо відмови в наданні висновків про погодження або про відмову в погодженні проектів землеустрою та технічної документації із землеустрою, одержавних до 31.12.2014 року від розробника - приватного підприємства "Золото Карпат".

Зобов"язати відділ Державного агентства земельних ресурсів в Долинському районі Івано-Франківської області надати (надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення) приватному підприємству "Золото Карпат" висновки про погодженя або відмову в погодженні проектів землеустрою земельних ділянок ОСОБА_36, ОСОБА_5, ОСОБА_37, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: /підпис/ Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 20.04.2015 року.