Справа № 2а-39/10
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2015-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2015р. м. Київ К/800/35759/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

Іваненко Я.Л.,

суддів: Черпака Ю.К.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Корецької районної державної адміністрації про визнання бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Корецької районної державної адміністрації про визнання бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

Просив суд визнати протиправними рішення та дії відповідача щодо нарахування та виплати одноразової компенсації, що передбачена статтею 48 Закону України ,,Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Корецького районного суду Рівненської області від 3 березня 2010 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_2 у виплаті одноразової компенсації у розмірі 45 мінімальних заробітних плат як особі, яка стала інвалідом другої групи внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії.

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 45 мінімальних заробітних плат одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоров'ю внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2013 року апеляційну скаргу відповідача задоволено, рішення першої інстанції скасовано, прийнято нове, яким відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із судовим рішенням апеляційної інстанції позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення першої інстанції, оскільки вважає, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених ст. 220 КАС України, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Корецької районної державної адміністрації, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 - ї категорії, інвалід 3-ї групи з 4 січня 2007 року та інвалід 2-ї групи з 7 вересня 2007 року.

Відповідно до статті 48 Закону України ,,Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачена виплата одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи - інвалідам II групи - 45 мінімальних заробітних плат.

Згідно із частиною 2 вказаної статті, у разі встановлення інвалідності вищої групи інвалідам виплачується різниця у компенсаціях.

Позивач отримував відповідну компенсацію згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 ,,Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Станом на 31 липня 2007 року, як інваліду 3-ї групи вони становили - 189 грн., станом на 13 грудня 2007 року, як інваліду 2-ї групи - 94, 80 грн., що є значно нижчим від розміру встановленого статтею 48 Закону України ,,Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Скасовуючи рішення першої інстанції та відмовляючи у позові, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з даним висновком з наступних підстав.

Позивач звернувся до суду 30 листопада 2009 року. Одноразову виплату відповідно до статті 48 Закону України ,,Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як інвалідом 1 - ї та 2 - ї ним було отримано 31 липня 2007 року та 13 грудня 2007 року відповідно.

Згідно частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на момент звернення позивача до суду), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки, одноразова грошова допомога у меншому розмірі була отримана позивачем 31 липня 2007 року та 13 грудня 2007 року відповідно, то саме із цього моменту позивачу стало відомо про порушення своїх прав.

Відповідно до частини першої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на момент звернення позивача до суду), пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Зважаючи на те, що відповідач у запереченнях на позов просив відмовити у задоволенні позовних вимог, крім інших підстав, ще й у зв'язку із пропуском строку звернення до суду, то судом апеляційної інстанції було прийнято правомірне рішення про відмову у задоволенні позову, виходячи із вимог статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на момент звернення позивача до суду).

Враховуючи те, що посилання позивача в касаційній скарзі на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи, а судом повно та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм належна оцінка у рішенні, яке належним чином мотивоване і за своїм змістом та формою відповідає вимогам матеріального та процесуального закону, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Корецької районної державної адміністрації про визнання бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.В. Ліпський

Судді: Я.Л. Іваненко

Ю.К. Черпак