Справа № 806/803/15
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року м.Житомир справа № 806/803/15

категорія 3.7.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

за участі секретаря Барібан А.І.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

за участі представника відповідача Савченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, до Департаменту промисловості, розвитку інфраструктури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати протиправними дії Департаменту промисловості та розвитку інфраструктури Житомирської обласної державної адміністрації щодо внесення змін до руху приміського автобусного маршруту № 121 сполученням "Глибочиця - Станишівка" і "Станишівка - Глибочиця" та зобов'язання (примушування) автомобільних перевізників здійснювати з 21.02.2015 року перевезення пасажирів за маршрутом не передбаченим умовами договору та паспортом маршруту. В обґрунтування позову вказали, що одностороння зміна маршруту №121 сполученням "Глибочиця - Станишівка" та "Станишівка - Глибочиця" є протиправними, оскільки суперечать Правилам надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМУ 18.02.1997 року за № 176, та які не передбачені умовами договорів № 43/14 та № 43/15, укладених 30.10.2014 року. Також, є протиправними дії Департаменту промисловості та розвитку інфраструктури Житомирської обласної державної адміністрації щодо примушування автомобільних перевізників здійснювати перевезення з 21.02.2015 року пасажирів за новими схемами маршрутів, оскільки дані схеми не погоджені органами УМВС України в Житомирській області. Крім того, нав'язування умов, які є невигідними перевізнику, чи перешкоджання нормальному здійсненню ним підприємницької діяльності, порушують його права і законні інтереси.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в письмових запереченнях щодо позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Департамент промисловості, розвитку інфраструктури та туризму облдержадміністрації відповідно до розпорядження голови облдержадміністрації від 07.07.2009 № 222 "Про організацію пасажирських перевезень на приміських та міжміських маршрутах загального користуванню Житомирської області" являється організатором пасажирських перевезень на приміських та міжміських маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Житомирської області.

30.10.2014 року між Департаментом промисловості, розвитку інфраструктури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації (Організатор) та ФОП ОСОБА_3 (Перевізник) було укладено договір №43/14 на право обслуговування пасажирів на автобусних маршрутах загального користування та з ФОП ОСОБА_4 такий же договір №43/15 від 30.10.2014 року. (а.с. 10-11, 30-31).

Предметом договору № 43/15 є те, що організатор надає право, а перевізник бере на себе зобов'язання щодо здійснення перевезень пасажирів на регулярному приміському маршруті "Станишівка - Глибочиця" (20 оборотних рейсів/щоденно) з роботою у режимі маршрутного таксі.

Предметом договору №43/14 є те, що організатор надає право, а перевізник бере на себе зобов'язання щодо здійснення перевезень пасажирів на регулярному приміському маршруті "Глибочиця - Станишівка" (40 оборотних рейсів/щоденно) з роботою у режимі маршрутного таксі.

На виконання умов вказаних договорів відповідачем були затверджені паспорти №595, №596 автобусного маршруту регулярних перевезень "Глибочиця - Станишівка" і "Станишівка - Глибочиця", які працюють у режимі таксі. Дані паспорти погоджено з УДАІ УМВС України в Житомирській області (а.с. 12-28, 32-48а).

Встановлено, що на адресу Житомирської обласної державної адміністрації у листопаді 2014 року надійшов лист від заступника Житомирського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради з проханням зменшити дублювання приміськими автобусами маршрутів міського електротранспорту. В даному листі, також, було надано пропозиції щодо реорганізації приміської автобусної мережі в частині їх схем руху та місць зупинок по території м. Житомира, в тому числі по маршруту №121 "Глибочиця - Станишівка" і "Станишівка - Глибочиця".

З метою вирішення питання дублювання приміськими автобусами маршрутів міського електротранспорту, 30.01.2015 року Департаментом промисловості, розвитку інфраструктури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації було проведено нараду по питанню руху приміських маршрутів Житомирського району по території м. Житомир.

На даній нараді вирішено рекомендувати Департаменту промисловості, розвитку інфраструктури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації довести до відома автоперевізників, які на даний час забезпечують обслуговування приміських маршрутів Житомирського району, погодженні Житомирським міськвиконкомом та Департаментом зміни схеми руху відповідних маршрутів, зокрема, маршруту №121, які вступають в дію з 21 лютого 2015 року.

Департаментом промисловості, розвитку інфраструктури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації листами від 31.01.2015 року № 194/04 повідомлено позивачів щодо прийняття зазначеного рішення (а.с.49, 52).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно статті 3 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Статтею 31 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов'язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під'їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

Згідно частини 1 статті 42 Закону України "Про автомобільний транспорт" договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), укладається між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами.

Відповідно до пункту 14 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 176 від 18.02.1997 року (далі - Правила), регулярні перевезення організовують відповідні органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування (організатори регулярних перевезень) згідно з програмами розвитку автомобільного транспорту на відповідній території з метою задоволення потреби населення у перевезеннях з урахуванням пропозицій громадян, підприємств, установ, організацій і перевізників.

Згідно п. 19 Правил, внесення змін постійного характеру до маршруту та/або графіка руху здійснюється у межах відповідної мережі маршрутів.

Пунктом 20 Правил, передбачено, що внесення змін постійного характеру до маршруту (продовження, скорочення, зміна шляху проходження між зупинками), введення або вилучення зупинок та/або зміна графіка руху може здійснюватися:

1) на міських і приміських маршрутах у разі зміни:

графіка руху (часу відправлення з кінцевих або проміжних зупинок), що не перевищує 20 хвилин;

шляху проходження (продовження або скорочення без зміни виду сполучення), що не перевищує 25 відсотків загальної протяжності маршруту;

шляху проходження (без зміни кінцевих зупинок та виду сполучення), якщо така зміна стосується не більш як 30 відсотків загальної протяжності маршруту;

2) на міжміських маршрутах у разі зміни:

графіка руху до будь-якої із зупинок не більш як на одну годину;

шляху проходження міжобласного маршруту в межах однієї області за умови, що зміна його протяжності не перевищує 100 кілометрів, після її погодження в установленому порядку.

Відповідно до п. 21 Правил, внесення змін до маршруту та/або графіка руху, передбачених пунктом 20 цих Правил, здійснюється шляхом внесення змін до договору про організацію перевезень чи дозволу на обслуговування (далі - дозвіл) за погодженням сторін.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що протокол наради по питанню руху приміських маршрутів Житомирського району по території м. Житомир носить рекомендаційний характер.

Судом встановлено, що на момент звернення позивачів до суду з даним позовом та під час розгляду даної справи змін до схеми руху маршруту №121, відповідно до договорів на право обслуговування пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 30.10.2014 року №43/15, №43/14 внесено не було. Автоперевізники здійснюють перевезення пасажирів за звичним маршрутом. Дана обставина представниками сторін не заперечується.

Щодо посилань представника позивачів на листи Департаменту від 24.02.2015 року №362/04, №363/04, а також від 16.03.2015 року № 516/04, в яких зазначено про розірвання договорів в односторонньому порядку в разі відмови від виконання вимог, що були доведені листами від 31.01.2015 року № 194/04, то представник позивачів в судовому засіданні зазначив, що договори від 30.10.2014 року №43/14, №43/15 на момент розгляду справи в суді є дійсними та жодних дій з боку Департаменту щодо їх розірвання не здійснювалось.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до змісту згаданих листів Департаменту промисловості, розвитку інфраструктури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації вбачається, що Департаментом буде вирішуватися питання про розірвання договорів № 43/14 та № 43/15 від 08.12.2013 року, а не договорів № 43/14 та № 43/15 від 30.10.2014 року як зазначають позивачі у позовній заяві.

Аналіз ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави вважати, що адміністративне судочинство спрямоване на захист прав, свобод та інтересів осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту порушення законного права (свободи, інтересу) саме суб'єкта звернення до суду, тобто, позивача.

Тобто, кінцевою метою адміністративного судочинства, як це випливає із змісту ч.1 ст.2 КАС України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Наведена процесуальна норма кореспондується з положеннями ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, в силу вимог якої юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1).

Обов'язковою ознакою рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, є прямий (безпосередній) вплив рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень на правовий статус фізичної чи юридичної особи, зокрема обмеження її прав, свобод, покладення на неї обов'язків.

Таким чином, властивостями оскаржуваності наділені лише ті рішення, дії чи бездіяльність, які створюють реальні правові наслідки для цієї особи, впливають на стан її суб'єктивних прав і обов'язків. А захист прав, свобод та інтересів в адміністративному судочинстві має відповідати критерію ефективності і призводити до відновлення правового становища особи, яке існувало до такого порушення.

Зокрема, право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дії Департаменту промисловості та розвитку інфраструктури Житомирської обласної державної адміністрації щодо внесення змін до руху приміського автобусного маршруту № 121 не породжують для позивачів будь-яких юридичних наслідків, а відтак звернення із цим адміністративним позовом на захист порушеного права є передчасним.

Також судом не встановлено факту порушення прав позивача, як на момент звернення до суду з даним позовом, так і на момент розгляду справи в суді.

З наведених вище підстав, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог, а тому в позові відмовляє.

Керуючись статтями 86, 94, 158-162, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

В позові фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Департаменту промисловості, розвитку інфраструктури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос

Повний текст постанови виготовлено: 20 квітня 2015 р.