Справа № 805/935/15-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

14 квітня 2015 р. Справа № 805/935/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Дмитрієва В.С., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом прокурора м.Маріуполя до Маріупольської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення від 21.02.2012 № 6/16-1570, -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор м. Маріуполя звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Маріупольської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення від 21.02.2012 № 6/16-1570.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13.03.2015 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування клопотання зазначено, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. Зі статей 2, 5, 12, 80 Земельного кодексу України випливає, що при здійсненні повноважень власника землі міська рада не є суб'єктом владним повноважень у тому значенні цього терміна, в якому його вжито у п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, а рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію свого права розпоряджатися землею. У відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом. При цьому він не здійснював владних управлінських функцій. Тому позовні вимоги випливають із відносин, що мають приватноправовий характер, а тому Маріупольська міська рада в цих відносинах виступає як суб'єкт права власності, а не як суб'єкт владних повноважень. Позов предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, не може бути розглянуто за правилами КАС.

Представник позивача надав клопотання, в якому не заперечує проти клопотання представника відповідача та просив розглянути справу в письмовому провадженні.

Третя особа у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. На адресу суду надіслав заяву, в якій позов прокурора м.Маріуполя підтримав та просив розглянути справу за його відсутності.

Суд, перевіривши матеріали справи та заявлене клопотання представника відповідача, вважає за необхідне закрити провадження у справі з огляду на наступне.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Судом встановлено, що прокуратурою м. Маріуполя при вивчені стану додержання вимог земельного законодавства України при наданні земель у власність та користування встановлено факт прийняття Маріупольською міською радою рішення від 25.03.2008 №5/20-3572, на підставі якого з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки від 15.04.2008. В подальшому, рішенням міської ради від 21.02.2012 № 6/16-1570, подовжено строк оренди фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0012 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (для функціонування торгівельного кіоску).

Обґрунтовуючи позов, прокурор м. Маріуполя зазначив, що при наданні земельної ділянки в оренду Маріупольська міська рада порушила вимоги ст.ст. 2, 3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» оскільки земельна ділянка останньому надана на перехресті за вищевказаною адресою. Крім того, між Маріупольською міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки, отже між відповідачем та третьою особою виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією прав на землю. З урахуванням вимог ст. 151 Земельного кодексу України та п. 5 Порядку вибору земельних ділянок для розміщення об'єктів, затвердженого Постановою КМУ від 31.03.2004 № 427, погодження місця розміщення спірної земельної ділянки, а в подальшому її надання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 не відповідає вимогам земельного та містобудівного законодавства України, тому спірне рішення відповідача прийнято ним без дотримання критерію, передбаченого п.1 ч. 3 ст. 2 КАС України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з п.7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 Земельного кодексу України визначено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 Земельного кодексу України рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Отже, відповідач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому не здійснював владних управлінських функцій.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

За таких обставин, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, оскільки ці вимоги не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 157, 160 КАС України,-

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом прокурора м.Маріуполя до Маріупольської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення від 21.02.2012 № 6/16-1570 - закрити.

Роз'яснити позивачу про можливість звернення з даним позовом в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 КАС України, і може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 КАС України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Дмитрієв В.С.