Справа № 274/6275/14-а
Суддя: Замега О. В.
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 274/6275/14-а
провадження № 2-а/0274/18/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2015 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: головуючого - судді Замеги О.В., при секретарі - Павлюк - Жук А.В., за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного Фонду України про скасування або визнання нечинним рішення відповідача суб"єкта владних повноважень - Пенсійного Фонду України стосовно застосування ч. 2 ст. 41 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" при перерахунку пенсії відповідно до ст. 43 цього Закону повністю,- ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив скасувати або визнати нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень - Пенсійного фонду України стосовно застосування ч. 2 ст. 41 Закону України № 1058-ІУ „Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" при перерахунку пенсії відповідно до ст. 43 цього Закону повністю.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що в жовтні місяці 2014 року він отримав відповідь від 06.10.2014 року № 10381/В-11 на його звернення стосовно правомірності застосування відповідачем ч. 2 ст. 41 Закону України № 1058-ІУ „ Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" при перерахунку пенсії відповідно до ст. 43 цього Закону. Вважає, що даний лист - є протиправним рішенням відповідача, оскільки відповідач зазначив, що вважає правомірним застосування ч. 2 ст. 41 Закону України при перерахунку пенсії відповідно до ст. 43 Закону України № 1058-ІУ „ Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", яка передбачає посилання на частину 2 ст. 40, а не на ч. 2 ст. 41 Закону, і це на його думку є порушенням ст.ст. 22, 58 Конституції України. Відтак, рішення відповідача від 06.10.2014 року № 10381/В-11 підлягає скасування або визнанню не чинним.

У відкритому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, та надав пояснення.

Представник відповідача в судове засіданні не з"явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, надав заперечення проти позовних вимог.

Згідно п. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причину неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення; якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів

В судовому засіданні було встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою стосовно врахування заробітної плати (доходу) при перерахунку пенсій відповідно до ст. 43 Закону, та визначення коефіцієнта заробітної плати, а саме якою статтею Закону визначається вказаний коефіцієнт - статтею 40 чи 41 даного закону Закону, даний факт сторони не оспорюють.

Листом директора Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного Фонду України від 06.10.2014 року № 10381/В-11 позивачу була надана відповідь про її розгляд(а.с. 4).

Зі змісту цього листа вбачається, що детальне роз"яснення з порушеного у зверненні питання вже надавалися позивачу неодноразово. Крім того в листі зазначено, що пенсія позивачу обчислена із заробітної плати, визначеної у відповідності до ст. 40 вказаного Закону.

Також зазначено, що для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, та відповідали вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів одержаних органами Пенсійного Фонду України.

При наданні відповіді відповідачем зроблені посилання на положення статей 40, 41 і 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Завданням адміністративного судочинства, згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Згідно частини другої ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних та юридичних осіб із суб"єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення( нормативно правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Частиною 2 статті 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР (зі змінами та доповненнями). Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Згідно із частиною 1 статті 3 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР (зі змінами та доповненнями, надалі - Закон), під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Частиною 1 статті 20 Закону визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 (далі - Положення № 280), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства (пункт 2 Положення № 280).

Згідно з пунктом 7 Положення № 280 Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні управління.

Підпунктом 6 пункту 4 Положення № 280 визначено, що Пенсійний фонд України, відповідно до покладених на нього завдань, лише організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо, зокрема, призначення (перерахунку) і виплати пенсій. Спеціальних підрозділів, які безпосередньо призначають (перераховують) та виплачують пенсії в Пенсійному фонді України не створено.

Відповідно до пункту 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 № 8-2, безпосередньо призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі.

Із аналіз змісту цього пункту випливає, що до компетенції Пенсійний фонд України не відносяться питання щодо перерахунку пенсій громадянам України.

Крім того, як пояснив в судовому засіданні позивач він не звертався до Пенсійного Фонду України щодо проведення перерахунку пенсії.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач у межах Закону України "Про звернення громадян", та відповідно до наданої компетенції розглянув звернення позивача, в установлений цим законом термін надав відповідь.

А тому суд вважає, що оскільки відповідачем в межах їх компетенції надано роз"яснення, то підстав для скасування або визнання нечинним листа від 06.10.2014 року не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 17 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Пенсійного Фонду України про скасування або визнання нечинним рішення відповідача суб"єкта владних повноважень Пенсійного Фонду України стосовно застосування ч. 2 ст. 41 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" при перерахунку пенсії відповідно до ст. 43 цього Закону повністю відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Бердичівський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя