Справа № 2а-5330/09/2370
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-5330/09/2370 Головуючий у 1-й інстанції: Руденко А.В. Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

24 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Борисюк Л.П., Ключковича В.Ю.,

при секретарі: Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства "ВодГео" до Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Черкаської області (правонаступником є Смілянська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Черкаській області) про визнання протиправним та скасування податкового-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Комунального підприємства "ВодГео" звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Черкаської області (правонаступником є Смілянська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Черкаській області), в якому просив визнати недійсним податкове повідомлення-рішення відповідача № /0 від 06.11.2009 року про визначення суми податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств, що належать до комунальної власності, у розмірі 1 504 160,00 грн. (у тому числі 752 080,00 грн. - за основним платежем та 752 080,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 12 січня 2010 року в задоволенні позову Комунального підприємства «ВодГео» відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2011 року скасовано постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 12 січня 2010 року та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Комунального підприємства «ВодГео» до Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Черкаської області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення задоволено. Визнано нечинним податкове повідомлення-рішення Смілянської об'єднаної Державної податкової інспекції Черкаської області № /0 від 06.11.2009 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 липня 2014 року частково задоволено касаційну скаргу Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Черкаської області, скасовано постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 12 січня 2010 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2011 року та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року адміністративний позов Комунального підприємства "ВодГео" задоволено.

Відповідач в особі Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області, що є правонаступником Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Черкаської області, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог даного позову.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Комунальне підприємство «ВодГео» зареєстроване виконавчим комітетом Смілянської міської ради Черкаської області 28.01.2000р. та на момент виникнення спірних правовідносин перебувало на обліку в Смілянській ОДПІ Черкаської області як платник податків та інших платежів до бюджетів та інших державних цільових фондів.

Смілянською ОДПІ Черкаської області була проведена планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.07.2006р. по 30.06.2009р., за результатами якої складено акт №4878/23/30794986 від 23.10.2009р.

За результатами вказаної перевірки було встановлено порушення позивачем вимог пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994р. №334/94-ВР (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №334), а саме: заниження суми скоригованого валового доходу в декларації з податку на прибуток за три квартали 2006 року на 479 720,00 грн. та за 2006 рік на 3 008 320,00 грн. на суму субвенції, отриманої згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку перерахування у 2006 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам для погашення заборгованості минулих років з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з водопостачання і водовідведення, затверджених для населення», в результаті чого занижено податок на прибуток на 752 080,00 грн., в тому числі за три квартали 2006 року на суму 81 965,00 грн. та за чотири квартали 2006 року на суму 670 115,00 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.11.2009р. №1/0, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток підприємства в сумі 752 080,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 752 080,00 грн., а всього на загальну суму 1 504 160,00 грн.

Позивач заперечуючи правомірність вищезазначеного податкового повідомлення-рішення відповідача звернувся до суду з вказаним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи колегія суддів зважає на наступне.

Статтею 13 Закону України «Про систему оподаткування» від 25.06.1991, № 1251-XII (надалі Закон № 1251-XII ) встановлено, що в Україні справляються два види податків загальнодержавні податки і збори (обов'язкові платежі) та місцеві податки і збори (обов'язкові платежі).

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування», до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів) належать, зокрема, податок на прибуток підприємств, у тому числі дивіденди, що сплачуються до бюджету державними некорпоратизованими, казенними або комунальними підприємствами. Загальнодержавні податки і збори (обов'язкові платежі) встановлюються Верховною Радою України і справляються на всій території України. Порядок зарахування загальнодержавнихподатків і зборів (обов'язкових платежів) до Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів і державних цільових фондів визначається згідно з законами України.

Що стосується місцевих податків то статтею 15 вказаного Закону визначено, що що місцеві податки і збори (обов'язкові платежі), механізм справляння та порядок їх сплати встановлюються сільськими, селищними, міськими радами відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, установлених законами України. Суми податків і зборів (обов'язкових платежів), зазначених у цій статті, зараховуються до місцевих бюджетів у порядку, визначеному сільськими, селищними, міськими радами, якщо інше не встановлено законами України.

Статтею 1 Закону № 1251-XII передбачено, що встановлення і скасування податків і зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також пільг їх платникам здійснюються Верховною Радою України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим і сільськими, селищними, міськими радами відповідно до цього Закону, інших законів України про оподаткування.

Верховна Рада Автономної Республіки Крим і сільські, селищні, міські ради можуть встановлювати додаткові пільги щодо оподаткування у межах сум, що надходять до їх бюджетів.

Ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), за винятком особливих видів мита та збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування. Особливі види мита справляються на підставі рішень про застосування антидемпінгових, компенсаційних і спеціальних заходів, прийнятих відповідно до законів України.

З наведених норм вбачається, що Верховній Раді Автономної Республіки Крим і сільським, селищним, міським радам надано правовстановлювати додаткові пільги щодо оподаткування у межах сум, що надходять до їх бюджетів. Таким чином, йдеться не про встановлення пільг, а додаткових пільг, тобто пільг, додаткових до тих, що встановлюються законами України.

Відповідно до п.15 ст.69 Бюджетного кодексу України, до доходів місцевих бюджетів, що не враховуються при визначенні обсягу між бюджетних трансфертів, належать податок на прибуток підприємств комунальної власності.

Як свідчать матеріали даної справи, позивачем в декларації з податку на прибуток підприємства за три квартали 2006 року було включено до валового доходу в рядку 01.6 «Інші доходи, крім визначених у 01.1-01.5» субвенцію у сумі 2313332 грн. 03 коп., у зв'язку з чим в останнього виникло податкове зобов'язання з податку на прибуток у сумі 560843 грн. (рядок 14 декларації).

30 жовтня 2006 року позивачем було отримано субвенцію у сумі 376785 грн. шляхом взаємозаліку з ВАТ «Черкасиобленерго» та 26.10.2006р. отримано на рахунок субвенцію у сумі 296816 грн. 67 коп., а 22.11.2006р. у сумі 88738 грн. 67 коп.

З цих підстав, позивач відобразив у декларації з податку на прибуток підприємств за 11 місяців 2006 року отриману з липня по листопад 2006 року субвенцію у сумі 3075672 грн. 37 коп. в рядку 02 «Коригування валових доходів».

Відповідно до положень Статуту позивача, Комунальне підприємство "ВодГео" є підприємством комунальної власності та підпорядковане Смілянській міській раді Черкаської області. Відтак, з врахуванням того, що зазначені кошти не відносяться до міжбюджетних трансфертів, ч. 2 ст. 1 Закону України «Про систему оподаткування» Смілянській міській раді Черкаської області надано право встановлювати додаткові пільги.

Між тим, Смілянська міська рада Черкаської області не заперечує ту обставину, що податок на прибуток хоч і є загальнодержавним податком, але згідно з пунктом 15 статті 69 Бюджетного кодексу України належить до доходів місцевого бюджету.

Так, Конституційний Суд України в своєму рішенні від 16 лютого 2010 року № 5-рп/2010 у справі за конституційним зверненням Акціонерного товариства "Страхова компанія "Аванте" щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 1 Закону України "Про систему оподаткування", статті 15 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", зауважив, що положення частини 2 статті 1 у контексті частини 1 цієї статті Закону N 1251 потрібно розглядати як самостійну підставу для встановлення Верховною Радою АРК та радами податкових пільг. Тому положення частини другої статті 1 Закону N 1251 треба розуміти так, що Верховна Рада АРК та ради мають право встановлювати додаткові пільги щодо оподаткування не тільки стосовно місцевих, а й стосовно загальнодержавних податків, суми яких відповідно до законів України зараховуються до місцевих бюджетів, в межах цих сум.

Встановлення Верховною Радою АРК та радами пільг з податку на прибуток для підприємств комунальної форми власності не пов'язане з бюджетними видатками, які спрямовуються на такі міжбюджетні трансферти, як дотації вирівнювання і субвенції (статті 96, 97, 108 Кодексу). Відповідно до пункту 15 статті 69 Кодексу до доходів місцевих бюджетів, що не враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, належить і податок на прибуток підприємств комунальної власності. Зі змісту абзацу третього підпункту 7.8.2 пункту 7.8 статті 7 Закону N 334 вбачається, що пільги зі сплати податку на прибуток можуть надаватися його платникам як цим Законом, так і іншими законодавчими актами.

Як свідчать матеріали даної справи, Смілянською міською радою Черкаської області 28.12.2006р. було прийнято рішення № 11-65/V «Про надання виробничому об'єднанню «ВодГео» пільг з оплати податку на прибуток у 2006 році», яким позивача було звільнено від сплати податку на прибуток у розмірі 752 080,00 грн., що виник внаслідок проведення взаєморозрахунків по погашенню заборгованості перед енергопостачальною компанією ВАТ «Черкасиобленерго» за використану електричну енергію, яка виникла з різниці в тарифах.

З цих підстав, позивач з метою реалізації даного рішення органу місцевого самоврядування подав уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за 11 місяців 2006 року, яким зменшено валовий дохід на суму 3 080 138,00 грн. та податок на прибуток на суму 752 080,00 грн.

Відповідно до ст.25 Закону України від 21.05.1997р. № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Відповідно до п.28 ст.26 цього ж Закону до виключної компетенції міських рад належить, зокрема, прийняття рішень щодо надання відповідно до чинного законодавства пільг по місцевих податках і зборах.

Аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що Верховна Рада Автономної Республіки Крим, сільські, селищні, міські ради маючи право безпосередньо на підставі частини другої статті 1 Закону України "Про систему оподаткування" встановлювати пільги щодо загальнодержавного податку на прибуток підприємств комунальної власності, якщо він згідно із законами України справляється до бюджету Автономної Республіки Крим, сільських, селищних, міських бюджетів, у межах сум, які підлягають зарахуванню до цих бюджетів.

У зв'язку з цим, колегія суддів знаходить необґрунтованими та безпідставними висновки податкового органу про заниження позивачем податкового зобов'язання з податку на прибуток на суму 752 080,00 грн., а відтак спірне податкове повідомлення - рішення Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Черкаської області (правонаступником якої є Смілянська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Черкаській області) № /0 від 06.11.2009 року правомірно визнано нечинним судом першої інстанції.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення суду першої інстанції ґрунтується на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень матеріального і процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Смілянська об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області - залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Я.М. Собків Л.П. Борисюк В.Ю. Ключкович

.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Борисюк Л.П.

Ключкович В.Ю.