Справа № 805/1211/15-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 р. Справа № 805/1211/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Голубової Л.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом публічного акціонерного товариства «ДТЕК ШАХТА КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ»

до Шахтарської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області

про визнання протиправними та скасування податкових вимог від 17 лютого 2015 року № 1-05 та № 5-05 в частині визначення податкового боргу за земельним податком з юридичних осіб та орендної плати з юридичних осіб

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК ШАХТА КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ» звернулося до суду з позовом до Шахтарської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових вимог від 17 лютого 2015 року № 1-05 в частині визначення податкового боргу за земельним податком з юридичних осіб та орендної плати з юридичних осіб у розмірі 673,15 гривень та 125369,02 гривень відповідно та № 5-05 в частині визначення податкового боргу за земельним податком з юридичних осіб та орендної плати з юридичних осіб у розмірі 2225,31 гривень та 84279,06 гривень відповідно. За іншими податками та зборами, визначеними у спірних вимогах, позивач ці вимоги не оскаржує.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовував тим, що 25 лютого 2015 року отримав податкові вимоги від 17 лютого 2015 року № 1-05 та № 5-05, якими станом на 16 лютого 2015 року йому визначено суму податкового боргу за узгодженими податковими зобов'язаннями.

Вважає, що податкові вимоги від 17 лютого 2015 року № 1-05 та № 5-05 в частині визначення сум податкового боргу самостійно узгоджених податкових зобов'язань з земельного податку з юридичних осіб та орендної плати з юридичних осіб за вересень, листопад, грудень 2014 року є незаконними, необґрунтованими та такими, що порушують конституційні засади та суперечать практиці Європейського суду з прав людини, оскільки підприємство позивача знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, що триває на території Донецької і Луганської областей згідно указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та розпорядженню Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, а статтею 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ під час проведення антитерористичної операції суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції звільнені від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Через канцелярію суду позивачем надано заяву про зменшення позовних вимог, в якій по вимозі № 01-05 позивач просить визнати її протиправною в частині сплати земельного податку в розмірі 10,17 гривень, оскільки дві земельних ділянки на території Созівської сільської ради Шахтарського району знаходяться у власності позивача. Також надано заяву, в якій позивач просив розглянути справу в письмовому провадженні.

Представник відповідача в судове засіданні не з'явився, заперечень на позов не надав, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в письмовому провадженні у відповідності до приписів ч. 4 ст. 122 КАС України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК ШАХТА КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ» є юридичною особою, зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з кодом 05508186 з 02 жовтня 1996 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та довідкою відділу статистики у м. Кіровському (а.с.15-16).

Позивач перебуває на податковому обліку за основним місцем у Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів, про що зазначено у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.15 зв. бік).

Однак, деякі податки та збори, зокрема, податкові зобов'язання з земельного податку з юридичних осіб та орендної плати з юридичних осіб сплачує за місцезнаходженням юридичної особи - у Шахтарській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області.

З зазначених підстав, позивачем до Шахтарської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області подано сім декларації з земельного податку, в яких він визначив податкові зобов'язання за 2014 рік (а.с. 54-84).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, статті 94 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За приписами підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є:

- власники земельних ділянок, земельних часток (паїв);

- землекористувачі.

Підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства (пункт 288.1 статті 288 ПК України).

Як зазначено вище, позивачем до Шахтарської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області подано сім декларацій з земельного податку, в яких він визначив податкові зобов'язання, що підлягають сплаті у 2014 році.

Підставою виникнення податкових зобов'язань є 22 договори на оренду земельних ділянок з Орлово-Іванівською, Малоорловською, Грабовською, Петропавлівською сільськими радами Шахтарського району та з Кіровською міською радою (а.с. 85-114, 116-168), один державний акт на право постійного користування земельною ділянкою з Кіровською міською радою (а.с. 169-170) та одне рішення виконкому Орлово-Іванівської сільської ради Шахтарського району (а.с. 115).

У власності позивач має дві земельні ділянки, розташовані на території Розівської сільської ради Шахтарського району, по яких позивач зменшив позовні вимоги, оскільки законодавець звільняє господарюючих суб'єктів в зоні проведення АТО лише від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, а не за ті, що знаходяться у власності підприємств.

Згідно з пунктом 287.3 статті 287 ПК України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Детальне визначення суми податкових зобов'язань по кожній з декларацій, щомісячний розмір платежу, строк сплати та несплачені платежі за спірні періоди - вересень, жовтень, листопад 2014 року визначено у додатку № 1 до позову (а.с.13).

Відповідно до підпункту 14.1.135 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг- сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Отже, сума податкових зобов'язань з плати за землю позивачем самостійно задекларованих у поданих податкових деклараціях з орендної плати за землю та з земельного податку за вересень, жовтень, листопад 2014 року не сплачена позивачем у строк, передбачений ПК України вважається податковим боргом. Дана обставина визнається сторонами і не є спірною.

Спірним питанням даної справи є звільнення суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності під час проведення АТО.

За приписами підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Пунктом 59.4 статті 59 ПК України встановлено, що податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З зазначених правових підстав відповідачем на адресу позивача було надіслано податкові вимоги:

- від 17 лютого 2015 року № 1-05 (Шахтарський район), у тому числі в частині визначення податкового боргу за земельним податком з юридичних осіб та орендної плати з юридичних осіб у розмірі 673,15 гривень та 125369,02 гривень (а.с.17);

- від 17 лютого 2015 року № 5-05 (м. Кіровське), у тому числі в частині визначення податкового боргу за земельним податком з юридичних осіб та орендної плати з юридичних осіб у розмірі 2225,31 гривень та 84279,06 гривень (а.с.18).

Фіскальний орган попередив позивача у спірних вимогах, що починаючи з 31 жовтня 2014 року, на будь-яке майно платника податків, яке перебуває у його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу, а також на інше майно, на яке платник податку набуде прав власності у майбутньому, розповсюджується право податкової застави, а на суму податкового боргу нараховується пеня та штрафи, визначені Податковим кодексом України. Також відповідач вимагає терміново сплатити суму податкового боргу, включаючи штрафні (фінансові) санкції та пеню, нараховану на нього та застерігає, що у разі несплати суми податкового боргу до платника податків будуть застосовані передбачені Податковим кодексом України заходи стягнення податкового боргу.

Застосування зазначених заходів призведуть до порушення законних прав та інтересів позивача, оскільки спеціальним законодавством стосовно справляння податків і зборів на час проведення АТО позивач, який знаходиться в зоні проведення АТО звільнений від сплати поточних податкових зобов'язань, зокрема, за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, виходячи з наступного.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ.

Статтею 6 Закону України № 1669-VІІ встановлено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Абзацом 1 статті 2 зазначеного Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням від 30 жовтня 2014 року № 1053-р Кабінет Міністрів України затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Підпунктом 14 пункту 1 додатку до вказаного розпорядження м. Кіровське віднесене до переліку населених пунктів, на території яких проводилася антитерористична операція. Підпунктом 17 пункту 2 цього розпорядження Шахтарський район разом з селищами Грабове, Малоорлівка, Орлово-Іванівка, Петропавлівка, Розівка також віднесено до переліку населених пунктів, на території яких проводилася АТО.

Слід зазначити, що дію розпорядження № 1053-р зупинено згідно з розпорядженням КМУ № 1079-р від 05 листопада 2014 року, але суд не бере його до уваги, оскільки постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року у справі № 826/18327/14 розпорядження КМУ № 1079-р від 05 листопада 2014 року визнано нечинним.

Як зазначено вище, позивач здійснює свою діяльність на території м. Кіровське та Шахтарського району Донецької області.

Відповідно до частин 1-3 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1669-VІІ, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

З зазначених підстав, стаття 6 Закону України № 1669-VІІ звільняє від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, оскільки на час розгляду даної справи Президентом України не приймався указ про завершення проведення антитерористичної операції, тобто період проведення АТО триває.

Статтею 10 цього Закону встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Позивачем надано у якості доказів форс-мажорних обставин сертифікати Торгово-промислової палати України від 05 вересня 2014 року № 2886 та 2890 (а.с. 21-22), однак відповідно до приписів частини 2 статті 72 КАС України обставини, визнані судом загальновідомими, не потрібно доказувати. Загальновідомою є обставина, що на території Донецької області триває антитерористична операція, а деякі населені пункти Донецької області є територіями, тимчасово не підконтрольними уряду Україні.

Статтею 14-1 Закону України № 1669-VІІ Торгово-промисловій палаті України надано право засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видавати сертифікати про такі обставини. При цьому, частиною 2 зазначеної статті серед форс-мажорних обставин не визначено саме - «проведення антитерористичної операції», тому дія сертифіката Торгово-промислової палати України може засвідчувати будь-які інші, перелічені в частині 2 статті 14-1 Закону України № 1669-VІІ обставини, а обставина проведення АТО у Донецькій області, де здійснює господарську діяльність позивач крім судових рішень у адміністративній справі № 826/18327/14 також прямо встановлена указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р.

До того ж, стаття 6 Закону України № 1669-VІІ звільняє від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції без встановлення певних умов, на відміну від звільнення від сплати єдиного соціального внеску, де підставою звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку (підпункт «б» пункту 8 статті 14 - 1 Закону України № 1669-VІІ).

Таким чином, позивач є звільненим від сплати земельного податку, зокрема, по земельними ділянкам, що не належать йому на праві власності та орендної плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

За таких обставин, вимоги від 17 лютого 2015 року № 1-05 та № 5-05 в частині визначення сум податкового боргу самостійно узгоджених податкових зобов'язань з земельного податку з юридичних осіб та орендної плати з юридичних осіб за вересень, листопад, грудень 2014 року є незаконними, необґрунтованими та такими, що не відповідають критеріям правомірності, які ставляться до рішень суб'єктів владних повноважень ч. 3 ст. 2 КАС України, а тому повинні бути визнані протиправними та скасовані в частині, що просить позивач.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність задоволення заявлених позивачем вимог.

За приписами ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі положень Податкового кодексу України та на підставі ст.ст. 8 - 11, 40, 94, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «ДТЕК ШАХТА КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ» до Шахтарської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових вимог від 17 лютого 2015 року № 1-05 в частині визначення податкового боргу за земельним податком з юридичних осіб та орендної плати з юридичних осіб у розмірі 10,17 гривень та 125369,02 гривень відповідно та № 5-05 в частині визначення податкового боргу за земельним податком з юридичних осіб та орендної плати з юридичних осіб у розмірі 2225,31 гривень та 84279,06 гривень відповідно - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати вимоги Шахтарської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 17 лютого 2015 року № 1-05 в частині визначення податкового боргу за земельним податком з юридичних осіб та орендної плати з юридичних осіб у розмірі 10,17 гривень та 125369,02 гривень відповідно та № 5-05 в частині визначення податкового боргу за земельним податком з юридичних осіб та орендної плати з юридичних осіб у розмірі 2225,31 гривень та 84279,06 гривень відповідно.

Стягнути з Державного бюджету України на користь публічного акціонерного товариства «ДТЕК ШАХТА КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ» (код ЄДР 05508186) судові витрати з судового збору у розмірі 423 (чотириста двадцять три) гривні 77 копійок.

Постанова прийнята в нарадчій кімнаті 21 квітня 2015 року.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Голубова Л.Б.