Справа № 826/1343/15
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1343/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кармазін О.А. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

14 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.03.2015 у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «НВ ЕКВІПМЕНТ» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «НВ ЕКВІПМЕНТ» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило: визнати протиправними дії ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів України у місті Києві щодо неприйняття та невизнання як податкових декларацій позивача з ПДВ за жовтень та листопад 2014 року та додатків до них; зобов'язати ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів України у місті Києві прийняти та вважати податковою декларацію з ПДВ за жовтень 2014 року та додатки до неї, що були прийняті адресатом звітності 17.12.2014 за реєстраційним номером ; зобов'язати ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів України у місті Києві прийняти та вважати податковою декларацію з ПДВ за листопад 2014 року та додатки до неї, що були прийняті адресатом звітності 19.12.2014 за реєстраційним номером .

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.03.2015 позов задоволено частково: визнано протиправними відмови ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, оформлені повідомленнями від 18.12.2014 № 62993/10 та від 23.12.2014 № 63815/10, про невизнання податковою звітністю податкових декларацій ТОВ «НВ ЕКВІПМЕНТ» (код з ЄДР 38489150) з податку на додану вартість за жовтень 2014 року (від 17.12.2014 № ) та за листопад 2014 р. (від 19.12.2014 № ); зобов'язано ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві врахувати в обліку декларацію ТОВ «НВ ЕКВІПМЕНТ» (код з ЄДР 38489150) з податку на додану вартість за жовтень 2014 року (від 17.12.2014 р. № ) разом з додатками та реєстром виданих та отриманих податкових накладних датою їх фактичного надходження - 17.12.2014 та відобразити наведені в них відомості в автоматизованих інформаційних системах, базах даних та по особовому рахунку ТОВ «НВ ЕКВІПМЕНТ» (код з ЄДР 38489150) станом на 17.12.2014; зобов'язано ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві врахувати декларацію ТОВ «НВ ЕКВІПМЕНТ» (код з ЄДР 38489150) з податку на додану вартість за листопад 2014 року (від 19.12.2014 № ) разом з додатками та реєстром виданих та отриманих податкових накладних датою їх фактичного надходження - 19.12.2014 та відобразити наведені в них відомості в автоматизованих інформаційних системах, базах даних та по особовому рахунку ТОВ «НВ ЕКВІПМЕНТ» (код з ЄДР 38489150) станом на 19.12.2014; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «НВ ЕКВІПМЕНТ» (код з ЄДР 38489150) зареєстровано у статусі юридичної особи з 27.11.2012. Зареєстроване місцезнаходження - 03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, 139, офіс 315/1. ТОВ «НВ ЕКВІПМЕНТ» є платником ПДВ згідно свідоцтва № 200151633 від 01.01.2013.

Між ТОВ «НВ ЕКВІПМЕНТ» та ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів України у місті Києві укладено договір від 06.02.2014 № 060220141 про визнання електронних документів.

Остання податкова декларація з ПДВ за жовтень 2014 року, відносно неприйняття та невизнання якої позивач просить визнати протиправними дії ДПІ, сформована 17.12.2014 та направлена засобами телекомунікаційного зв'язку для прийняття податковим органом. У декларації зазначено податкову адресу: вул. Червоноармійська, 139, офіс 315/1, Печерський р-н, м. Київ, 03150. Разом із декларацією сформовано додаток № 1, № 5.

17.12.2014 позивачем отримано квитанцію № 1 про доставку документу до Міндоходів, у якій зазначено, що документ буде оброблений у складі пакету пов'язаних документів.

17.12.2014 позивачем також сформовано та направлено для реєстрації реєстр виданих та отриманих податкових накладних за жовтень 2014 року, отримано квитанцію № 1.

17.12.2014 позивачем отримана квитанція № 2 про прийняття пакету документів та його доставку до ДПІ. Номер реєстрації декларації - .

18.12.2014 відповідачем на адресу позивача сформовано повідомлення № 62993/10 про те, що ДПІ встановлено заповнення декларації з порушенням вимог оформлення податкової звітності, зазначених в наказі ДПА України від 14.06.2012 № 516 (методичні рекомендації), ст. 46-48 ПК України, а саме: невідповідність заповнення податкової звітності. У чому наведене полягає - у повідомленні не зазначено. Констатовано, що податкова звітність складена з порушенням не вважається податковою звітністю. Зазначено пропозицію про подання нової звітності з ПДВ за відповідний період, складену належним чином.

18.12.2014 інспекторами ДПІ складено акт з питань фактичного місцезнаходження позивача, в якому зазначено, що при виході на перевірку місцезнаходження товариства, фактичне місцезнаходження посадових осіб та персоналу не встановлено.

18.12.2014 відповідачем направлено до слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у місті Києві запит на встановлення місцезнаходження платника податків.

Крім того, 19.12.2014 позивачем сформовано податкову декларацію з ПДВ за листопад 2014 року та направлена засобами телекомунікаційного зв'язку для прийняття податковим органом. У декларації зазначено податкову адресу: вул. Червоноармійська, 139, офіс 315/1, Печерський р-н, м. Київ, 03150. Разом із декларацією сформовано додаток № 1, № 5.

19.12.2014 позивачем отримана квитанція № 1 про доставку документу до Міндоходів, в якій зазначено, що документ буде оброблений у складі пакету пов'язаних документів.

19.12.2014 позивачем також сформовано та направлено для реєстрації реєстр виданих та отриманих податкових накладних за жовтень 2014 та отримано квитанції № 1 та № 2 про прийняття пакету документів та його доставку до ДПІ. Номер реєстрації декларації - .

23.12.2014 ДПІ сформовано повідомлення № 63815/10 на адресу позивача про те, що ДПІ встановлено заповнення декларації з порушенням вимог оформлення податкової звітності, зазначених в наказі ДПА України від 14.06.2012 № 516 (методичні рекомендації), ст. 46-48 ПК України, а саме: невідповідність заповнення податкової звітності. У чому наведене полягає - у повідомленні не зазначено. Констатовано, що податкова звітність складена з порушенням не вважається податковою звітністю. Зазначено пропозицію про подання нової звітності з ПДВ за відповідний період, складену належним чином.

Вказане повідомлення вручено позивачу 14.01.2015 за його зареєстрованою адресою місцезнаходження.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідачем не доведено законності та обґрунтованості відмови у визнанні вищезгаданих декларацій з ПДВ за жовтень та листопад 2014 року, а судом не встановлено підстав для їх неприйняття та невизнання з боку ДПІ, у зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у місті Києві діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 46.1. статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Згідно з пунктом 48.1 статті 48 ПК України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Обов'язковими реквізитами податкової декларації є інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків (п.48.2 статті 48 ПК України).

Відповідно до п. 48.3 статті 48 ПК України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Згідно з пунктом 48.4 названої статті у окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

У той же час, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією.

Відповідно до пункту 49.8 ст. 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу.

Імперативний характер наведеної норми означає, що податковий орган не має права не прийняти фактично отриману податкову декларацію, подану платником податків в один із способів, передбачених пунктом 49.3 статті 49 ПК України (особисто або через представника, поштою чи засобами електронного зв'язку).

Як передбачено нормою абзацу першого пункту 49.9 статті 49 ПК України за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Згідно з пунктом 49.8 статті 49 ПК України під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Отже, процедура прийняття податкової декларації полягає у вчиненні посадовою особою податкового органу фактичних дій із: 1) перевірки наявності та достовірності заповнення обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 Податкового кодексу України; 2) реєстрації податкової декларації у день її отримання органом державної податкової служби.

Відповідно до п. 49.10 статті 49 ПК України відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

При цьому, Податковим кодексом України передбачені спеціальні наслідки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України. У такому разі на підставі пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

Колегія суддів звертає увагу, що з документів, доданих відповідачем до письмових заперечень, вбачається, що 18.12.2014 інспекторами ДПІ складено акт з питань фактичного місцезнаходження позивача, в якому зазначено, що при виході на перевірку місцезнаходження товариства, фактичне місцезнаходження посадових осіб та персоналу не встановлено.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Згідно із приписами пункту 45.2 статті 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також договорів суборенди приміщення від 31.10.2013 та від 15.10.2014 (за адресою м. Київ, вул. Червоноармійська, 139, оф. 315/1), які укладено з ТОВ «ПГК-ЛОКУС», актами приймання-передачі приміщення від 31.10.2013 та від 15.10.2014 з доказами оплати, фактом отримання за зареєстрованою адресою повідомлення ДПІ про невизнання декларації за листопад 2014 р., отриманням інших поштових відправлень від ДПІ (а.с. 103) у т.ч. за період, що охоплює період подання вищевказаних декларацій місцезнаходженням позивача є саме м. Київ, вул. Червоноармійська, 139, оф. 315/1. Вказана адреса й була вказана в деклараціях.

Стосовно складеного акту ДПІ щодо відсутності позивача за місцезнаходженням, в якому вказано, що даний акт складений за участі охоронця ТОВ «ПГК-ЛОКУС» ОСОБА_2 колегія суддів зазначає, що позивачем, надано лист ТОВ «ПГК-ЛОКУС» від 03.03.2015, в якому зазначено, що ОСОБА_2 на цьому підприємстві не працює, а право підпису від імені цього товариства має лише директор.

Таким чином, колегія суддів вважає, що зазначений акт ДПІ щодо відсутності позивача за місцезнаходження не є юридично значимим документом для цілей підтвердження доводів ДПІ відносно відсутності позивача за своїм місцезнаходженням.

Більш того, орендодавцем підтверджено, що ТОВ «НВ Еквіпмент» знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська, 139, оф. 315/1, що відповідає зареєстрованій адресі позивача. зазначається про надходження оплати за оренду приміщення.

Також, з документів, доданих відповідачем до письмових заперечень, не вбачається направлення письмового повідомлення контролюючим органом платнику податків про відмову у прийнятті його податкових декларацій із податку на додану вартість за жовтень та листопад 2014 року, що є порушенням пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 49.13 статті 49 ПК України у разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Отже, судом першої інстанції вірно визнано протиправними відмови ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, оформлені повідомленнями від 18.12.2014 р. № 62993/10 та від 23.12.2014 р. № 63815/10, про невизнання податковою звітністю податкових декларацій ТОВ «НВ ЕКВІПМЕНТ» (код з ЄДР 38489150) з податку на додану вартість за жовтень 2014 року (від 17.12.2014 № ) та за листопад 2014 р. (від 19.12.2014 № ).

Оскільки вказані відмови у визнанні декларацій є протиправними, то декларації слід вважати поданими у день їх фактичного надходження, що зумовлює обов'язок ДПІ враховувати ці декларації поданими датою на день їх фактичного надходження та, відповідно, відображати у відповідних АІС.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.03.2015 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.