Справа № 826/2176/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 квітня 2015 року 15:35 № 826/2176/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Кобилянського К.М., суддів Скочок Т.О., Саніна Б.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Галузевої організації роботодавців транспорту Київської області
до1) Міністерства інфраструктури України 2) Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті
треті особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача1) Українське державне підприємство «Укрінтеравтосервіс» 2) Асоціація міжнародних автомобільних перевізників України 3) Товариство з обмеженою відповідальністю «Епіцентр»
третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачаТовариство з обмеженою відповідальністю «Васт Транс»
про скасування наказу, зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

Галузева організація роботодавців транспорту Київської області (далі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства інфраструктури України (далі - відповідач-1, Мінінфраструктури), Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті (далі - відповідач-2), треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: українське державне підприємство «Укрінтеравтосервіс» (далі - третя особа-1), Асоціація міжнародних автомобільних перевізників України (далі - третя особа-2), товариство з обмеженою відповідальністю «Епіцентр» (далі - третя особа-3), третя особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -товариство з обмеженою відповідальністю «Васт Транс» (далі - третя особа-4), у якій просить суд:

- скасувати наказ Міністерства інфраструктури України від 06.01.2015 №2 «Про затвердження розподілу дозволів ЄКМТ»;

- зобов'язати Міністерство інфраструктури України здійснити перегляд розподілу дозволів Європейської Комісії Транспорту на 2015 рік;

- встановити факт перевищення повноважень Міністром інфраструктури України Пивоварським A.M. при прийнятті наказу від 06.01.2015 №2 «Про затвердження розподілу дозволів ЄКМТ».

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що оскаржуваний наказ прийнятий з порушенням вимог законодавства, а тому має бути скасований, а відповідач-1 зобов'язаний здійснити перегляд розподілу дозволів Європейської Комісії Транспорту на 2015 рік. Вважає, що, оскільки, бортовий журнал є єдиним цілим з дозволом ЄКМТ, то розміщення на офіційному сайті відповідача-1 повідомлення про те, що бортовий журнал буде оформлюватись УДП «Укрінтеравтосервіс» та його вартість складатиме 1180 грн. є примушуванням претендентів купувати частину дозволу ЄКМТ та є незаконним. Крім того, надання Міністром інфраструктури України окремого доручення відповідачу-2 та УДП «Укрінтеравтосервіс» щодо забезпечення оформлення бортових журналів є перевищенням повноважень.

Відповідачі та треті особи 1, 2, 3 проти задоволення позовних вимог заперечили. Посилалась на необґрунтованість позовних вимог та відсутність порушеного права позивача. Зазначили, що оскаржуваний наказ прийнятий у відповідності до вимог законодавства та підстави для здійснення перегляду розподілу дозволів Європейської Комісії Транспорту на 2015 рік відсутні. Зазначили, що повідомлення, розміщене на сайті відповідача-1 про оформлення УДП «Укрінтеравтосервіс» бортових журналів до отриманих дозволів носить інформаційних характер та не обмежує право перевізника скористатись послугами іншого суб'єкта господарювання з оформлення бортового журналу.

Третя особа-4 підтримала позицію позивача у повному обсязі та просила задовольнити позовні вимоги.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого Указом Президента України від 12.05.2012 №581, (далі - Положення №581) Мінінфраструктури України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Згідно із підпунктом 4.8.1 пункту 4.8 Положення №581 Мінінфраструктури України відповідно до покладених на нього завдань затверджує види дозвільних документів та порядок їх розподілу, видачі та використання українськими перевізниками при перевезенні територіями іноземних держав.

Відповідно до статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», організацію міжнародних перевезень пасажирів і вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень. При виконанні міжнародних перевезень вантажів резиденти України повинні мати, зокрема, дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення.

Статтею 55 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що дозвільні документи Європейської Конференції Міністрів Транспорту (далі - ЄКМТ) розподіляють на конкурсних засадах з урахуванням рівня безпеки руху й екологічної безпеки транспортних засобів, запроваджених у європейських країнах, ефективності їх використання.

Порядок проведення конкурсу та видачі дозвільних документів Європейської Конференції Міністрів Транспорту визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2004 №757, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.08.2004 за №1076/9675 затверджено Порядок проведення конкурсу та видачі дозвільних документів Європейської Конференції Міністрів Транспорту (далі - Порядок №757), яким встановлено процедуру оформлення і видачі дозволів на поїздку територією іноземних держав під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні (далі - дозвіл), їх обміну та обліку.

Згідно із пунктом 2.1 Порядку №757 для забезпечення прозорого розподілу та ефективнішого використання дозволів ЄКМТ їх розподіл здійснюється на конкурсних засадах.

Відповідно до пункту 1.4 Порядку №757 Міністерство інфраструктури України отримує від Секретаріату МТФ квоту бланків дозволів ЄКМТ та передає бланки дозволів ЄКМТ Державній інспекції України з безпеки на наземному транспорті для подальшого їх оформлення та видачі автомобільним перевізникам відповідно до затвердженого згідно з цим Порядком розподілу дозволів ЄКМТ.

У відповідності пункту 2.4 Порядку №757, прийом документів для участі в конкурсі для отримання дозволів ЄКМТ здійснює Комісія з прийому документів, що утворюється при Міністерстві інфраструктури України у складі представників відповідних структурних підрозділів Міністерства інфраструктури України, Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, державних підприємств, що входять до сфери управління Міністерства інфраструктури України (за погодженням з їх керівниками) (далі - Комісія з прийому документів).

Комісія з прийому документів здійснює прийом документів від автомобільних перевізників з 01 листопада поточного року протягом двадцяти робочих днів.

Наказом Мінінфраструктури від 24.10.2014 №548 затверджено склад Комісії з прийому документів для участі в конкурсі для отримання дозволів ЄКМТ. До даного наказу були внесені зміни відповідними наказами.

Пунктом 1.5 Порядку №757 підготовку пропозицій щодо розподілу дозволів ЄКМТ здійснює Комісія з розподілу дозволів ЄКМТ, що утворюється при Міністерстві інфраструктури України (далі - Комісія з розподілу).

Рішення Комісії з розподілу приймається у присутності не менше 2/3 її складу відкритим голосуванням простою більшістю голосів та оформлюється протоколом.

Наказом Мінінфраструктури від 25.07.2014 №512 затверджено склад Комісії з розподілу дозволів ЄКМТ. До даного наказу були внесені зміни відповідними наказами.

Суд встановив, що Комісією з розподілу дозволів ЄКМТ проведено сім засідань з розподілу дозволів ЄКМТ на 2015 рік, що відбулись 18.12.2014, 20.12.2014, 22.12.2014. 25.12.2014. 26.12.2014, 05.01.2015, 06.01.2015, про що складено відповідні протоколи (а.с. 115-148 Т.І).

На засіданнях Комісії з розподілу було розглянуто результати роботи Комісії по прийому документів для участі в конкурсі на отримання багаторазових дозволів ЄКМТ та прийнято рішення не приймати до участі звернення перевізників, які з різних обставин не встигли подати у визначений термін заяви для участі у конкурсі, а також звернення перевізників стосовно включення до участі у конкурсі новопридбаних автомобілів. Дане підтверджується Протоколом засідання Комісії № 1.

У відповідності до положень абзацу третього пункту 1.5 Порядку №757 Комісія з розподілу готує проект розподілу дозволів ЄКМТ, що затверджується наказом Міністерства інфраструктури України.

Наказом Мінінфраструктури України від 06.01.2015 №2 затверджено розподіл дозволів ЄКМТ.

Позивач в обґрунтування протиправності даного наказу посилався на те, що згідно із пунктом 1.5 Порядку №757 правовою підставою для прийняття відповідачем-1 наказу про затвердження розподілу дозволів ЄКМТ є рішення Комісії з розподілу, однак преамбула наказу не містить такого посилання.

Суд відхиляє наведені доводи позивача, оскільки в оскаржуваному наказі Мінінфраструктури України від 06.01.2015 №2 чітко вказано, що він прийнятий відповідно до пункту 1.5 Порядку №757. Посилання на даний пункт є достатнім та відповідач-1 не зобов'язаний викладати повний текст пункту 1.5 Порядку №757 в оскаржуваному наказі.

Відповідно до пункту 2.12 Порядку №757, Комісією з розподілу при проведенні розподілу враховуються:

- кількість виконаних автомобільними транспортними засобами автомобільного перевізника рейсів до країн, що встановили обмеження щодо в'їзду на свою територію, за дозволами на міжнародні перевезення вантажів та дозволами ЄКМТ за три квартали поточного року;

- порушення автомобільними перевізниками вимог міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень при виконанні ними міжнародних перевезень вантажів, у тому числі з використанням дозволів ЄКМТ, та розділу IV, пункту 5.4 розділу V цього Порядку.

У протоколі №6 засідання Комісії з розподілу дозволів ЄКМТ на 2015 рік від 05.01.2015 вказано, що згідно відомостей, наданих представниками Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, що інформації щодо кількості використаних дозволів за I-III квартали 2014 року українськими перевізниками немає.

Оскільки надана Укртрансінспекцією інформація містила лише дані по кількості виданих та повернутих дозволів українськими перевізниками у період з 01.01.2014 по 30.09.2014 роки і не давала можливості встановити кількість використаних дозволів за І-ІІІ квартали 2014 року українськими перевізниками, Комісією прийнято рішення, що дана інформація не враховуватиметься при розподілі прав роботи до Австрії, Греції, Італії, Російської Федерації та Угорщини.

Позивач зазначив, що на його думку, перевізники Київської області, що були претендентами на отримання дозволів ЄКМТ вчасно і установленому порядку виконали всі зобов'язання перед відповідачами по наданню звітної інформації, а тому не врахування цієї статистичної інформації прямо порушує їхні права, як суб'єктів господарювання та, як наслідок, призвели до прийняття рішення, що погіршили їх умови.

Суд відхиляє наведені доводи позивача, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами. Позивач не надав жодних доказів того, що перевізники Київської області, яких він представляє та, які були претендентами на отримання дозволів ЄКМТ вчасно і установленому порядку виконали всі зобов'язання перед відповідачами по наданню звітної інформації.

Положення пункту 2.2 Порядку №757 встановлюють обов'язок Укртрансінспекції здійснити певні дії щодо визначення ефективності використання автомобільними перевізниками дозволів ЄКМТ за перші три квартали поточного року за наявності такої інформації. Водночас, цей пункт не визначає будь-якої взаємозалежності між виконанням обов'язку Укртрансінспекції по узагальненню інформації про перевізників та виконанням Комісією пункту 2.12 Порядку №757 щодо врахування кількості виконаних автомобільними транспортними засобами автомобільного перевізника рейсів до країн, що встановили обмеження щодо в'їзду на свою територію.

Згідно положень абзацу шостого пункту 2.7 Порядку №757 автомобільним перевізником чи уповноваженою особою подається інформація про кількість виконаних автомобільними транспортними засобами автомобільного перевізника рейсів до країн, що встановили обмеження щодо в'їзду на свою територію за дозволами на міжнародні перевезення вантажів та дозволами ЄКМТ, за три квартали поточного року (за наявності).

Рішення Комісії, яке зафіксоване у протоколі №6, прийняте щодо врахування інформації, наданої Укртрансінспекцією про кількість використаних дозволів, а не інформації, наданої автомобільними перевізниками про кількість виконаних автомобільними транспортними засобами автомобільного перевізника рейсів, як зазначає позивач.

Крім того, в судовому засіданні 09.04.2015 суд допитав в якості свідка голову Комісії з розподілу дозволів ЄКМТ, заступника Міністра з питань європейської інтеграції ОСОБА_2, яка пояснила процедуру проведення розподілу дозволів ЄКМТ, а також зазначила, що у зв'язку із неподанням Державною інспекцією України з безпеки на наземному транспорті узагальненої інформації про ефективність використання автомобільними перевізниками дозволів ЄКМТ за перші три квартали 2014 року (в тому числі про кількість виконаних автомобільними транспортними засобами автомобільного перевізника рейсів до країн, що встановили обмеження щодо в'їзду на свою територію), а та інформація, що була подана не давала можливості встановити кількість використаних дозволів за перші три квартали 2014 року українськими перевізниками, то Комісія прийняла рішення не враховувати надану інформацію при розподілі прав роботи до Австрії, Греції, Італії, Російської федерації та Угорщини.

Щодо тверджень позивача про те, що відповідач-1 не визначив ні конкретних повноважень Комісії з розподілу дозволів ЄКМТ, ні право прийняття рішень, ні порядок і обов'язки її членів, секретаря, меж їхньої відповідальності за прийняті рішення, то суд відхиляє їх як безпідставні та необґрунтовані, оскільки затвердження(прийняття) такого окремого порядку не передбачено нормами чинного законодавства України. Крім того, як було зазначено вище, саме Порядок №757 встановлює процедуру розподілу на конкурсних засадах дозволів ЄКМТ та видачі їх автомобільним перевізникам, а також регламентує діяльність Комісії з розподілу дозволів ЄКМТ.

Суд, також, відхиляє доводи позивача про те, що всупереч положенням Порядку №757, рішення про затвердження розподілу ЄКМТ серед українських перевізників на 2015 рік прийняв не відповідач-1, а Комісія з розподілу, як безпідставні, оскільки таке рішення приймалось саме відповідачем-1, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією наказу Міністерства інфраструктури України від 06.01.2015 №2 «Про затвердження розподілу дозволів ЄКМТ», яким затверджено розподілу дозволів ЄКМТ.

Позивач зазначив, що на офіційному сайті відповідача-1 розміщено повідомлення наступного змісту: «Також інформуємо, що разом з цим у приміщенні УДП «Укрінтеравтосервіс» за адресою: м. Київ, проспект Науки, 57 здійснюватиметься оформлення бортових журналів до отриманих дозволів ЄКМТ. Вартість оформлення бортових журналів затверджена кошторисом УДП «Укрінтеравтосервіс» і становить 1 180 грн.».

На думку позивача, бортовий журнал є єдиним цілим з дозволом ЄКМТ, а тому дане повідомлення про те, що бортовий журнал буде оформлюватись УДП «Укрінтеравтосервіс» та його вартість складатиме 1180 грн. є примушуванням претендентів купувати частину дозволу ЄКМТ, що не передбачено положеннями законодавства та є незаконним.

Крім того, позивач зазначив, що Міністр інфраструктури України Пивоварський А.М. надав окреме доручення від 06.01.2015 №9/25/14-15 Державній інспекції України з безпеки на наземному транспорті та УДП «Укрінтеравтосервіс» щодо забезпечення оформлення та видачі дозволів ЄКМТ разом з бортовими журналами ЄКМТ, чим, на думку позивача, перевищив повноваження, передбачені статтею 8 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» та статтями 19, 21 та 24 Закону України «Про Кабінет Міністрів України».

Суд відхиляє наведені доводи позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1.8 Порядку №757 бортовий журнал - документ, що містить інформацію про виконані міжнародні перевезення вантажів за таким дозволом у хронологічному порядку, в тому числі поїздки з вантажем і без вантажу, та використовується для аналізу ефективності використання такого дозволу.

Положеннями пункту 4.3 Порядку №757 встановлено, що дозвіл ЄКМТ використовується разом з бортовим журналом.

Таким чином, бортовий журнал є документом, що повинен використовуватись разом із дозволом ЄКМТ, однак не є складовою частиною дозволу ЄКМТ, як про це зазначає позивач.

Бортовий журнал - це поліграфічна продукція, яка може бути замовлена або виготовлена автоперевізником в будь-який спосіб, як самостійно так і на замовлення. Жодними нормами законодавства не встановлено обов'язку Мінінфраструктури та Укртрансінспекції по видачі бортових журналів.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» повноваження у сфері міжнародних автомобільних перевезень з видачі дозвільних документів на виконання перевезень, покладено на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Водночас, бортовий журнал є необхідним елементом документального оформлення здійснення міжнародних автомобільних перевезень, але сам по собі не є документом дозвільного характеру (дозволом, документом з певною процедурою обліку тощо), та не є результатом надання адміністративної послуги, жоден нормативно-правовий акт не відносить бортовий журнал ЄКМТ до такого виду документів.

Законодавством не передбачено обов'язку органів державної влади з видання суб'єктам господарювання такого документа, як бортовий журнал ЄКМТ.

Отже, даний документ може виготовлятися та/або придбаватися на розсуд перевізника в будь-якого суб'єкта господарювання, а також і виготовлятися самостійно.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 18 Закону України «Про центральний орган виконавчої влади» Міністр видає обов'язкові до виконання центральними органами виконавчої влади накази та доручення з питань, що належать до сфери діяльності центрального органу виконавчої влади.

Зі змісту окремого доручення від 06.01.2015 №9/25/14-15 Міністра інфраструктури України Пивоварського А.М. слідує, що воно видане, зокрема, з урахуванням звернень автомобільних перевізників.

Повідомлення на офіційній інтернет сторінці Міністерства стосовно оформлення бортових журналів в приміщенні УДП «Укрінтеравтосервіс» має виключно інформаційний характер та спрямоване на надання можливості перевізникам скористатися консультаційними послугами, та не встановлює обов'язку перевірника звертатись саме до УДП «Укрінтеравтосервіс», про що свідчить безпосередньо текст відповідного повідомлення.

Таким чином, забезпечення оформлення бортових журналів та оголошення про адресу здійснення оформлення і її вартість не зобов'язує перевізників використовувати саме послуги УДП «Укрінтеравтосервіс» та не порушує права та інтереси перевізників, а також не може розцінюватись як зобов'язання внесення плати за певні частини дозволу ЄКМТ.

Щодо позовної вимоги про встановлення факту перевищення повноважень Міністром інфраструктури України Пивоварським A.M. при прийнятті наказу від 06.01.2015 №2 «Про затвердження розподілу дозволів ЄКМТ», суд зазначає наступне.

Як було зазначено вище, право міністра видавати накази передбачено положеннями пункту 6 частини 2 статті 18 Закону України «Про центральний орган виконавчої влади».

Зазначений наказ затвердив результати розподілу дозволів ЄКМТ, що проводився Комісією з розподілу дозволів ЄКМТ. В той же час, позивач не оскаржив ні дії щодо проведення розподілу дозволів ЄКМТ, ні результати розподілу, проведеного Комісією та затвердженого протоколом № 7 від 06.01.2015.

Згідно із частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи усі вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що Міністр інфраструктури України Пивоварський A.M. при прийнятті наказу від 06.01.2015 №2 «Про затвердження розподілу дозволів ЄКМТ» діяв у відповідності та в межах повноважень, наданих йому законодавством.

Щодо доводів представників відповідачів та третіх осіб 1, 2, 3 про відсутність у позивача порушеного права та, як наслідок, відсутність у нього права на звернення до суду із вищезазначеними позовними вимогами, то суд вказує на наступне.

Згідно із положеннями статуту Галузевої організації роботодавців транспорту Київської області, дана організація є неприбутковою організацією, яка об'єднує за спільними інтересами на засадах добровільності та рівноправності роботодавців транспортної галузі членів Організації для представництва та захисту законних інтересів роботодавців у економічній, соціально трудовій та інших сферах, у тому числі у відносинах з іншими сторонами соціального партнерства.

Матеріали справи свідчать про те, що 05.02.2015 проведено Збори членів Галузевої організації роботодавців транспорту Київської області з порядком денним по обговоренню розподілу багаторазових дозволів ЄКМТ Міністерством інфраструктури України між перевізниками на 2015р, на яких були присутні наступні члени Позивача: ТОВ «Васт Транс», ТОВ «Гонта», ФОП ОСОБА_4, ТОВ «Київський республіканський автоцентр», ТОВ «Транспортна Компанія «МС-Транс», ПП «Оскар», «Овіс», ФОП ОСОБА_5, ДП «Віаланд», ТОВ «Хельга».

На зборах було вирішено звернутися з позовом до суду з метою захисту прав міжнародних автомобільних перевізників щодо використання дозволів ЄКМТ з правом роботи до країн, які встановили обмеження, про скасування наказу Міністерства інфраструктури України від 06.01.2015 №2 «Про затвердження розподілу дозволів ЄКМТ, зобов'язання Міністерства інфраструктури України здійснити перегляд розподілу дозволів ЄКМТ на 2015р., зобов'язати Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті зупинити видачу дозволів ЄКМТ на 2015, встановлення факту перевищення повноважень Міністра інфраструктури України Пивоварським A.M. при прийнятті наказу від 06.01.2015 №2 «Про затвердження розподілу дозволів ЄКМТ».

Однією з Конституційних засад судочинства є поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, згідно з частиною другою статті 124 Конституції України.

У відповідності до пункту 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені його права, свободи або інтереси, для їх захисту має право звернутися до адміністративного суду.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо особа вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші обмеження прав чи свобод (стаття 2, підпункту 1 пункту 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України).

З наведених норм права слідує, що особа на власний розсуд визначає, чи порушені її права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що у випадку оскарження позивачем рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, які не порушують прав або охоронюваних Законом інтересів позивача, або не підлягають судовому оскарженню взагалі, суд повинен відмовити у задоволенні позову.

Закриття провадження судом вбачається можливим тільки у випадку відсутності владних повноважень відповідача у спірних правовідносинах, або у випадку прямого визначення Законом іншої юрисдикції заявлених вимог.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення сторін, суд встановив, що наказ Міністерства інфраструктури України від 06.01.2015 №2 «Про затвердження розподілу дозволів ЄКМТ» прийнятий Міністром інфраструктури України Пивоварським A.M. на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а отже відсутні підстави для його скасування та відсутні підстави для зобов'язання Міністерства інфраструктури України здійснити перегляд розподілу дозволів Європейської Комісії Транспорту на 2015 рік.

Щодо інших доводів сторін, як письмових так і усних, то суд зазначає, що вони не стосуються предмету даного спору, оскільки предметом оскарження є вищезазначений наказ, а не дії щодо проведення розподілу дозволів ЄКМТ.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Галузевої організації роботодавців транспорту Київської області відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий Суддя К.М. Кобилянський

Судді Б.В. Санін

Т.О. Скочок