Справа № 804/3017/15
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2015 р. Справа № 804/3017/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
при секретарі судового засідання Василенко К.Е.
представника позивача Парханової О.І.
представника відповідача Синявського І.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Центр упровадження високих технологій "Ноябрь - 95" до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю Центр упровадження високих технологій «Ноябрь-95» до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:
Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що за результатами перевірки податковий орган прийшов до висновків щодо порушення позивачем податкового законодавства, які є обґрунтованими та підтверджені письмовими доказами, а тому, Державна податкова інспекція у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області при прийнятті оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На підставі вищенаведеного, просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, з підстав, зазначених у позовній заяві.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Перевіркою встановлено порушення:
- п. 135.1, п.п.135.5.4. п. 135.5 ст. 135, п, 138.1, п. п. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2, п.138.6., ст. 138 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-IV (зі змінами та доповненнями) ТОВ ЦУВТ „Ноябрь-95" занижено податок на прибуток в сумі 290546,00 грн. у т.ч. у IV кварталі 2012р. в сумі 130670 грн., у 2013р. в сумі 159876 грн. та завищено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 3741 грн. у т.ч. за І квартал 2014р. в сумі 2933 грн., за І півріччя 2014р. в сумі 808 грн.;
За результатами перевірки складено Акт від 11.12.2014р. за №3303/04-66-22-05/21864549 на підставі якого, винесено податкові повідомлення-рішення:
Підставою для встановлення вищевказаних порушень стало наступне.
Як встановлено під час розгляду справи та підтверджується матеріалами справи, серед контрагентів Товариства з обмеженою відповідальністю Центр упровадження високих технологій «Ноябрь-95» встановлено взаємовідносини з ТОВ «УНІВЕРСАЛ - БІЗНЕСЦЕНТР».
Господарські операції з цим контрагентом здійснювалися на підставі договору від 21.06.2013р. № 210613-п, згідно умовам договору, ТОВ «УНІВЕРСАЛ - БІЗНЕСЦЕНТР» передано посуд та інші господарські товари, а Товариством з обмеженою відповідальністю Центр упровадження високих технологій «Ноябрь-95» отримано дані товари та сплачена вартість товарів.
На виконання вказаних господарських взаємовідносин сторонами оформлено:
Товариством з обмеженою відповідальністю Центр упровадження високих технологій «Ноябрь-95» у січні 2013р., лютому 2013р., квітні 2013р. господарська діяльність з ТОВ «ІНФОРМСИСТЕМА» здійснювалася на підставі Договору поставки № 040113 від 04.01.2013р.
Згідно договору ТОВ «ІНФОРМСИСТЕМА» було передано посуд та інші господарські товари, а Товариством з обмеженою відповідальністю Центр упровадження високих технологій «Ноябрь-95» отримано дані товари та сплачена вартість товарів.
На виконання вказаних господарських взаємовідносин сторонами оформлено:
Також, Товариством з обмеженою відповідальністю Центр упровадження високих технологій «Ноябрь-95» за період з жовтня 2012р. по червень 2014р. здійснювались взаємовідносини з ТОВ «КУТПМЗЗОВВВС «ДНІПРОЕКОНОМРЕСУРСИ». Згідно договору від 29.12.2011р. № ГЛ-3 ТОВ «КУТПМЗЗОВВВС «ДНІПРОЕКОНОМРЕСУРСИ» надавало послуги зі збирання, заготівлі, сортування відходів як вторинної сировини, у тому числі використаної тари і пакувальних матеріалів вітчизняного та імпортного виробництва на умовах і за тарифами, визначених постановою КМУ від 26.07.2001р. № 915 (у чинній редакції), а Товариством з обмеженою відповідальністю Центр упровадження високих технологій «Ноябрь-95» було отримано та сплачені ці послуги.
На виконання вказаних господарських взаємовідносин сторонами оформлено:
- акт здачі-прийняття робіт №ОУ-0002272, податкова накладна №20 від 01.10.12р., податкова накладна №43 від 02.10.12р., податкова накладна №116 від 08.10.12р., податкова накладна №189 від 10.10.12р., податкова накладна №246 від 15.10.12р., податкова накладна №273 від 16.10.12р., податкова накладна №387 від 22.10.12р., податкова накладна №546 від 30.10.12р., податкова накладна №562 від 31.10.12р., акт здачі-прийняття робіт №ОУ-0002505, податкова накладна №79 від 06.11.12р., податкова накладна №161 від 09.11.12р., податкова накладна №201 від 13.11.12р., податкова накладна №315 від 19.11.12р., податкова накладна №354 від 20.11.12р., акт здачі-прийняття робіт №ОУ-0002729, податкова накладна №52 від 04.12.12р., податкова накладна №105 від 06.12.12р., податкова накладна №178 від 11.12.12р., податкова накладна №408 від 21.12.12р., податкова накладна №438 від 24.12.12р., акт здачі-прийняття робіт №ОУ-0000045, податкова накладна №152 від 17.01.13р., акт здачі-прийняття робіт №ОУ-0003106, податкова накладна №21 від 04.02.13р., податкова накладна №51 від 06.02.13р., податкова накладна №76 від 08.02.13р., податкова накладна №266 від 27.02.13р., акт здачі-прийняття робіт №ОУ-0003131, податкова накладна №27 від 04.03.13р., податкова накладна №183 від 22.03.13р., акт здачі-прийняття робіт №ОУ-0003505, податкова накладна №193 від 10.04.13р., податкова накладна №232 від 12.04.13р., податкова накладна №326 від 17.04.13р., акт здачі-прийняття робіт №ОУ-0003745, податкова накладна №24 від 07.05.13р., податкова накладна №47 від 08.05.13р., податкова накладна №100 від 14.05.13р., податкова накладна №247 від 21.05.13р., податкова накладна №393 від 28.05.13р., акт здачі-прийняття робіт №ОУ-0003985, податкова накладна №27 від 03.06.13р., податкова накладна №72 від 05.06.13р., податкова накладна №99 від 06.06.13р., податкова накладна №168 від 11.06.13р., податкова накладна №235 від 14.06.13р., податкова накладна №345 від 19.06.13р., податкова накладна №363 від 20.06.13р., податкова накладна №469 від 26.06.13р., акт здачі-прийняття робіт №ОУ-0004316, податкова накладна №363 від 02.07.13р., податкова накладна №190 від 09.07.13р., податкова накладна №314 від 16.07.13р., податкова накладна №412 від 22.07.13р., податкова накладна №478 від 25.07.13р., податкова накладна №537 від 29.07.13р., податкова накладна №589 від 31.07.13р., акт здачі-прийняття робіт №ОУ-0004539, податкова накладна №56 від 02.08.13р., податкова накладна №92 від 05.08.13р., податкова накладна №130 від 07.08.13р., податкова накладна №212 від 13.08.13р., податкова накладна №343 від 20.08.13р., податкова накладна №422 від 27.08.13р., акт здачі-прийняття робіт №ОУ-0004864, податкова накладна №28 від 02.09.13р., податкова накладна №139 від 09.09.13р., податкова накладна №310 від 17.09.13р., податкова накладна №339 від 18.09.13р., податкова накладна №423 від 23.09.13р., акт здачі-прийняття робіт №ОУ-0005237, податкова накладна №18 від 01.10.13р., податкова накладна №141 від 08.10.13р., податкова накладна №9165 від 09.10.13р., податкова накладна №258 від 15.10.13р., податкова накладна №310 від 18.10.13р., податкова накладна №396 від 23.10.13р., податкова накладна №473 від 28.10.13р., податкова накладна №496 від 29.10.13р., податкова накладна №524 від 30.10.13р., акт здачі-прийняття робіт №ОУ-0005472, податкова накладна №51 від 05.11.13р., податкова накладна №171 від 12.11.13р., податкова накладна №286 від 19.11.13р., податкова накладна №393 від 26.11.13р., акт здачі-прийняття робіт №ОУ-0005607, податкова накладна №94 від 05.12.13р., податкова накладна №254 від 17.12.13р., податкова накладна №291 від 18.12.13р., податкова накладна №409 від 25.12.13р., акт здачі-прийнятгя робіт №ОУ-0005850, податкова накладна №152 від 21.01.14р., податкова накладна №275 від 29.01.14р., акт здачі-прийняття робіт №ОУ-0006048, податкова накладна №23 від 03.02.14р.
Товариством з обмеженою відповідальністю Центр упровадження високих технологій «Ноябрь-95» у жовтні 2012р., листопаді 2012р., грудні 2012р. здійснювались взаємовідносини з ТОВ «CIOЛAHT-ДНІПРО». Згідно договору від 12.09.2012р. № 1209 ТОВ «СІОЛАНТ-ДНІПРО» передано товар господарської групи в асортименті, а Товариством з обмеженою відповідальністю Центр упровадження високих технологій «Ноябрь-95» данні товари були отримані та сплачена їх вартість.
На виконання вказаних господарських взаємовідносин сторонами оформлено:
Видаткова накладна №59 від 01.10.2012р., Рахунок-фактура №59 від 01.10.2012р., Податкова накладна №59 від 01.10.2012р., Видаткова накладна №99 від 08.10.2012р., Рахунок-фактура №99 від 08.10.2012р., Податкова накладна №99 від 08.10.2012р., Видаткова накладна №236 від 15.10.2012р., Рахунок-фактура №236 від 15.10.2012р., Податкова накладна №236 від 15.10.2012р., Видаткова накладна №368 від 29.10.2012р., Рахунок-фактура №368 від 29.10.2012р., Податкова накладна №368 від 29.10.2012р., Видаткова накладна №196 від 05.11.2012р., Рахунок-фактура № 196 від 05.11.2012р., Податкова накладна №9196 від 05.11.2012р., Видаткова накладна №419 від 19.11.2012р., Рахунок-фактура №419 від 19.11.2012р., Податкова накладна №419 від 19.11.2012р., Видаткова накладна №449 від 26.11.2012р., Рахунок-фактура №449 від 26.11.2012р., Податкова накладна №449 від 26.11.2012р., Видаткова накладна №653 від 12.12.2012р., Рахунок-фактура №653 від 12.12.2012р., Податкова накладна №653 від 12.12.2012р., Видаткова накладна №779 від 24.12.2012р., Рахунок-фактура №779 від 24.12.2012р., Податкова накладна №779 від 24.12.2012р.
Як вбачається з акту перевірки, підставою для встановлення порушень з боку позивача стало те, що Державною податковою інспекцією у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області при перевірці використано акти перевірки, а саме:
- акта перевірки, складеного ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська «Про результати перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ТОВ «ІНФОРМСИСТЕМА» №433/22-02/20199162 від 25.10.2013 року, згідно якого, податкові зобов'язання ТОВ «ІНФОРМСИСТЕМА» не підтверджені;
Залишок ТМЦ на складі у м. Донецьку за перевіряємий період склав:
- станом на 01.10.2012р., згідно даних оборотно-сальдових відомостей (Дт. pax. 281 по філії) складає суму 539 961,87 грн., станом на 31.12.2013р. - 616 702,79 грн., станом на 30.06.2014р. - 14 049 269,59 грн.
В ході проведення перевірки перевіряємим підприємством надано до перевірки накладні та ТТН на перевезення товару зі складів ТОВ ЦУВТ «Ноябрь - 95» у м. Дніпропетровську на склад-магазин ТОВ ЦУВТ «Ноябрь - 95» у м. Донецьку в періоді з 01.01.2014р. по 30.06.2014р. встановлено наступне переміщення товару: за січень 2014 року на суму 2 049 097,77 грн., за лютий 2014 року 2 571 302,32 грн., за березень 2014 року 2 718 098,89 грн., за квітень 2014 року 2 872 967,89 грн., за травень 2014 року 2 571 854,41 грн. та за червень 2014 року 1 820 145,16 грн.
Таким чином, контролюючий орган дійшов висновку щодо встановлення порушень з боку позивача не з підстав порушення товариством чинного законодавства, а з підстав неможливості провести перевірку у зв'язку з проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.
Відповідно до вказаного контракту умови постачання товару - FCA м. Дніпропетровськ.
Згідно наданої ТОВ ЦУВТ «Ноябрь - 95» CMR №288039 від 13.08.2013р. автоперевізником виступав ПП ОСОБА_3 (код НОМЕР_2). Транспортування товару відбувалося за рахунок покупця - ЗАО «БАСФ», Росія, м. Москва.
Викладене, спростовує суб'єктивну думку перевіряючих, щодо нібито, здійснення ТОВ ЦУВТ «Ноябрь - 95» операції з експорту товару, «яка не мала під собою мети отримання доходу, а була направлена на подальшу мінімізацію сплати ПДВ».
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також, через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких, відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого, відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Згідно п.п. 14.1.56 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами.
Підпунктом 134.1.1 п. 134 ст. 134 Податкового кодексу України встановлено, що об'єктом оподаткування, є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Відповідно до п.п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.
Згідно п.п. 135.5.4 п.135.5 ст. 135 Податкового кодексу України, інші доходи включають: вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.
Відповідно до п.138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктами 138.5, 138.10-138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.
Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких, передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Пунктом 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
За змістом п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
За приписами п. 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість, є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких, передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Як встановлено абз. 5 ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999р. № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV), господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 996-ХІV, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
За змістом ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Частиною 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV передбачені обов'язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.
Відповідно до п. 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88 (далі - Положення), первинні документи підлягають обов'язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто, перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству, логічна ув'язка окремих показників. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані керівнику підприємства, установи для прийняття рішення.
Пунктом 2.4 Положення визначено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Із матеріалів справи вбачається, що у позивача наявні всі необхідні первинні документи, на підставі яких, позивачем задекларовано грошові зобов'язання з податку на додану вартість та податку на прибуток (договори, податкові накладні, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, рахунки-фактури, тощо). Складені контрагентом документи, надані представником позивача, також, відповідають вимогам законодавства України стосовно форми і порядку їх оформлення, а придбані позивачем товари та послуги використані у власній господарській діяльності, що не заперечується матеріалами перевірки.
Аналіз норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин податкового законодавства, дає можливість зазначити, що жодним нормативно-правовим актом України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язання іншого суб'єкта господарювання, яка є його контрагентом у тих чи інших господарських зобов'язаннях, при цьому, це стосується і податкових зобов'язань, оскільки, відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальністю особи має індивідуальний характер.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України у розглядуваній категорії спорів, відображена, зокрема, у постанові від 31.01.2011 року № 14/11 у справі за позовом Закритого акціонерного товариства «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення. Так, за тотожних обставин та на підставі вказаних норм Закону, Верховний Суд України дійшов висновку про те, що «чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання, зокрема, тим, який не був постачальником товарів (послуг), на вартість яких нарахований ПДВ, що включений платником податку до податкового кредиту.
Так, у вищезазначеній постанові Верховний Суд України зазначив, що у разі коли контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.
Також, суд вважає за необхідне зазначити, що така правова позиція щодо розв'язання спірних правовідносин, які виникли між сторонами у даній адміністративній справі, узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який під час розгляду справи «БУЛВЕС»АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності».
Також, суд звертає увагу на рішення Європейського Суду з прав людини від 9 січня 2007 року, про порушення Україною статті 1 Першого протоколу у справі «Інтерсплав проти України».
Так, у п. 37 рішення вказується: «Заявник стверджував, що він сплачував податки відповідно до Закону і ці платежі перевірялись декілька разів державними органами. Він зазначив, що не несе відповідальності за діяльність інших компаній, у яких він купував металевий брухт, ціна на який включала ПДВ. Обов'язок сплачувати це ПДВ покладався на ці компанії, а не на заявника. Заявник підкреслив, що він не мав ні компетенції, ні можливості контролювати господарську діяльність інших підприємств і ситуація, на яку посилається Уряд, вказує на незадовільну діяльність податкових органів, за які заявник не повинен нести відповідальність. Він далі підкреслював, що численні перевірки його діяльності які здійснювалися податковими органами, не виявили порушень, на підставі яких, останні могли б ґрунтувати свої відмови».
Відповідно до п. 38 рішення, зазначено: «На думку Суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання в системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів для запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б указували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань».
Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.
Рішення Європейського Суду з прав людини зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» мають в Україні значення джерела права. Більше того, частина 2 статті 8 КАС України, вимагає врахування практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні справ.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві, є будь-які фактичні дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Таким чином, суд зазначає, що податковий орган безпідставно прийшов до висновку щодо порушення позивачем податкового законодавства та виніс оскаржувані податкові повідомлення-рішення:

- форми "Р" від 27.01.2015р. № за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму грошового зобов'язання за основним платежем 3 031 920,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1 515 960,00 грн.

- форми "С" від 27.01.2015р. № за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму грошового зобов'язання за основним платежем 290 546,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 145 273,00 грн.

- форми "П" від 27.01.2015р. № зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за декларацією, яка зареєстрована в ДПІ 06.08.2014р. у розмірі 3 741,00 грн.

- форми "В4" від 27.01.2015р. № за платежем зменшення платником податку розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за декларацією, яка зареєстрована в ДПІ 18.06.2013р. у розмірі 653 грн., а тому, вони є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

У зв'язку з чим, присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Центр упровадження високих технологій "Ноябрь - 95" судовий збір в сумі 487,20 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 КАС України, при вирішені справи по суті, суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю, або частково.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 69, 70, 71, 86, 94, 122, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Центр упровадження високих технологій "Ноябрь - 95" до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

- форми "Р" від 27.01.2015р. № за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму грошового зобов'язання за основним платежем 3 031 920,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1 515 960,00 грн.

- форми "С" від 27.01.2015р. № за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму грошового зобов'язання за основним платежем 290 546,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 145 273,00 грн.

- форми "П" від 27.01.2015р. № зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за декларацією, яка зареєстрована в ДПІ 06.08.2014р. у розмірі 3 741,00 грн.

- форми "В4" від 27.01.2015р. № за платежем зменшення платником податку розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за декларацією, яка зареєстрована в ДПІ 18.06.2013р. у розмірі 653 грн.

Присудити з державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Центр упровадження високих технологій "Ноябрь - 95" судовий збір в сумі 487,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови, або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови, відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Постанова не набрала законної сили 30.03.15 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді І.О. Лозицька І.О. Лозицька Ф.В.Рагімов