Справа № 803/412/15-а
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року Справа № 803/412/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

при секретарі судового засідання Ткачук І.І.,

з участю представника позивача Виборнова Р.М.,

представника відповідача Березної Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська електротехнічна компанія" до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Волинська електротехнічна компанія" (далі - ТзОВ "Волинська електротехнічна компанія", позивач) звернулося з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Луцька ОДПІ, відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 25.02.2015 року №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Луцькою ОДПІ була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТзОВ "Волинська електротехнічна компанія" з питань здійснення фінансово-господарських операцій із ТзОВ "ТБК "Професіонал" за період з 01.09.2014 року по 30.09.2014 року, за результатами якої 06.02.2015 року був складений акт №350/22-02/21738520. Як слідує з цього акта перевірки, Луцькою ОДПІ встановлено порушення позивачем податкового законодавства, а саме пп.14.1.231 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, ст.201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого ТзОВ "Волинська електротехнічна компанія" занижено податок на додану вартість, який підлягає сплаті за вересень 2014 року на суму 274335 грн.

На підставі акта перевірки Луцька ОДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення від 25.02.2015 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем на 274335,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 68583,75 грн.

Позивач не погоджується з висновками акта перевірки та прийнятим податковим повідомленням-рішенням з наступних підстав.

Податкове повідомлення-рішення від 25.02.2015 року № ґрунтується на висновках документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ "Волинська електротехнічна компанія" з питань здійснення фінансово-господарських операцій із ТзОВ "ТБК "Професіонал" за період з 01.09.2014 року по 30.09.2014 року, які не підтверджені жодним документом та ґрунтуються лише на припущеннях. Позивач зазначає, що на підтвердження господарських операцій з ТзОВ "ТБК "Професіонал" надав всі документи, які підтверджують закупку, доставку та оплату замовленого товару в цього контрагента згідно договору поставки №10/02-2014-1. Вважає, що працівниками контролюючого органу не встановлено факту порушення ТзОВ "Волинська електротехнічна компанія" умов договору та вимог податкового законодавства України.

Всі аргументи порушення податкового законодавства позивачем, які викладені в акті перевірки, стосуються взаємовідносин ТзОВ "ТБК "Професіонал" та його контрагента ТзОВ "Євромагістраль", що ніяким чином не спростовують реальність господарських операцій з придбання комплектуючих до електрообладнання в ТзОВ "ТБК "Професіонал" на загальну суму 1646008 грн., в тому числі податок на додану вартість (далі - ПДВ) в сумі 274334,66 грн.

Висновок відповідача про непідтвердження господарських операцій із поставки ТзОВ "Волинська електротехнічна компанія" товарно-матеріальних цінностей від ТзОВ "ТБК "Професіонал" з підстав невстановлення відповідачем придбання продукції в ТзОВ "Євромагістраль" є безпідставним і необґрунтованим. Крім того, в Луцької ОДПІ відсутні жодні докази щодо порушення ТзОВ "Волинська електротехнічна компанія" пп.14.1.231 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, ст.201 ПК України. На підставі наведеного позивач просить скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 25.02.2015 року №.

В поданих до суду письмових запереченнях проти позову представник відповідача адміністративний позов не визнала та вважає його безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав.

В ході перевірки з'ясовано, що згідно задекларованих податкових накладних ТзОВ "ТБК "Професіонал" 26.09.2014р. придбав товар у ТзОВ "Євромагістраль", який 29.09.2014 року та 30.09.2014 року було реалізовано ТзОВ "Волинська електротехнічна компанія".

Представник відповідача звертає увагу суду на те, що даний товар на протязі 3 днів повинен був здійснити переміщення із м. Луцьк у м. Тернопіль і відповідно до наданих товарно-транспортних накладних назад до м. Луцьк. Зазначене викликає сумнів щодо економічної доцільності здійснення вказаних переміщень товарів. Також в ході проведення перевірки позивачем не надано жодних документів щодо підтвердження походження товарів.

Крім того, Луцькою ОДПІ було направлено лист-запит №386/10/03-18-22-02 від 21.01.2015 року на адресу УДАІ УМВС у Волинській області щодо надання інформації про переміщення транспортного засобу КАМАЗ, номерний знак АС0789АМ, .за маршрутом м. Луцьк - м. Тернопіль - м. Луцьк у періоді із 29.09.2014 року по 30.09.2014 року.

Згідно відповіді УДАІ УМВС у Волинській області від 29.01.2014 року №11/488, відповідно до даних інформаційно-пошукової системи відеофіксації "Відеоконтроль "Рубіж" переміщення за маршрутом м. Луцьк - м. Тернопіль - м. Луцьк у періоді із 29.09.2014 року по 30.09.2014 року транспортним засобом КАМАЗ, номерний знак АС0789АМ, не зареєстровано.

Також представник відповідача зазначає, що в наданих для перевірки товарно-транспортних накладних на перевезення товару відсутня інформація про документи, що слідують з вантажем, не зазначено масу та кількість товару, відсутня інформація про вантажно-розвантажувальні операції, у зв'язку з чим неможливо встановити час прибуття та вибуття автомобіля.

Крім того, до Луцької ОДПІ надійшов акт від Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області №348/22-01/38989673 від 29.01.2015 року про результати позапланової виїзної перевірки ТзОВ "ТБК "Професіонал", згідно якого слідує, що цим підприємством не підтверджено реалізацію металоконструкцій для ТзОВ "Волинська електротехнічна компанія".

Враховуючи зазначене, під час проведення перевірки позивачем не підтверджено здійснення вказаних операцій по перевезенню товарів, у зв'язку з чим представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнала з підстав, викладених у письмовому запереченні проти позову, просить у його задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх письмовими доказами, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що Луцькою ОДПІ в період з 20.01.2015 року по 31.01.2015 року було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ "Волинська електротехнічна компанія" з питань здійснення фінансово-господарських операцій із ТзОВ "ТБК "Професіонал" за період з 01.09.2014 року по 31.09.2014 року, про що було складено акт №350/22-02/21738520 від 06.02.2015 року (а.с.7-17).

В акті перевірки контролюючим органом зроблено висновок про порушення позивачем пп.14.1.231 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, ст.201 ПК України, в результаті чого ТзОВ "Волинська електротехнічна компанія" занижено податок на додану вартість, який підлягає сплаті за вересень 2014 року на суму 274335 грн.

Не погодившись з висновками згаданого акта перевірки, позивач 13.02.2015 року подав до Луцької ОДПІ заперечення, в якому висловив незгоду із висновками контролюючого органу. За результатами розгляду заперечення Луцька ОДПІ прийняла рішення №2794/10/03-18-22-02 від 24.12.2014 року (а.с.18-19), яким результати перевірки залишила без змін.

На підставі складеного акта перевірки №350/22-02/21738520 від 06.02.2015 року Луцькою ОДПІ було прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.02.2015 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем на 274335,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 68583,75 грн.

Згідно із частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач не довів правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення з огляду на таке.

Висновок контролюючий орган про заниження ТзОВ "Волинська електротехнічна компанія" податку на додану вартість, який підлягає сплаті за вересень 2014 року на суму 274335,00 грн. зробив на підставі висновків про непідтвердження факту здійснення позивачем господарських операцій із придбання комплектуючих до електрообладнання в ТзОВ "ТБК "Професіонал".

Щодо встановлених Луцькою ОДПІ порушень позивачем пп.14.1.231 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, ст.201 ПК України слід зазначити наступне.

Відповідно до пп. 14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Згідно пункту 185.1 ст.185 ПК України об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

ґ) виключено;

д) виключено;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Пунктом 187.1 статті 187 ПК України встановлено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктами 198.1, 198.2 статті 198 розділу V ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно із пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (пункт 201.10 статті 201 ПК України).

Згідно з пунктами 200.1, 200.3 - 200.4 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України -сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV (з наступними змінами та доповненнями) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з ПДВ навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи в судових засіданнях, що ТзОВ "Волинська електротехнічна компанія" мало правовідносини із ТзОВ "ТБК "Професіонал". Між зазначеними контрагентами 10 лютого 2014 року було укладено договір поставки №10/02-2014-1 (а.с.197-201), на основі якого позивач 29-30 вересня 2014 року придбав у ТзОВ "ТБК "Професіонал" металоконструкції індивідуальні та іншу електротехнічну та електромонтажну продукцію на загальну суму 1646008 грн., в тому числі ПДВ - 274334,66 грн.

Пунктами 9.1-9.3 зазначеного договору визначено, що постачальник на протязі терміну дії зазначеного договору здійснює поставку товару частинами (партіями) згідно письмових заявок покупця, на протязі строку, зазначеного в п.6.1 договору. Поставка здійснюється до місця розвантаження, яке визначається покупцем, при купівлі кожної окремої партії товару. Поставку товару може здійснюватися транспортом покупця, так і транспортом постачальника, або за згодою сторін підприємством перевізником. Порядок доставки товару визначається при поставці кожної окремої партії. Передачу товару здійснюється шляхом оформлення видаткової накладної та інших відповідних документів згідно встановленого покупцем порядку.

Пунктом 9.4 договору передбачено, що перехід права власності на товар та перехід ризику випадкового знищення, випадкового пошкодження (псування) товару від постачальника до покупця відбувається в момент передачі-прийняття товару та оформлення відповідних документів згідно чинного законодавства.

Передання товару постачальником та приймання товару покупцем здійснюється в місці здійснення поставки, визначеному в п.10.1 цього договору, згідно якого місцем поставки так і передачі товару постачальником покупцю за цим договором є місце, яке визначається покупцем при відвантаженні кожної окремої партії товару.

Як з'ясувалося в судовому засіданні, поставка товару здійснювалася транспортом ТзОВ "Волинська електротехнічна компанія", тобто за рахунок покупця з юридичної адреси ТзОВ "ТБК "Професіонал", а саме: 46400, вул. Д. Лук'яновича, буд.8, м. Тернопіль, Тернопільська область.

На підтвердження господарської операції позивач надав наступні первинні документи: договір поставки №10/02-2014-1 від 10.02.2014 року (а.с.197-201); податкові накладні №134 від 29.09.2014 року, №135, №136 від 30.09.2014 року (а.с.54-57); видаткові накладні №РН-0000613 від 29.09.2014 року, №РН-0000614, №РН-0000612 від 30.09.2014 року (а.с.60-62); платіжні доручення №№1580-1583 від 30.09.2014 року (а.с.202-205); товарно-транспортні накладні №77 від 29.09.2014 року, №78, №79 від 30.09.2014 року (57-59).

Досліджуючи взаємовідносин ТзОВ "Волинська електротехнічна компанія" з ТзОВ "ТБК "Професіонал", Луцька ОДПІ використала акт Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області від 29.01.2015 року №348/22-01/38989673 "Про результати позапланової перевірки ТОВ "Торгівельно-будівельна компанія "Професіонал" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства по взаєморозрахунках із ТОВ "Екзітос" за період з 01.05.2014 року по 30.06.2014 року, ТОВ "Феміда-Інтер" за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року, ТОВ "Волинська електротехнічна компанія"……за період з 01.09.2014 року по 30.09.2014 року" (а.с.37-51). Згідно цього акта контролюючий орган не підтвердив реальність вчинення господарських операцій між ТзОВ "Євромагістраль" та підприємствами-постачальниками, а тому в ТзОВ "ТБК "Професіонал" не було підстав для податкового обліку з ТзОВ "Євромагістраль". Оскільки придбані позивачем товарно-матеріальні цінності в ТзОВ "ТБК "Професіонал" попередньо були придбані цим підприємством в ТзОВ "Євромагістраль", тому відповідач вважає, що ці господарські операції реально не відбулися.

На думку суду, надані позивачем первинні документи містять необхідну для цілей оподаткування інформацію про спірні господарські операції та підтверджують факт їх виконання. Крім того, правильність заповнення податкових та видаткових накладних не оспорюється відповідачем.

Відповідно до статті 48 Закону України від 05 квітня 2001 року №2344-III "Про автомобільний транспорт", пункту 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтрансу України від 14 жовтня 1997 року №363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за №128/2568, товарно-транспортна накладна визначена як обов'язковий документ, що повинен оформлюватися при перевезенні вантажів автомобільним транспортом та зберігатися як у вантажовідправника, так і у вантажоодержувача

Як зазначено раніше, поставка товарів від ТзОВ "ТБК "Професіонал" до ТзОВ "Волинська електротехнічна компанія" здійснювалася за рахунок позивача власним транспортом. Факт транспортування вантажів підтверджується товарно-транспортними накладними від №77 від 29.09.2014 року, №78, №79 від 30.09.2014 року (57-59). Згідно зазначених первинних документів товарно-матеріальні цінності отримував головний механік ТзОВ "Волинська електротехнічна компанія" Кривенький І.В. згідно довіреності №380 від 29.09.2014 року, про що зазначено в журналі довіреностей позивача (а.с.206). Так, товарно-транспортні накладні відображають переміщення товарів від ТзОВ "ТБК "Професіонал" до ТзОВ "Волинська електротехнічна компанія" та містять відомості про вантажовідправника та вантажоодержувача, пункти навантаження та розвантаження товару. Крім того, товарно-транспортні накладні засвідчені печатками вантажовідправника та вантажоодержувача. Відсутність інформації в товарно-транспортних накладних про вантажно-розвантажувальні операції, за наявності інших відомостей та інших первинних документів не може свідчити про нереальність господарської операції з поставки товарів.

Суд вважає, що доводи відповідача про економічну доцільність транспортування товару від ТзОВ "Євромагістраль" з м. Луцька до ТзОВ "ТБК "Професіонал" в м. Тернопіль та назад до ТзОВ "Волинська електротехнічна компанія" в м. Луцьк протягом 3-ьох днів та не фіксування інформаційно-пошуковою системою відеофіксації "Відеоконтроль "Рубіж" про переміщення за маршрутом м. Луцьк - м. Тернопіль - м. Луцьк у періоді із 29.09.2014 року по 30.09.2014 року транспортного засобу КАМАЗ, номерний знак АС0789АМ, не можуть бути покладені в основу висновку про безтоварність господарських операцій, оскільки поставка товару підтверджується необхідними первинними документами. Також суд зазначає, що позивач, як суб'єкт господарської діяльності, вільний у виборі контрагентів та здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому про економічну доцільність транспортування товару вирішує саме він.

Крім, того придбані товари позивач використав в господарській діяльності, про що зазначено в акті перевірки від 06.02.2015 року №350/22-02/21738520 (стор.6). Так, товар було використано при виготовлені щитів, комірок, опор та інших комплектуючих ліній електропередач та розподільчих щитів.

З матеріалів справи слідує, що придбані в ТзОВ "ТБК "Професіонал" матеріали використані в господарській діяльності у повній мірі, та залишки таких матеріалів відсутні, що підтверджується наданими позивачем актами списання товарно-матеріальних цінностей та актами переробки (а.с.63-192). Зазначене свідчить про ділову мету господарської діяльності позивача, а саме про одержання економічного ефекту у результаті господарської діяльності.

Також під час перевірки контролюючим органом був використаний акт Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області від 29.01.2015 року №348/22-01/38989673 "Про результати позапланової перевірки ТОВ "Торгівельно-будівельна компанія "Професіонал" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства по взаєморозрахунках із ТОВ "Екзітос" за період з 01.05.2014 року по 30.06.2014 року, ТОВ "Феміда-Інтер" за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року, ТОВ "Волинська електротехнічна компанія"……за період з 01.09.2014 року по 30.09.2014 року", в якому зазначено, що не підтверджується інформація щодо проведення фінансово-господарських взаємовідносин ТзОВ "ТБК "Професіонал" з контрагентами, а тому немає можливості підтвердити факт здійснення господарських операцій з поставки комплектуючих до ТзОВ "Волинська електротехнічна компанія". Однак, з такими твердженнями контролюючого органу погодитись не можна, з огляду на таке.

Аналіз норм Податкового кодексу України вказує на той факт, що у його змісті не міститься норм, які б покладали відповідальність на платника податку - покупця товару (послуг), щодо обов'язку здійснювати контроль за дотриманням постачальниками вимог законодавства при здійсненні господарської діяльності, декларуванні ними податкової звітності.

Дана позиція викладена і у ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", де зазначено, що питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Тобто негативні наслідки, які виникають при недекларуванні зобов'язань перед бюджетом чи будь-яких інших порушень з боку постачальника, жодним чином не можуть впливати на добросовісного платника податків, який фіксує факти здійснення всіх господарських операцій у належно оформлених первинних документах.

Статтею 61 Конституції України встановлено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Тому несплата контрагентами до бюджету податків чи наявність інших їхніх порушень не може впливати на результати діяльності платника податків.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

З огляду на реальний характер господарських операцій, можливі порушення вищезазначеним контрагентом позивача податкової дисципліни та правил здійснення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення позивача, як добросовісного платника податків, права на формування податкового кредиту з ПДВ та отримання бюджетного відшкодування.

Отже, у судовому засіданні встановлено, що господарські операції із придбання ТзОВ "Волинська електротехнічна компанія" комплектуючих до електрообладнання від ТзОВ "ТБК "Професіонал " на загальну суму 1646008 грн., в тому числі ПДВ - 274334,66 грн., фактично відбулися та підтверджені первинними документами.

Виходячи із наданих частиною другою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України повноважень, позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку Луцькою ОДПІ належними та допустимими доказами не доведено правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення від 25.02.2015 року №, відтак останнє є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги ТзОВ "Волинська електротехнічна компанія" підлягають до задоволення.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України, якщо судове рішення увалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Таким чином, з Державного бюджету України на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 487,20 грн., сплачений відповідно до платіжних доручень від 05.03.2015 року №313 та від 10.03.2015 року №328.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 25.02.2015 року №.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська електротехнічна компанія" судові витрати в сумі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 20 квітня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Д. Ковальчук