Справа № 820/425/15
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 р.Справа № 820/425/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бартош Н.С., Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання - Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті справу за апеляційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03 березня 2015 року по справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Стома» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

19 січня 2015 року позивач, Публічне акціонерне товариство «Стома» (далі по тексту - позивач, ПАТ «Стома»), звернулось до суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі по тексту - відповідач, СДПІ з ОВП у м. Харкові ), у якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення форми «В1» від 15.01.2015 року №, яким йому зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ за жовтень в розмірі 6417 грн. та нараховано штрафні санкції в розмірі 3208,50 грн. (а.с. 6).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про хибність висновків податкового органу про порушення підприємством податкового законодавства, викладених в акті перевірки від 30.12.2014 року №392/28-09-47-08/00481318, яким не підтверджено взаємовідносини з контрагентом - постачальником ТОВ «БЕСТІНБУД» (). Зазначає про наявність первинної документації, що підтверджує факт взаємовідносин із вищезазначеним контрагентом, у т.ч. договір поставки, видаткова накладна, платіжне доручення, товарно-транспортна накладна, податкова накладна, використання придбаного товару у власній господарській діяльності, у зв'язку з чим він мав встановлене законом право на формування на їх підставі суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 03 березня 2015 року позовні вимоги підприємства задоволені в повному обсязі.

Скасовано податкове повідомлення - рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 15.01.2015 року №.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Стома» витрати зі сплати судового збору у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Судове рішення вмотивоване тим, що суми бюджетного відшкодування сформовано позивачем за господарською операцією, фактичне виконання якої підтверджено письмовими доказами. Документи підприємства, пов'язані із визначенням об'єктів оподаткування, первинні документи тощо оформлені відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - ПК України) і Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Угоди між позивачем та контрагентом - ТОВ «БЕСТІНБУД» укладені відповідно до норм діючого законодавства та свідчать про реальність господарських взаємовідносин.

Крім того, позивач як самостійна юридична особа не може нести податкову відповідальність за дії контрагентів, оскільки це порушує конституційний принцип, за яким юридична відповідальність має індивідуальний характер.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати зазначену постанову та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Заявник вважає, що судом першої інстанції проігноровано встановлений під час документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Стома» факт порушення позивачем вимог чинного податкового законодавства в частині формування у жовтні 2014 року суми бюджетного відшкодування за наслідками договірних відносин з ТОВ «Бестінбуд», у зв'язку з тим, що ДПІ у Деснянському районі м. Києва декларації ТОВ «Бестінбуд» з податку на додану вартість присвоєно статус «не визнано, як податкова декларація», оскільки до податкової декларації за серпень 2014 року не надано реєстру отриманих та виданих податкових накладних, про що ТОВ «Бестінбуд» було повідомлено листом від 29.09.2014 року №9870/10/26-52-18-04-22 .

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга, відповідно до положень ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ПАТ «Стома» зареєстровано Виконавчим комітетом Харківської міської ради 29.12.1993 року, що підтверджується копією Довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 24.12.2012 року серія АА №745883, перебуває на податковому обліку в СДПІ з ОВП у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів, є платником податку на додану вартість, має діючу з 06.11.2012 року ліцензію на виробництво лікарських засобів серія АВ № 598043 (а.с.38-45).

В грудні 2014 року СДПІ з ОВП у м. Харкові проведена документальна позапланова виїзна перевірка законності декларування ПАТ «Стома» від'ємного значення з податку на додану вартість різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за вересень - жовтень 2014 року та достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2014 року на рахунок платника у банку.

За результатами перевірки складений акт від 30.12.2014 року №392/28-09-47-08/00481318 (а.с.7-14), яким встановлено порушення п.198.3 ст198, п.200.1, 200.4 ст.200 Податкового кодексу України, в зв'язку з чим податковим органом зроблений висновок про завищення ПАТ «Стома» від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за вересень 2014 року у розмірі 6416 грн., що призвело до завищення заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ за жовтень 2014 року на суму 6417грн.

Вказаних висновків, з посиланням на нереальність господарських операцій з ТОВ «Бестінбуд», відповідач дійшов з урахуванням інформації, отриманої з АС «Податковий блок» щодо наявності розбіжностей між податковими зобов'язаннями ТОВ «Бестінбуд» та податковим кредитом ПАТ «Стома», що виникли у зв'язку з присвоєнням ДПІ у Деснянському районі м. Києва податком деклараціям ТОВ «Бестінбуд» статусу «не визнано, як податкові декларації» через ненадання ТОВ «Бестінбуд» у складі податкової декларації за серпень 2014 року реєстру отриманих та виданих податкових накладних. Отже, податковим органом зазначено про неправомірність включення позивачем до складу податкового кредиту за вересень 2014 року по взаємовідносинам з ТОВ «Бестінбуд» суму податкового кредиту з ПДВ в розміру 6416,67грн., та до складу бюджетного відшкодування за жовтень 2014 року ПДВ в сумі 6416,67грн.

15.01.2015 року на підставі акту перевірки СДПІ з ОВП у м. Харкові винесено податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (в т.ч. заявленого на рахунок платника у банку) з ПДВ в розмірі 6417 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 3208,50 грн. ( а.с.6).

Не погодившись з податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт реального придбання товарів та безпосередній зв'язок оплати цих товарів з господарською діяльністю позивача доведено наявними у матеріалах справи первинними документами - податковою накладною, видатковою накладною, платіжним дорученням, оплата товарів проведена у повному обсязі. Угода, укладена між позивачем та ТОВ «Бестінбуд» мала реальний характер.

Погоджуючись із висновками суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що умовами реалізації права платника на формування сум податкового кредиту та бюджетного відшкодування, є, зокрема, фактичне придбання товарів, робіт (послуг) з наміром одержати економічний ефект від їх використання у господарській діяльності та підтвердження факту сплати ПДВ необхідними документами, оформленими з дотриманням вимог чинного законодавства.

Податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, за винятком податкової накладної, складанням яких мають опосередковуватись ті чи інші господарські операції. Однак, критерієм зменшення бази оподаткування податку на додану вартість та формування податкового кредиту є можливість, на підставі наявних документів, зробити беззаперечний висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання доходу.

Відтак, на підтвердження реальності виконання договору про поставку товару позивач повинен надати суду, зокрема, документи що свідчать про фактичне використання отриманих товарів у власній господарській діяльності.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що позивач ПАТ «Стома» має всі необхідні первинні документи, які підтверджують факт реальності здійснених господарських операцій з вищезазначеним контрагентом - ТОВ «Бестінбуд», а саме, договір купівлі-продажу товару, видаткову накладну, товарно-транспортну накладну, платіжне доручення на безготівковий розрахунок за отримані товари, податкову накладну, копії яких були долучені позивачем до матеріалів.

Судом встановлено, що 29.07.2014 року між ПАТ «Стома» (Покупець) та ТОВ «Бестінбуд» (Постачальник) укладено договір поставки №538, за умовами якого Постачальник зобов'язується передати Покупцю фторкаучук СКФ-26 (країна - виробник товару - Росія) згідно з видатково-прибутковими накладними на кожну партію Товару, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити Товар. Пунктами 6.1 та 6.2 зазначеного договору визначено умови поставки товару, а саме: постачальник здійснює постачання чергової партії товару на умовах FCA склад Постачальника (відповідно до міжнародних правил щодо тлумачення терміну «Інкотерм» в редакції 2010 року), протягом 5 календарних днів з моменту здійснення попередньої оплати. Транспортування товару забезпечується покупцем (а.с.17).

На виконання умов договору в серпні 2014 року ПАТ «Стома» прийняло від постачальника товар - фторкаучук. Факт реальності поставки товару за цим договором документально підтверджується видатковою накладною від 13.08.2014 року №РН-0813/01 на загальну суму 38500,00 грн., у тому числі ПДВ - 6416,67 грн (а.с.19).

За поставлені товари позивачем ПАТ «Стома» сплачено ТОВ «Бестінбуд» на розрахунковий рахунок кошти в загальній сумі 38500,00 грн., в тому числі ПДВ - 6416,67грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 14.08.2014 року №2629 (а.с.21).

Реальність здійснення господарської операції підтверджується, також, отриманою від контрагента податковою накладною від 13.08.2014 року №19 на загальну суму 38500,00 грн., в тому числі ПДВ - 6416,67грн. (а.с.18).

На підтвердження факту отримання товарів, позивачем надана товарно - транспортна накладна від 15.08.2014 року №853/1 (а.с.20), з якої вбачається, що товар був самостійно вивезений позивачем автомобілем ЗАЗ «Ланос» реєстраційний номер АХ9663АТ, що зареєстрований за ПАТ «Стома» (а.с.50), зі складу ТОВ «Бестінбуд» на адресу приміщення позивача - м. Харків, вул. Ньютона, буд.3, яке згідно з договором купівлі - продажу від 29.06.1993 року №7-6317 знаходиться на праві власності у ПАТ «Стома» (а.с.54).

До матеріалів справи позивачем надано докази оприбуткування придбаного товару у бухгалтерському обліку - видатковий ордер від 15.08.2014 року №974 (а.с.32), лімітна картка (а.с.49) щодо переміщення придбаного товару на склад ПАТ «Стома», та використання його у виробництві медичних і стоматологічних інструментів і матеріалів, що підтверджує фактичне здійснення фінансово-господарських відносин між позивачем та постачальником ТОВ «Бестінбуд».

Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено позивачем до складу податкового кредиту у податковій декларації з ПДВ за вересень 2014 року, а в подальшому, до суми бюджетного відшкодування у податковій декларації з ПДВ за жовтень 2014 року (а.с. 15, 55-59).

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що пунктом 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Порядок ведення бухгалтерського обліку та звітності для суб'єктів господарювання регламентований Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Згідно з ч.2 ст.3 зазначеного Закону бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 (далі за текстом - Положення №88), відповідно до якого первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлені вимоги до первинних документів, відповідно до яких підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарських операцій, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 198.3. ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Виходячи з вимог пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

У відповідності до п. 198.2. ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У відповідності до п. 200.1. ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п.200.4 ст.200 ПК України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з п.198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Вимоги щодо оформлення податкової накладної передбачено п.201.1 ст. 201 ПК України, відповідно до якої платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Як передбачено пунктами 201.6., 201.8., п.201.10. ст.201 ПК України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При цьому, колегія суддів зазначає, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Аналіз чинного податкового законодавства вказує на те, що законодавець не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків (позивача) і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Однак, податковим органом в ході перевірки не виявлено порушень саме в діях позивача при формуванні податкового кредиту в податкових деклараціях з ПДВ без наявності податкових накладних. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що позивач та його контрагент належним чином оформили договірні правовідносини та на виконання вимог податкового законодавства оформили первинні документи бухгалтерської та податкової звітності, розбіжностей між задекларованими сумами податкових зобов'язань та податкового кредиту у поданій за цей період контрагентом позивача податковій звітності з ПДВ відповідно до розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів перевіркою не встановлено.

На час укладання та виконання зазначеного вище договору ПАТ «Стома» та його контрагент ТОВ «Бестінбуд» були зареєстровані як юридичні особи (а.с.39-40, 46-48) та є платниками податку на додану вартість.

До матеріалів справи апелянтом не надано доказів встановлення факту фіктивності контрагента позивача та позбавлення ТОВ «Бестінбуд» правоздатності за рішенням суду, прийнятого в порядку ст. 551 ГК України (реєстрація та діяльність суб'єкта господарювання без відома засновника, реєстрація на підроблені, втрачені документи або реєстрація на осіб, які не мали наміру здійснювати фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження, реєстрація/перереєстрація підприємства на підставних осіб).

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, з посиланням на інформацію з АС «Податковий блок» щодо наявності розбіжностей між податковими зобов'язаннями ТОВ «Бестінбуд» та податковим кредитом ПАТ «Стома», що виникли у зв'язку з присвоєнням ДПІ у Деснянському районі м. Києва податком деклараціям ТОВ «Бестінбуд» статусу «не визнано як податкові декларації» через ненадання ТОВ «Бестінбуд» у складі податкової декларації за серпень 2014 року реєстру отриманих та виданих податкових накладних, колегія суддів не бере до уваги, оскільки пунктом 11 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України встановлено, що реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить:

понад 1 мільйон гривень - з 1 січня 2011 року;

понад 500 тисяч гривень - з 1 квітня 2011 року;

понад 100 тисяч гривень - з 1 липня 2011 року;

понад 10 тисяч гривень - з 1 січня 2012 року.

До платників податку, для яких на дату виписки накладної цим підрозділом не запроваджено обов'язковість реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, не застосовуються норми абзаців восьмого і дев'ятого пункту 201.10 статті 201 цього Кодексу.

З 1 лютого 2015 року реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, виписані за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній / розрахунку коригування.

За таких умов, враховуючи дату виписки податкової накладної - 13.08.2014 року, суму ПДВ за операцією - 6417 грн., від ТОВ «Бестінбуд» не вимагалась обов'язкова реєстрація податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Крім того, чинне станом на час виникнення спірних правовідносин законодавство не покладає на платника податків обов'язку перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства перед тим, як відносити відповідні суми ПДВ до податкового кредиту та заявляти відповідні суми до бюджетного відшкодування, чи формувати валові витрати.

Як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 20.07. 2010 року № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби», «якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту».

Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.

Відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 03 березня 2015 року прийнята у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

В порядку, визначеному ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Керуючись ст. 41 ч. 1, 160, 167, 195, 196, 198 ч. 1 п. 1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03 березня 2015 року - без змін.

Ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис) Л.В. Мельнікова

Судді (підпис) Н.С. Бартош

(підпис) Л.О. Донець

Повний текст ухвали виготовлений і підписаний 17 квітня 2015 року.