Справа № 626/237/15-а
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2015-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2015 р.Справа № 626/237/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Тацій Л.В. , Подобайло З.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Красноградського районного суду Харківської області від 20.02.2015р. по справі № 626/237/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Красноградському районі Харківської області

про поновлення порушеного права та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Красноградського районного суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Красноградському районі Харківської області, в якому просить поновити йому порушене право та зобов'язати УПФУ в Красноградському районі Харківської області призначити йому пенсію за вислугою років, зарахувавши період його роботи за сумісництвом лікарем-терапевтом загально-лікарського штату в комунальному клінічному лікувально-профілактичному закладі охорони здоров'я «Обласна травматологічна лікарня».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він взятий на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, проживав та працював в м. Донецьк лікарем-терапевтом. 04.11.2014 року він звернувся до УПФУ в Красноградському районі Харківської області з заявою про призначення йому пенсії за вислугою років. Рішенням № 241 від 18.12.2014 року йому було відмовлено в призначенні пенсії з тих підстав, що п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено призначення пенсії за вислугою років працівникам охорони здоров'я, що дає право на призначення даного виду пенсії не менше 25 років, а його стаж роботи на посаді лікаря складає ніби то 23 роки 6 місяців, тобто комісією безпідставно не було зараховано трудового стужу за вислугу років, а саме період його роботи в комунальному клінічному лікувально-профілактичному закладі охорони здоров'я «Обласна травматологічна лікарня», де він працював за сумісництвом на 0,5 ставки на посаді лікаря-терапевта загально-лікарського штату з 29 травня 1996 року по 1 квітня 1998 року.

Позивач також зазначає, що на його заяву від 15.01.2015 року про перегляд рішення № 241 від 18.12.2014 року йому надійшла відповідь про те, що право на пенсію за вислугу років визначається по займаній посаді за основним місцем роботи. Зарахування періодів роботи за сумісництвом на посадах, передбачених Постановою № 909 від 04.11.1993 року до спеціального стажу законодавством не передбачено.

Постановою Красноградського районного суду Харківської області від 20.02.2015 року, прийнятою в порядку скороченого провадження, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Красноградському районі Харківської області про поновлення порушеного права та зобов'язання вчинити певні дії про призначиння йому пенсії за вислугою років.

ОСОБА_1, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Красноградського районного суду Харківської області від 20.02.2015 та прийняти нову постанову суду. Зазначає, що оскаржувана постанова не обґрунтовується нормативними актами, які передбачають заборону зарахування періодів роботи за сумісництвом на посадах, передбачених постановою №909 від 04.11.1993р., до спеціального стажу.

Виходячи з приписів п. 3 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними матеріалами у справі.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 195 КАС України справа розглядається в межах апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними, а тому не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач працював в ТОВ «Япитек констракшен индастри енд трейд лтд» на посаді лікаря з 13.06.1996 року по 15.02.1999 року і це було його основним місцем роботи (а.с. 14). ТОВ «Япитек констракшен индастри енд трейд лтд» не відноситься до закладів охорони здоров'я, робота в яких дає право на зарахування спеціального стажу у відповідності до Постанови КМУ № 909 від 04.11.1993 року.

З витягів з наказів Комунального клінічного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я «Обласна травматологічна лікарня» від 28.05.1996 року, 30.03.1998 року та довідки Комунального клінічного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я «Обласна травматологічна лікарня» № 2434/136 від 04.11.2014 року вбачається, що позивач з 30.05.1996 року почав працювати на 0,5 ставки за сумісництвом лікарем-терапевтом консультативної поліклініки та з 01.04.1998 року звільнений на підставі ст. 38 КЗпП за власним бажанням. Записи в трудовій книжці щодо роботи за сумісництвом відсутні (а.с. 11-12).

Положеннями ст. ст. 51, 55 п. «е» Закону України "Про пенсійне забезпечення", Переліку затвердженого Кабінетом Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 із змінами внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2002 року №1436 встановлено, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятим на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України незалежно від віку. Робота за сумісництвом, не є основною роботою, тим більш коли така робота виконується не повний робочий день. Відповідно вирішуючи питання щодо зарахування спеціального необхідно виходити з того, чи була певна робота для особи основною, чи був він на ній зайнятий повний робочий день. До основного документу, що підтверджує стаж роботи трудової книжки, робота за сумісництвом позивача не записана.

Позивач працював на 0,5 ставки за сумісництвом лікарем-терапевтом консультативної поліклініки.

Приймаючи до уваги вищевикладене, робота позивача за сумісництвом не зараховується до спеціального стажу.

Враховуючи, що інший спеціальний стаж роботи позивача складає у сукупності менше 25 років, позив судом першої інстанції не задоволено правомірно.

Колегія суддів зазначає, що посилання судом першої інстанції на п. 1 роз'яснень Міністерства соціального забезпечення України № 21 від 31.08.1992 року дійсно є неправомірним, оскільки роз'яснення не є нормативним актом, проте це не змінює правомірну оцінку судом першої інстанції положень ст.. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову та зазначає, що доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність висновків суду. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Красноградського районного суду Харківської області від 20.02.2015р. по справі № 626/237/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Подобайло З.Г.