Справа № 822/2907/14
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2015р. м. Київ К/800/49858/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

Суддів: Вербицької О.В., Муравйова О.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеравто СТ»

на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2014 року

по справі №822/2907/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеравто СТ» (надалі - ТОВ «Інтеравто СТ»)

до Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області (надалі - ГУ Міндоходів у Хмельницькій області)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом, в якому поставлено питання про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ Міндоходів у Хмельницькій області від 21.03.2014р. №000028/22-01-22-04 та №000029/22-01-22-04.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.07.2014р. позовні вимоги задоволено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02.09.2014р. рішення суду першої інстанції скасовано та прийняте нове, яким у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з висновками суду апеляційної інстанції, позивач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ГУ Міндоходів у Хмельницькій області зазначає, що рішення суду другої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судом апеляційної інстанції надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, податковим органом було проведено невиїзну документальну перевірку стану дотримання ТОВ «Інтеравто СТ» законодавства України з питань державної митної справи при митному оформленні товарів за митною декларацією №400050000/2012/020201, за результатами якої складено акт №Н/0008/4/22-01-22-04/ від 07.03.2014р.

Проведеною перевіркою, на думку податкового органу, виявлено порушення позивачем ст.52 Митного кодексу України в частині достовірності визначення митної вартості товарів, оформлених за митною декларацією №400050000/2012/020201, що призвело до заниження ввізного мита в розмірі 1356,73грн., а також суми податку на додану вартість в розмірі 2984,80грн.

На підставі зазначеного акту відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 21.03.2014р. №000028/22-01-22-04, згідно з яким визначено суму податкового зобов'язання з ввізного мита в розмірі 1695,91 грн., з яких 1356,73 грн. основного платежу та 339,18грн. штрафних санкцій, №000029/22-01-22-04, згідно з яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 3731,00грн., з яких 2984,80 грн. основного платежу та 746,20 грн. штрафних санкцій.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції цілком вірно та обґрунтовано виходив з наступного.

Митні органи є контролюючими щодо мита, акцизного податку, податку на додану вартість, інших податків, які відповідно до податкового законодавства справляються у разі ввезення (пересилання) товарів і предметів на митну територію України або територію спеціальної митної зони або вивезення (пересилання) товарів і предметів з митної території України або території спеціальної митної зони (пп.41.1.2 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України).

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 352 Митного кодексу України посадові особи органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.

Судами також встановлено та підтверджується матеріалами справи, позивачем імпортовано товар, оформлений митною декларацією №400050000/2012/020201 від 17.12.2012р., на підставі зовнішньоекономічного договору (контракту) №479/12 від 06.12.2012р., укладеного з компанією-продавцем UAB «LITFRA» (Taurage. Misko g.10-28. Литва).

Відповідно до графи 31 митної декларації позивачем задекларовано вантажний автомобіль марки Renault Kangoo, номер кузова VF1FW1АВ541104314.

При митному оформленні товару позивачем подано до Хмельницької митниці товаросупровідні документи, в тому числі фактуру LITF № 000716 від 06.12.2012р., виписану від імені фірми UAB «LITFRA» (Taurage. Misko g.10-28. Литва), відповідно до якої фактурна вартість товару становить 3 000 Євро (у перерахунку за офіційним курсом НБУ на день митного оформлення - 31 366,93 грн.).

В графі 20 митної декларації ТОВ «Інтеравто СТ» задекларовано, що поставку товару здійснено на умовах СІР PL Pulawy згідно з INKOTERMS (редакція 2010).

При митному оформленні товару його митну вартість визначено по шостому методу відповідно до вимог ст. 64 Митного кодексу України та згідно графи 45 митної декларації як базу для оподаткування товару задекларовано на рівні 32 307,94 грн.

Відповідно до п.3, п.6 ч.1 ст.565 Митного кодексу України відповідно до міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, органами доходів і зборів України спільно з органами доходів і зборів суміжних держав може здійснюватися: проведення спільних заходів, спрямованих на запобігання, виявлення і припинення контрабанди та порушень митних правил; обмін інформацією, у тому числі з використанням інформаційних технологій та систем.

Згідно з матеріалами, наданими митним органом Литовської республіки, товар реалізовано відповідно до рахунку-фактури LITF №000716 від 06.12.2012р. та експортовано з митної території Литовської республіки згідно з експертною декларацією від 06.03.2013р. №12LTLG3000ЕК0296С6, відповідно до яких фактурна вартість товару становить 13700 литовських літів (у перерахунку за офіційним курсом НБУ на день митного оформлення - 41485,85 грн.). Умови поставки товару згідно з INKOTERMS зазначено як EXW TAURAGE.

Отже, з урахуванням матеріалів, наданих митним органом Литовської Республіки на підтвердження вартості товару, оформленого за митною декларацією №400050000/2012/020201 від 17.12.2012р., суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про заниження позивачем митної вартості, наслідком чого стало заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість та з ввізного мита.

Судом апеляційної інстанції вірно не взято до уваги долучену до матеріалів справи постанову апеляційного суду Хмельницької області від 01.07.2014р. у справі №686/6746/14-п, відповідно до якої закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 і відсутністю в його діях ознак порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст. 483 Митного кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України вирок суду в кримінальній справі або постанова іу у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене: воно цією особою.

При цьому необхідно враховувати, що вказана норма поширюється лише на особу, щодо якої постановлено відповідний вирок або прийнято постанову. Тому обов'язковими є лише обставини щодо безпосередньо цієї особи (засудженого (виправданого) або притягнутого (не притягнутого) до адміністративної відповідальності), а не щодо інших осіб. Не можна вважати обов'язковими обставини щодо діяння фізичної особи, встановлені під час розгляду справи про її адміністративний проступок, при оцінці правомірності поведінки юридичної особи, працівником (представником) якої була ця фізична особа, якщо йдеться про відповідальність за порушення юридичною особою законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами.

Отже, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про правомірність прийняття податковим органом спірних податкових повідомлень-рішень.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків суду.

За таких обставин, судом апеляційної інстанції, виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеравто СТ» - залишити без задоволення.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.В.Вербицька

___________________ О.В.Муравйов