Справа № 805/329/15-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2015 р. Справа № 805/329/15-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів під головуванням судді Бабаш Г.П., суддів Лазарєва В.В., Тарасенка І.М. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Новогродівського міського управління юстиції Донецької області, Державної реєстраційної служби України, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Сидорчук А.В. про визнання дій щодо відмови у проведенні державної реєстрації права власності на нерухоме майно протиправними, визнання протиправним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 02.02.2013 року №17631482, зобов'язання прийняти рішення про державну реєстрацію прав власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Реєстраційної служби Новогродівського міського управління юстиції Донецької області (відповідач 1) про визнання дій щодо відмови у проведенні державної реєстрації права власності на нерухоме майно протиправними, визнання протиправним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 02.02.2013 року №17631482, зобов'язання прийняти рішення про державну реєстрацію прав власності.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18.02.2015 року до участі у справі в якості відповідачів залучено Державну реєстраційну службу України (відповідач 2) та Державного реєстратора прав на нерухоме майно Сидорчук А.В. (відповідач 3).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28.11.2014 року він звернувся до Реєстраційної служби Новогродівського міського управління юстиції Донецької області із заявою про реєстрацію права власності на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_2. Рішенням державного реєстратору прав на нерухоме майно Сидорчук А.В. Державної реєстраційної служби України від 02.12.2014 року №17631482 йому відмовлено у державній реєстрації права власності на зазначений житловий будинок. Вважає спірне рішення про відмову в державній реєстрації права власності на нерухоме майно протиправним, оскільки рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 12.06.2014 року за ним визнано право власності на житловий будинок площею 21,9 кв.м. з господарськими спорудами по АДРЕСА_2. З урахуванням зазначеного, просить визнати дії державного реєстратора щодо відмови у проведенні державної реєстрації права власності на нерухоме майно протиправними, визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 02.02.2013 року №17631482, зобов'язати державного реєстратора прийняти рішення про державну реєстрацію права власності.

Відповідачі 1, 3 не погоджуються з позовними вимогами позивача, в матеріалах справи наявні заперечення проти адміністративного позову, в яких відповідачі зазначають, що згідно мотивувальної частини рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 02.06.2014 року за позивачем саме у відповідності до ст. 331 Цивільного кодексу України визнано право власності на новостворене нерухоме майно. Таким чином, за позивачем визнано право власності на самочинно збудоване нерухоме майно (після 1992 року), яке не прийнято в експлуатацію відповідно до п.10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 13.04.2011 року №461. Вважають, що якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. З огляду на зазначене, вважають, що спірне в даній справі рішення прийнято обґрунтовано та на підставі вимог діючого законодавства. Просять відмовити у задоволені позовних вимог.

Відповідачем 2 до суду надано заперечення проти адміністративного позову, в яких останній посилається на те, що спірне рішення прийнято Державним реєстратором прав на нерухоме майно Сидорчук А.В., Укрдержреєстр не приймає рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та не може втручатись у відповідну діяльність державного реєстратора. Крім того, вважає, що державний реєстратор не здійснює повторного розгляду заяви, оскільки законодавством не передбачений повторний розгляд тієї самої заяви, щодо якої державним реєстратором прийнято відповідне рішення. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивачем та представником відповідача 2 до суду надано письмові заяви про здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідачі 1, 3, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились.

Таким чином, керуючись ч.6 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановлено наступне.

28.01.1993 року між позивачем (обдарований) та ОСОБА_3 (дарувальник) укладено договір дарування, за яким дарувальник подарував, а обдарований прийняв в дарунок житловий будинок жилою площею 21,9 кв.м. з надвірними прибудовами.

02.02.1993 року зазначений договір дарування був посвідчений Селидівським інвентаризаційним технічним бюро із зазначенням адреси знаходження житлового будинку: АДРЕСА_1. У зв'язку із допущенням помилки номер будинку виправлено на «33» (а.с. 19).

За заявою позивача 19.03.2014 року рішенням виконавчого комітету Новогродівської міської ради №52 присвоєно поштову адресу АДРЕСА_2 житловому будинку ОСОБА_1 з житловою площею 21,9 кв.м. з надвірними будівлями, який належить йому на підставі договору дарування від 28.01.1993 року (а.с. 24).

У зв'язку з допущенням помилки при посвідченні договору дарування від 28.01.1993 року, позивач 07.04.2014 року звернувся до виконавчого комітету Новогродівської міської ради із заявою про внесення змін до зазначеного договору дарування.

Рішенням виконавчого комітету Новогродівської міської ради від 11.04.2014 року №02-23/680-04-1 позивачу зазначено, що у зв'язку з тим, що дарувальниця ОСОБА_3 померла 07.02.2011 року, вчинити будь-яку нотаріальну дію, пов'язану з виправленням помилки, допущеної при посвідченні договору дарування від 28.01.1993 року на даний час не можливо. Також позивачу роз'яснено, що з метою упорядкування правовстановлюючих документів на зазначене нерухоме майно йому необхідно звернутись до Новогродівського міського суду із відповідною позовною заявою (а.с. 26).

Рішенням Новогродівського міського суду від 12.06.2014 року по справі №239/397/14-ц позовні вимоги ОСОБА_1 до Новогродівської міської ради про визнання права власності на будинок задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на будинок житловою площею 21,9 кв.м., з господарськими спорудами по АДРЕСА_2. Рішення суду набрало законної сили 23.06.2014 року.

28.11.2014 року позивач звернувся до Реєстраційної служби Новогродівського міського управління юстиції із заявою про реєстрацію права власності на вищезазначений житловий будинок. Рішенням державного реєстратору прав на нерухоме майно Сидорчук А.В. Державної реєстраційної служби України від 02.12.2014 року №17631482 позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на зазначений житловий будинок у зв'язку з тим, що нерухоме майно (житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_2) не прийнято в експлуатацію у відповідності до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки рішенням Новогродівського міського суду від 12.06.2014 року по справі №239/397/14-ц за заявником визнано право власності на самочинно збудоване нерухоме майно (після 1992 року).

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначаються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 (із змінами та доповненнями).

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначаються Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 р. № 703.

Так, у відповідності до ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідач є органом, що проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Згідно із ч. 1 ст. 15 вказаного Закону державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ч. 2 ст. 15 Закону).

У відповідності до ч. 1 ст. 24 Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

За приписами частини 4 цієї статті відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Як вбачається з оскаржуваного позивачем рішення відповідач відмовив у державній реєстрації прав у зв'язку з тим, що рішенням суду за заявником визнано право власності на самочинно збудоване нерухоме майно (після 1992 року), яке не прийнято в експлуатацію. При цьому відповідач посилається на п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, згідно якого у разі, коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію.

Дійсно, відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 «Про Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» встановлено основні вимоги та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів незалежно від джерел фінансування їх будівництва.

Зокрема пунктом 10 Порядку визначено, що у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком.

Проте рішення Новогродівського міського суду від 12.06.2014 року не містить висновку щодо самочинного будівництва об'єкту нерухомості, який бажає зареєструвати позивач.

Крім того, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та жітлово-комунального господарства № 95 вид 19.03.2013 року затверджено Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж.

Згідно п. 3.1. цього Порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Як вбачається з картки прийому документів, для реєстрації права власності позивачем серед іншого наданий технічний паспорт від 27.10.2014 року АЕ №003188, який в даному випадку є належним документом для здійснення державної реєстрації права власності.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

У відповідності до ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора.

Стосовно вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій щодо відмови у проведенні державної реєстрації права власності на нерухоме майно суд вважає їх необґрунтованими з огляду на те, що дії самі по собі не створюють певних правових наслідків, внаслідок чого у цій частині має місце неправильно обраний спосіб судового захисту. Правові наслідки створює рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Сидорчук А.В. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 02.02.2013 року №17631482, яке є правовим актом індивідуальної дії, правомірно заявлене позивачем у складі позовних вимог та визнане судом таким, що підлягає скасуванню.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАСУ судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись, ст.ст. 2, 8-11, 17, 69-71, 86, 94, 158-163, 185-186, 254, КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Новогродівського міського управління юстиції Донецької області, Державної реєстраційної служби України, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Сидорчук А.В. про визнання дій щодо відмови у проведенні державної реєстрації права власності на нерухоме майно протиправними, визнання протиправним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 02.02.2013 року №17631482, зобов'язання прийняти рішення про державну реєстрацію прав власності - задовольнити частково.

Визнання протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Сидорчук А.В. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 02.02.2013 року №17631482.

Зобов'язати Державного реєстратора прав на нерухоме майно Сидорчук А.В. прийняти рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок площею 21,9 кв.м. з господарськими спорудами по АДРЕСА_2 за ОСОБА_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У випадку подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя Бабаш Г.П.

Судді В.В. Лазарєв

І.М. Тарасенко