Справа № 2а-0870/2001/11
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2011-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2011 року 10 год. 49 хв. Справа № 2а-0870/2001/11

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лазаренка М.С.

при секретарі Ширшові А.А.

за участю представників

від позивача: Помазанова Н.В.

від відповідача: Радова С.О.

від прокуратури: не з'явились

розглянув в відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «МК Груп»

до: Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя

про скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МК Груп» звернулося з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя про скасування податкових повідомлень-рішень від 08.09.2010 року №/0 та від 12.11.2010 року №/1, від 08.09.2010 року №/0, від 12.12.2010 року №/1.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено наступне.

В період з 09 липня 2010 року по 16 серпня 2010 року Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Запоріжжя була проведена планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю «МК Груп» (далі за текстом - ТОВ «МК Груп») вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 16.10.2007р. по 31.03.2010р., за результатами якої складений Акт про результати планової виїзної перевірки ТОВ «МК Груп» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства від 20.08.2010р. №1969/23/35500202 (далі - Акт перевірки), на підставі висновків якого складені податкові повідомлення рішення від 08 вересня 2010 року № /0, та від 08 вересня 2010 року №/0.

20.09.2010р. на ім'я начальника Ленінської ДПІ в м. Запоріжжі ТОВ «МК Груп» була направлена скарга. Згідно листа Ленінської ДПІ в м. Запоріжжі строк розгляду скарги продовжений до 18 листопада 2010 року. Рішення Ленінської ДПІ про результати розгляду первинної скарги від 10.11.2010р. вих. № 18753/10/25-47 отримано позивачем 15.11.2010р.

За результатами розгляду первинної скарги, податкове повідомлення - рішення № /0 від 08.09.2010 року, та податкове повідомлення рішення від 08.09.2010 року № /0 залишені без змін, а скарга - без задоволення.

Податкові повідомлення-рішення № /1 від 12.11.2010р. та № /1 від 12.11.2010р. отримані ТОВ «МК Груп» 12 листопада 2010 року.

Не погоджуючись з рішенням Ленінської ДПІ м. Запоріжжя, 22 листопада 2010 року ТОВ «МК Груп» звернулося з повторною скаргою до ДПА в Запорізькій області. Рішенням від 30 листопада 2010 року, ДПА в Запорізькій області продовжено строк розгляду повторної скарги ТОВ «МК Груп» до 20.01.11р. включно.

15 січня 2011 року, за результатами розгляду повторної скарги, підприємством отримано рішення від 13.01.11 про результати розгляду повторної скарги (№ 143/10/25-020 (282/7/25-020)), відповідно до якого залишено без змін податкові повідомлення - рішення ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя від 08 вересня 2010 року № /0, №/0 та рішення ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя від 10 листопада 2010 року №18753/10/25-47 про результати розгляду первинної скарги (податкові повідомлення-рішення від 12 листопада 2010 року №/1, №/1), а скаргу ТОВ «МК Груп» - без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням, 24.01.2011р. ТОВ «МК Груп» подало повторну скаргу до ДПА України.

Рішення ДПА України про результати розгляду повторної скарги отримано позивачем 21.03.2011р. У даному рішенні ДПА України залишає без змін податкові повідомлення - рішення ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя від 08 вересня 2010 року № /0, №/0 (від 12.11.10 № /1 і № /1) та рішення, прийняте за розглядом повторної скарги, а скаргу - без задоволення.

За результатами документальної невиїзної перевірки ТОВ «МК Груп» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства (акт перевірки від 20.08.2010 № 1969/23/35500202) встановлено, що в ході перевірки були виявлені наступні порушення, що стали підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.

Щодо порушення підприємством вимог пп. 3.1 ст. 3, пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4, пп. 11.3.1 п. 11.3 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від №334/94-ВР від 28.12.1994р. (із змінами та доповненнями) судом встановлено наступне.

Як вбачається з акту перевірки, при перевірці повноти визначення скоригованого валового доходу за перевіряємий період встановлено його заниження на загальну суму 291986,00 грн. (в тому числі по періодам: за 1 квартал 2008 року на суму 44420,00 грн., за півріччя 2009 року на суму 82717,00 грн., за 3 квартали 2009 року на суму 49824,00 грн., за рік 2009 року на суму 291986,00 грн.) внаслідок того, що підприємством не включено до складу валових доходів суми по першій події - відвантаженню брухту та відходів металів на підприємства ВАТ «Запорізький Втормет» та ВАТ «Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь» ім. А.Н. Кузьміна відповідно до вимог пп 3.1 ст. 3, пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4, пп. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від №334/94-ВР від 28.12.1994р. (із змінами та доповненнями).

В акті перевірки зазначено, що ТОВ «МК Груп» у перевіряємому періоді мало взаємовідносини з ВАТ «Запорізький Втормет» відповідно договору від 02.01.2009 року №БП 44-09 на постачання металопродукції.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «МК Груп» не включено до складу валових доходів суму 82 17,06 грн. від реалізації брухту та відходів чорних та кольорових металів по наступним видатковим накладним: №РН-0000193 від 28.05.2009 року на відвантаження брухту чорних металів в кількості 31,826 тн. на загальну суму 41373,67 грн. в тому числі ПДВ 6895, 00 грн.; №РН-0000236 від 10.06.2009 року на відвантаження брухту чорних металів в кількості 48,239 тн. на загальну суму 57886,80 грн., в тому числі ПДВ 9647,80 грн. Вищезазначене встановлено внаслідок співставлення відомостей валових доходів за 2 квартал 2009 року та даних бухгалтерського обліку ТОВ «МК Груп» по контрагенту ВАТ «Запорізький Втормет». У ході перевірки також встановлено, що ТОВ «МК Груп» у вересні 2009 року відвантажено до ВАТ «Запорізький Втормет» брухт чорних металів в кількості 23,956 тн. по видатковій накладній від 14.09.2009 року № РН-0000353 на загальну суму 39471,65 грн. в тому числі ПДВ 6578,61 грн. Ця реалізація підприємством двічі включена до складу валових доходів за 3 квартал 2009 року та задекларована у рядку 01.1 «доходи від продажу товарів» декларації з податку на прибуток за 9 місяців 2009 року в сумі 65786,08 грн.

Також в перевіряємому періоді ТОВ «МК Груп» мало взаємовідносини з ВАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.Н. Кузьміна відповідно до договору від 01.01.2009 року №11086078 на постачання металопродукції. На виконання умов вказаного договору ТОВ «МК Груп» в листопаді 2009 року було відвантажено до ВАТ «Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь» ім. А.Н. Кузьміна брухт чорних металів в кількості 41,35 тн. (видаткова накладна від 30.11.2009 року №РН-0000581) на загальну суму 104102,24 грн., в тому числі ПДВ 17350,37 грн. В грудні 2009 року ТОВ «МК Груп» відвантажено ВАТ «Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь» ім. А.Н. Кузьміна брухт чорних металів в кількості 89,06 тн. (видаткова накладна від 04.12.2009 року №РН-0000636) на загальну суму 186 491,64 грн., в тому числі ПДВ 31 081,94 грн. Вищевказана реалізація брухту та відходів чорних та кольорових металів підприємством не включена до складу валових доходів 4 кварталу 2009 року та не задекларовано у рядку 01.1 «доходи від продажу товарів» декларації з податку на прибуток за рік 2009 року в сумі 242 161,57 грн.

В акті перевірки зазначено, що на всі вище перелічені видаткові накладні по відвантаженню брухту та відходів чорних та кольорових металів на ВАТ «Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь» ім. А.Н. Кузьміна та ВАТ «Запорізький Втормет» підприємством були виписані податкові накладні, які включені до складу податкових зобов'язань з ПДВ відповідних періодів та до реєстрів виданих податкових накладних відповідних звітних періодів.

Враховуючи вищевикладене, ТОВ «МК Груп» в порушення вимог пп. 3.1 ст. 3, пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4, пп. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (із змінами та доповненнями) занижено суми валових доходів на загальну суму 291986,00 грн. (в тому числі за півріччя 2009 року - 82717,00 грн.; за 3 квартали 2009 року - 49824,00 грн.; за 2009 рік - 291986 грн.).

В Акті перевірки стверджується, що до складу валових доходів 4 кварталу 2009 року TOB «МК Груп» повинно було включити суму 5170595,45 гривень, в той час коли за даними відомостей валових доходів в зазначений період по взаємовідносинам з підприємством Відкрите акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.Н. Кузьміна включено суму 4928 433,88 грн.

Різниця, яка виникла у результаті помилки в сумі 242161,57 грн., була включена до складу валових доходів TOB «МК-Груп» своєчасно і в повному обсязі, що підтверджується первинними документами, а саме: видатковими накладними № РН-0000581 від 30.11.2009р. на суму 104102,24 грн. та № РН- 0000636 від 04.12.2009р. на суму 186491,64 грн.

Що стосується рядка 01.1 Декларації з податку на прибуток підприємств 2009 рік всі доходи від реалізації товарів (робіт, послуг) за 4 квартал 2009 року включені до складу валового доходу, в тому числі й видаткові накладні № РН-0000581 та № РН-0000636, згідно вимог підпункту 11.3.1. пункту 11.3. статті 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Пунктом 11.3.1. статті 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» передбачено, що датою збільшення валового доходу вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

- або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу;

- або дата відвантаження товарів.

В даному випадку датою збільшення валового доходу є дата відвантаження товарів.

Згідно вищенаведених видаткових накладних, та податкових накладних № 318 від 30.11.2009р. на суму 104102,24 грн., та № 363 від 04.12.2009р. на суму 186491,64 грн. Товариством в рядок 01.1 декларації з податку на прибуток підприємства за 2009 рік. Однак, в цей рядок вноситься загальна сума валового доходу за весь звітний період, тому відокремити суму 242161,57 грн. не можливо.

У якості доказів правомірності TOB «МК-Груп» надано до суду копію декларації з податку на прибуток підприємства за 2009 рік, копію картки рахунку: ВД: Контрагенти: Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.Н. Кузьміна за 2009 рік, в яких чітко визначені видаткові накладні № № РН-0000581 та № РН-0000636, які були включені до валового доходу. Також, надано копію оборотно - сальдової відомості, з якої вбачається, що по взаємовідносинам з Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.Н. Кузьміна за 2009 рік до валового доходу включено суму, визначену податковою інспекцією під час перевірки 5529570,75 грн.

Тобто, з боку TOB «МК Груп» стосовно правильності включення до складу валових доходів за 4 квартал 2009 року та декларування у рядку 01.1 «доходи від продажу товарів» декларації з податку на прибуток підприємства за 2009 рік суми 242161,57 грн, порушень не має.

Щодо порушення вимог п. 1.32 ст. 1, п. 5.1, пп. 5.2.1, пп. 5.2.10 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5, пп. 8.7.1 п. 8.7 ст. 8, пп. 11.2.1 п. 11.2 ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від №334/94- ВР від 28.12.1994р. (із змінами та доповненнями) і пп. 7.4.1, пп. 7.4.2 п. 7.4 ст. 7 Закону України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (із змінами та доповненнями) судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, перевіркою повноти визначення валових витрат за період з 16.10.2007р. по 31.03.2010р. встановлено завищення їх за 1 квартал 2010 року на 4288924,00 грн. у наслідок придбання металоконструкцій по нікчемній угоді, що є порушенням пп. 1.32 ст. 1, п. 5.1, пп.5.2.1, пп. 5.2.10 п. 5.2, пп. 5.3.19 п. 5.3 ст. 5, пп. 8.7.1 п. 8.7 ст. 8, пп. 11.2.1 п. 11.2 ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від №334/94-ВР від 28.12.1994р (із змінами та доповненнями), п. 2.15 та п. 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995р. за №168/704 (із змінами та доповненнями), п. 1, п. 5 ч.І ст. 203, ч. 1 ст. 207, ст. 208, ст. 215, ст. 216, ст. 228 Цивільного кодексу України.

У перевіряємому періоді ТОВ «МГ Груп» мало взаємовідносини з ТОВ «Бізнес Буд» відповідно до договору купівлі-продажу від 01.12.2009 року №0112/09-01 на придбання металоконструкцій. В акті перевірки зазначено, що на підтвердження факту придбання металоконструкцій у ТОВ «Бізнес Буд» та правомірності віднесення до складу валових витрат відповідних періодів ТОВ «МК Груп» до перевірки були надані видаткові накладні, податкові накладні та договір купівлі-продажу від 01.12.2009 року №0112/09-01: Отримання металоконструкцій ТОВ «МК Груп» документувало по регістрах бухгалтерського обліку згідно отриманих товарних та податкових накладних. У бухгалтерському обліку операції відображені бухгалтерськими проводками: Дт 281 «Товари» Кт 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» на суму 5146708,20 грн. В податковому обліку здійснені операції включені до складу валових витрат та відображені по ряд. 04.1 «придбання товарів (робіт, послуг)» декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2010 року. - 4288923, 50 грн., що підтверджується відомостями податкового обліку валових витрат за 1 квартал 2010 року. Під час проведення перевірки фахівцями ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя використано акт планової невиїзної документальної перевірки ТОВ «Бізнес Строй» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.03.2008 року по 30.04.2010 року від 18.06.2010 року №80/23-5/33836740 та інформацію УПМ ДПА в Запорізькій області щодо надання гр. ОСОБА_3 (засновник, директор та головний бухгалтер ТОВ «Бізнес Строй») пояснення про непричетність до здійснення фінансово-господарської діяльності ТОВ «Бізнес-Строй», відсутність у ТОВ «Бізнес-Строй» основних засобів та будь-якої інформації про наявні: складські приміщення, автомобільний транспорт, устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства. До ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя за період з 1 кварталу 2008 року по 1 квартал 2010 року ТОВ «Бізнес-Строй» не надавалися звіти форми «1ДФ». За результатами автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту по ТОВ «Бізнес Строй» встановлена розбіжність між сумами задекларованими підприємцями покупцями, причиною є не декларування податкових зобов'язань та податкового кредиту ТОВ «Бізнес Строй». В акті перевірки вчинено запис про те, що з вищезазначених фактів вбачається, що фінансово-господарська діяльність ТОВ «Бізнес- Строй» здійснюється поза межами правового поля, що у свою чергу свідчить про не набуття належним чином цивільної право-дієздатності ТОВ «Бізнес-Строй», фінансово-господарські взаємовідносини між ТОВ «Бізнес-Строй» та контрагентами є такими, що вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовились цими причинами (ст. 234 Цивільного кодексу України). Враховуючи результати перевірки ТОВ «Бізнес Строй», проведеної ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя, операції проведені в бухгалтерському та податковому обліку ТОВ «МК Груп» по видатковим накладним на придбання на загальну суму 5146708,20 грн., в тому числі ПДВ 857784,70 грн. є такими, що не підтверджені товарами, прийняті до бухгалтерського та податкового обліку всупереч законодавчим та нормативним актам та не пов'язані з господарською діяльністю підприємства, чим порушено пп. 1.32 ст. 1, п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9, п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (із змінами та доповненнями), пп. 1.2 п. 1, пп. 2.1, п. 2.4, п. 2.15 та п. 2.16 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704 із змінами та доповненнями) та пп. 7.4.1, пп. 7.4.2 п. 7.4 ст. 7 Закону України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (із змінами та доповненнями).

Таким чином, операції не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів.

Зазначені висновки відповідача щодо нікчемності зазначених правочинів суд вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам та не ґрунтуються на чинному законодавстві з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Це означає, що правочин є нікчемним, якщо це прямо обумовлено в Законі.

Стаття 204 ЦК України встановлює презумпцію правомірності цивільних правочинів, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлено законом або якщо правочин не визнано судом недійсним. Зі змісту цієї норми випливає, що підстави недійсності правочинів можуть бути передбачені виключно законами. Правочин може бути визнано недійсним тільки на підставі і за наслідками, передбаченими законом. Зокрема, правочин не може бути визнаний недійсним через його порушення однією зі сторін, яким би істотним воно не було (натомість, це може бути підставою для односторонньої відмови від правочину чи одностороннього розірвання договору).

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України, загальною підставою недійсності правочину є недотримання в момент укладення правочину вимог частин 1-3, 5 і 6 ст.203 ЦК України (яка встановлює умови дійсності правочинів), тобто укладення правочину:

ч. 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства;

ч. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

ч. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

ч. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків.

Спеціальні підстави (статті 218-235 ЦК України) конкретизують застосування загальних умов, встановлюючи особливості порядку визнання правочину недійсним.

Згідно статті 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно з частиною другою цієї статті правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Відобразивши в акті перевірки певні фактичні дані, не можна довести нікчемність правочину.

Окрім того, як зазначив Пленум Верховного Суду України у п.5 Постанови від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», у разі оспорювання стороною правочину факту його нікчемності, такий правочин може визнаватися таким у судовому порядку.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» № 509 від 04.12.1990 (із змінами та доповненнями) - «Функції державних податкових інспекцій в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонних та об'єднаних державних податкових інспекцій», до функцій податкових органів не входить визнання договорів нікчемними або не визнання операцій по здійсненню таких правочинів господарською діяльністю підприємства та т.і.

Додатково слід зазначити, що відповідно до п.п. 2.3.4. п. 2.3. Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України № 327 від 10.08.2005 р., зареєстрованим в Мінюсті України 25.08.2005 р. за N 925/11205, не допускається відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючими, які не мають підтвердження доказами, та різного роду висновків щодо дій посадових осіб суб'єкта господарювання (наприклад, "приховування об'єкта оподаткування", "розкрадання", "привласнення", "описка" тощо).

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України, встановлено свободу договору. Тобто сторони вільні в укладені договору, визначені умов договору, тощо. З огляду на наведені принципи, Відповідачеві не надано право визначати дійсність договорів в залежності від наявності у сторін договору складів, чисельності персоналу, місця передачі товару та переходу права власності на нього, умови його транспортування тощо. Відповідачем не наведено жодного нормативного акту який би обґрунтовував таку позицію контролюючого органу.

Суб'єкти господарювання самостійно визначають умови ведення господарської діяльності, економічної доцільності ведення тих чи інших господарських операцій. Визначення умови переходу права власності на товар, умов поставки товару є також правом сторін.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Зокрема до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті (п. п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону).

Згідно з п.п.11.2.1 п. 11.2 ст. 11 Закону, датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку; або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Відповідно до п. п. 5.3.9 п. 5.9 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

З наведених положень Закону випливає, що обов'язковою умовою віднесення витрат підприємства на оплату послуг, товарів, робіт до складу валових витрат є наявність господарських операцій з придбання цих послуг та зв'язок цих витрат з господарською діяльністю платника.

Статтею 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.2 ст. 9 вказаного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо -безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особі, яка брала участь у здійснені господарської операції.

Також слід враховувати, що пунктом 2.3.2 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства також передбачено, що у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів. При цьому до акта перевірки додаються пояснення посадових осіб або інших працівників суб'єкта господарювання (у межах їх компетенції), що перевіряється, щодо відсутності первинних та інших документів.

Як вбачається з матеріалів справи та обставин, встановлених в судових засіданнях, відповідачами під час проведення перевірки, не досліджені у повному обсязі первинні документи та не здійснено всіх належних дій щодо витребування їх.

Перевіркою не зафіксований факт наявності в наявних податкових накладних недоліків, що свідчить про їх неналежність як первинного документу, або порушення порядку їх видачі.

Факт здійснення господарських операцій відображений у повному обсязі у бухгалтерському і податковому обліку, що підтверджено актом перевірки та про що не заперечував представник відповідача, так само як і реальність господарських операцій.

Згідно з ч.1 ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки та збори у порядку і розмірах, установлених законом. Виключення сум з податкового кредиту та зменшення бюджетного відшкодування не - застосовувати за сам факт несплати податків (зборів, інших обов'язкових платежів) однієї зі сторін договору або постачальниками по ланцюгу поставок, оскільки за таких обставин правопорушенням є несплата податків, а не вчинення правочину.

Платник податків, який правильно застосовує норми податкового права, не повинен залежати у своїх правовідносинах з державою від іншого платника податків, який ці нор ми порушує.

Чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди - по купця товару, яка є платником податку, не покладено обов'язку здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податку і в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з постачальників у ланцюгу постачання або через наявність/відсутність актів про здійснення зустрічних перевірок таких постачальників зазнавати певних негативних наслідків.

Стаття 58 Конституції України установлює, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Закон України «Про систему оподаткування» для платників податків не передбачає а ні обов'язок (ст. 9), а ні право (ст. 10) вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей достовірності його державної реєстрації як СПД, реєстрації платником податків, «податкових взаємовідносин» з бюджетом, ведення податкового обліку, подання декларацій, тощо.

Відповідно до п.п. 3.1.1 п.3.1 ст.3, п.7.1, п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України; поставка товарів (робіт, послуг) здійснюється за договірними (контрактними) цінами з додатковим нарахуванням податку на додану вартість; платник податків зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, яка є підставою для віднесення вказаної в ній суми податку на додану вартість до податкового кредиту.

Підпунктом 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит відповідно до пп.7.5.1 п.7.5. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг);

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пп.7.2.3 п.7.2. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» податкова накладна є звітним і одночасно розрахунковим документом.

Згідно пп.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками певні реквізити, у т. ч. ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні.

Підпункт 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» встановлено, що не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими податковими накладними та іншими документами, передбаченими вищезазначеним підпунктом, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену відповідними документами.

При цьому п.п 7.2.4. п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому ст. 9 цього Закону. Реєстрація особи платником податку на додану вартість діє до дати її анулювання, яка відбувається у випадках, передбачених п. 9.8 Закону України «Про податок на додану вартість».

Таким чином, виходячи із приписів вищевказаних норм Закону України «Про податок на додану вартість», податкова накладна є документом, який підтверджує фактичну сплату покупцем податку на додану вартість у ціні товару, та надає право на формування податкового кредиту платника податків-покупця. І лише придбання товарів (послуг, робіт), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності платника податку, відсутність податкової накладної та складання податкової накладної особою, що не зареєстрована як платник ПДВ, позбавляють платника податку права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум податків у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат.

Щодо порушення вимог пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, пп. 4.1 ст. 4, пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (із змінами та доповненнями).

Перевіркою визначення повноти задекларованих податкових зобов'язань з ПДВ за період з 16.10.2007р по 31.03.2010 р. встановлено їх заниження за серпень 2008 року на суму 1 333,00 грн. в результаті не включення до складу податкового зобов'язання суми ПДВ від вартості отриманої попередньої оплати.

В акті перевірки зазначено, що відповідно до рахунку ТОВ «МК Груп» від 18.08.2008 року №67 на оплату за боксити на загальну суму 8 000,00 грн. в т. ч. ПДВ 1 333,33 грн., підприємством ПП «Олімпія» перераховано на розрахунковий рахунок попередню оплату за боксити на загальну суму 8 000,00 грн. в т. ч. ПДВ 1 333,33 грн. За фактом отримання попередньої оплати підприємством ТОВ «МК Груп» виписано податкову накладну від 18.08.2008 року № 199 на загальну суму 8 000,00 грн., в тому числі ПДВ 1 333,33 грн. Податкова накладна від 18.08.2008 року № 199 підприємством включена до реєстру виданих податкових накладних за серпень 2008 року, однак до складу податкових зобов'язань з ПДВ за серпень 2008 року не включена та не відображена в додатку 5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до податкової декларації з ПДВ та в рядку 1 декларації «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження) з ПДВ на митній території України товарів (послуг) та основних фондів з метою їх використання у межах господарської діяльності платника податку для здійснення операцій, які підлягають оподаткуванню за ставкою 20 %».

Підприємством ТОВ «МК Груп» не було надано до ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя уточнюючих розрахунків коригувань щодо включення своєчасно не задекларованої суми податкового зобов'язання у розмірі 1333,33 грн. згідно п.5.1 ст.5 Закону України від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (із змінами і доповненнями), яким передбачено, що підприємство має право уточнювати показники у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені).

В даній частині ТОВ «МК Груп» визнає у повному обсязі та зазначає, що дійсно своєчасно не задекларувало суму цього податкового зобов'язання.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 9 ч. 1 та ч. 2 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2, 4 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, відтак податкові повідомлення-рішення №/0 від 08.09.2010 та №/1 від 12.11.2010 прийняте Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Запоріжжя, яким визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 1383802 грн. 30 коп. є неправомірним та таким, що підлягає скасуванню у повному обсязі, проте податкові повідомлення-рішення №/0 від 08.09.2010 та №/1 від 12.11.2010 прийняті Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Запоріжжя є протиправним та підлягає скасуванню в частині нарахування податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 1286677, 50 грн. в тому числі за основним платежем на суму 857785 грн. та штрафними санкціями на суму 428892,50 грн., тобто без врахування визнаної частини порушення у розмірі 1333 грн. з врахуванням нарахованих штрафних санкцій у розмірі 666 грн. 50 коп..

Керуючись ст.ст. 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №/0 від 08.09.2010 та №/1 від 12.11.2010 прийняте державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Запоріжжя.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №/0 від 08.09.2010 та №/1 від 12.11.2010 прийняте державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Запоріжжя в частині нарахування податкового зобов'язання на суму 1 286677, 50 грн. в тому числі за основним платежем на суму 857785 грн. та штрафними санкціями на суму 428892,50 грн..

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «МК Груп» з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 3 грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення її в повному обсязі, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанову в повному обсязі буде виготовлено відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України.

Копію постанови у повному обсязі сторони можуть отримати 29 травня 2011 року.

Суддя М.С. Лазаренко

Постанову виготовлено у повному обсязі 29 травня 2011 року