Справа № 2а-1504/11/1370
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року м. Київ К/9991/82026/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі: Карася О.В. (головуючого), Олендера І.Я., Рибченка А.О., розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції у Закарпатській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18.05.2011 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2011 у справі № 2а-1504/11/1370 (59028/11/9104) за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції у Закарпатській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Львові про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2011 року Львівська залізниця звернулась до суду з позовом, з урахуванням уточнень у зв'язку з об'єднанням адміністративних справ № № 2а-1504/11/1370, 2а-1507/11/1370, 2а-2603/11/1370 з присвоєнням нового номеру згідно з п. 4.4. Інструкції з діловодства в апеляційних і місцевих адміністративних судах, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України № 155 від 05.12.2006, № 2а-1504/11/1370, про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень - рішень від 24.01.2011 № 8/23-1/01071255/288, від 20.01.2011 № 7/23-1/01071290, від 20.01.2011 № 6/23-1/25445529/270, якими позивачеві збільшено податкові зобов'язання з податку на прибуток та фінансові санкції.

Постановою суду першої інстанції, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду, позовні вимоги задоволено.

Не погодившись із судовими рішеннями, Державна податкова інспекція подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

У поданих запереченнях на скаргу позивач просить її відхилити з мотивів необґрунтованості.

Переглянувши матеріали справи і касаційну скаргу, заслухавши доповідь судді, Вищий адміністративний суд України зазначає наступне.

Підставою для прийняття оспорюваних позивачем податкових повідомлень-рішень були висновки на основі актів від 12.01.2011, від 06.01.2011, від 06.01.2011 про результати перевірки відокремлених підрозділів без права юридичної особи "Колійна машинна станція № 198", "Станція Чоп", "Європейське транспортно-експедиційне відділення" Львівської залізниці, у яких було зазначено про заниження даними підрозділами валових доходів від неосновної діяльності. При цьому у вказаних актах зазначено, що ст. 2 Закону України від 28.12.1994 № 334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" не передбачено централізованої форми сплати податку на прибуток для підприємств залізничного транспорту та їх структурних підрозділів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з думкою якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що оскільки "Колійна машинна станція № 198", "Станція Чоп", "Європейське транспортно-експедиційне відділення" є відокремленими підрозділами і не мають статусу юридичних осіб, податок на прибуток, одержаний від діяльності цих відокремлених підрозділів, правомірно задекларований і сплачений юридичною особою - ДТГО "Львівська залізниця", що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями декларацій ДТГО "Львівська залізниця" за І квартал та ІІ півріччя 2010 року, платіжних доручень та банківських виписок по операціях ДТГО "Львівська залізниця" на загальну суму 145 384 500,00 грн.

Так, пп. 2.2.2 п. 2.2 ст. 2 Закону № 334/94-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що платниками податку на прибуток, що одержаний не від господарської діяльності залізничного транспорту, є підприємства залізничного транспорту та їх структурні підрозділи.

При цьому, відповідно до п. 2.2 ст. 2 вказаного Закону платниками податку на прибуток, одержаний від господарської діяльності залізничного транспорту, є управління залізниці. Перелік робіт та послуг, що належать до господарської діяльності залізничного транспорту, затверджується Кабінетом Міністрів України.

За визначенням, наведеним у п. 1.32 ст. 1 Закону № 334/94-ВР, господарська діяльність - це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

За змістом пп. 2.1.3 п. 2.1 ст. 2 Закону № 334/94-ВР платниками податку є: філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку (з числа резидентів - суб'єкти господарської діяльності, бюджетні, громадські та інші підприємства, установи та організації, які здійснюють діяльність, спрямовану на отримання прибутку як на території України, так і за її межами), що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж такий платник податку, територіальної громади.

Платник податку, який має такі філії, може прийняти рішення щодо сплати консолідованого податку та сплачувати податок до бюджетів територіальних громад за місцезнаходженням філій, а також до бюджету територіальної громади за своїм місцезнаходженням.

Водночас, прийнятою на виконання п. 2.2 ст. 2 Закону № 334/94-ВР постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.1998 № 173 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено Перелік робіт (послуг), що належать до основної діяльності залізничного транспорту, хоча вищезгаданою нормою права передбачалось визначити перелік робіт та послуг, що належать до господарської діяльності і не передбачалось відокремлення на рівні підзаконного акта "основної" діяльності залізничного транспорту.

Аналіз вищезгаданих норм дає підстави вважати, що визначення в питанні суб'єкта (платника) податку закон пов'язує з отриманням прибутку від господарської чи не від господарської діяльності та організаційної визначеності самого управління залізниці. Відповідно, закон не пов'язує вирішення цього питання з терміном "основна" діяльність залізничного транспорту.

Крім того, судами встановлено, що позивач у спірних правовідносинах керувався наданими ДПА України податковим роз'ясненням від 13.09.2004 № 7979/6/15-1116, від 10.07.2002 № 10777/7/15-1117, згідно з якими платниками податку на прибуток, що одержаний від інших складових загальної господарської діяльності, є підприємства залізничного транспорту та їх структурні підрозділи, які мають статус юридичних осіб. А у роз'ясненні ДПА України від 13.09.2004 № 7979/6/15-1116 вказано, що платниками податку на прибуток, що одержаний від інших складових загальної господарської діяльності, є підприємства залізничного транспорту та їх Структурні Підрозділи, які мають статус юридичних осіб.

Відповідно до пп. "д" пп. 4.4.2 п. 4.4 ст.4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" платник податку, який діяв відповідно до узагальнюючого податкового роз'яснення, не може бути притягнутий до відповідальності тільки на підставі того, що у подальшому таке податкове роз'яснення чи узагальнююче податкове роз'яснення було змінено або скасовано, чи надано нове податкове роз'яснення такому платнику податків або узагальнююче податкове роз'яснення, що суперечить попередньому, яке не було скасовано (відкликано).

З урахуванням викладеного, суд касаційної інстанції відхиляє доводи Державної податкової інспекції, викладені у касаційній скарзі, і не вбачає підстав для скасування законних і обґрунтованих судових рішень першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції у Закарпатській області відхилити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18.05.2011 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2011 у справі № 2а-1504/11/1370 (59028/11/9104) залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді І.Я. Олендер

А.О. Рибченко