Справа № 804/2055/15
Суддя: Власенко Денис Олександрович
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2015 р. Справа № 804/2055/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Власенка Д.О.,
при секретарі судового засідання Пасічнику Т.В.
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватне підприємство «Базіс-опт», Приватне підприємство «Муксун», про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що податковим органом було проведено позапланову документальну невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1, висновки якої позивач вважає хибними, такими, що не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв'язку з невірним застосуванням норм податкового законодавства, а оскаржувані податкові повідомлення - рішення, - протиправним та такими, що підлягають скасуванню.
Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.
Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився; з клопотанням про перенесення розгляду справи не звертався.
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач знаходиться на податковому обліку в Лівобережній ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області.
За результатами перевірки податковою інспекцією було складено Акт № 3818/17-03/НОМЕР_1 від 15.10.2014 року, яким зафіксовано порушення ФОП ОСОБА_1: п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся на загальну суму 28 778,00 грн.
Правомірність дій податкового органу при формуванні висновків акту перевірки та правомірність податкових повідомлень-рішень є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлює Податковий Кодекс України.
Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно пункту 58.1. ст. 58 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.
При цьому статтею 54 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;
У відповідності до пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням чи виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку або придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями та іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Виходячи із системного аналізу вказаних норм Податкового кодексу України, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства і сплатою податку до бюджету іншими суб'єктами господарювання.
Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту для цілей оподаткування податком на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Тобто, для підтвердження даних податкового обліку платника податку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Господарською операцією, згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також, вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов'язкова ознака господарської операції, кореспондує і з нормами Податкового кодексу України. При цьому, сама собою відсутність окремих документів (ліцензій, дозволів і т.п.), а так само помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
Підставою для прийняття зазначеного податкового повідомлення-рішення, податковий орган зокрема визначив непідтвердженість факту придбання продукції у ПП «Базіс-опт», ПП «Мунсун» та ПП «Веста метаопт» з огляду на відсутність в них основних засобів, трудових ресурсів, виробничого обладнання, сировини та матеріалів для виконання умов договору, а також належним чином оформлених паперових носіїв, та як наслідок непідтвердженість факту здійснення господарських операцій стосовно її подальшої реалізації покупцям та правомірність визначення суми податкового зобов'язання від такої реалізації.
Отже, податковий орган дійшов висновку, що оскільки не підтверджено факт реального вчинення господарських операцій ПП «Базіс-опт», ПП «Мунсун» та ПП «Веста метаопт» з позивачем, у останнього не виникає податкових зобов'язань та відсутнє право на податковий кредит.
Суд критично ставиться до такої позиції податкового органу та вважає її необґрунтованою, з огляду на встановлені під час судового розгляду обставини, що підтверджені матеріалами справи.
Так, під час розгляду справи судом було встановлено, що 12.07.2014 року позивачем ФОП ОСОБА_1 (Замовник) було укладено договір з ПП «Базіс-опт» (Виконавець) за №264-14 та додаток №1 до нього (кошторис).
Відповідно зазначеного договору Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов'язання виконати та здати роботу, передбачену п.1.2 цього Договору, а Замовник зобов'язується прийняти та сплатити результат виконаної роботи.
Відповідно до п.1.2 вищезазначеного договору Виконавець виконує діагностику та ремонт автомобіля ТАТА 2008 р.в. д/н НОМЕР_3. Склад та вартість робот визначаються в кошторисі.
Кошторисом на ремонт (додаток №1) було визначено обсяг робіт: мийка, діагностика електричного обладнання, зняття-установка втягуючого реле ТАТА, зняття-установка стартера ТАТА, зняття-установка генератора ТАТА, ремонт генератора ТАТА, регулювання системи запуску двигуна ТАТА, обслуговування АКБ без зняття ТАТА.
В матеріалах справи відсутні докази визнання недійсним вказаного договору, укладеного позивачем з вищезазначеним контрагентом. Факт укладення такого договору і його виконання обома сторонами підтверджується фактичними обставинами справи, зокрема первинними документами, які фіксують здійснення господарських операцій на виконання умов договору.
На виконання умов договору №264-14 від 12.07.2014 року підписано акт надання послуг № ОУ-0714/02 від 14.07.2014 року та податкова накладна №3640 від 14.07.2014 року всього на суму 11 220 грн., в т.ч. ПДВ 1 870 грн.
Судом встановлено, що заборгованість ФОП ОСОБА_1 перед ПП «Базіс-Опт» за договором №264-14 від 12.07.2014 року було погашено в повному обсязі 19 вересня 2014 року шляхом підписання договору переведення боргу №74/14 від 19 вересня 2014 року, де ФОП ОСОБА_1 є Первісним боржником, Приватне підприємство «Муксун» є Новим боржником, а Приватне підприємство «Базіс-Опт» є Кредитором.
Під час розгляду справи судом також встановлено, що 31.01.2014 року позивачем ФОП ОСОБА_1 (Замовник) було укладено договір про надання послуг за транспортним обслуговуванням з ПП «Муксун» (Виконавець) за №54.
Відповідно зазначеного договору Виконавець зобов'язується надати Замовнику послуги по транспортному обслуговуванню - перевезення вантажу та/або організація перевезення вантажу, а також виконувати або організовувати виконання певних, визначених цим Договором послуг пов'язаних з перевезенням вантажу автомобільним транспортом, а Замовник зобов'язується приймати та оплачувати належним чином надані послуги в строки та на умовах, визначених Договором.
В матеріалах справи відсутні докази визнання недійсним вказаного договору, укладеного позивачем з вищезазначеним контрагентом. Факт укладення такого договору і його виконання обома сторонами підтверджується фактичними обставинами справи, зокрема первинними документами, які фіксують здійснення господарських операцій на виконання умов договору.
На виконання умов договору №54 від 31 січня 2014 року між ФОП ОСОБА_1 та ПП «Муксун» виписані податкові накладні №5170 від 31.07.2014 року на суму 10 488 грн., в тому числі ПДВ 1 748 грн., №5171 від 31.07.2014 року на суму 54 240 грн., в тому числі ПДВ 9 040 грн., №5172 від 31.07.2014 року на суму 13 200 грн., в тому числі ПДВ 2 200 грн.
ФОП ОСОБА_1 були також підписані акти про надання послуг №1/7 від 31.07.2014 року, №2/7 від 31.07.2014 року, №3/7 від 31.07.2014 року та додатки №№1, 2, 3, 4 до акту про надання послуг №2/7 від 31.07.2014 року, в яких зазначається вид послуг, кількість та вартість.
Під час розгляду справи судом встановлено, що 29.04.2014 року позивачем ФОП ОСОБА_1 (Клієнт) було укладено договір на експедиційне супроводження з ПП «Муксун» (Експедитор) за №109.
Відповідно зазначеного договору Експедитор зобов'язується за плату і за рахунок Клієнта за його заявою виконати або організувати виконання визначених цим Договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів автомобільним транспортом, що належить Клієнту.
29 квітня 2014 року між ФОП ОСОБА_1 та ПП «Муксун» було укладено додаткову угоду №1 до договору №109 від 29.04.2014 року, в якій встановлюється ціна при перевезенні різних видів товарів, в залежності від його обсягу та виду.
Крім того, 15 травня 2014 року між ФОП ОСОБА_1 та ПП «Муксун» було укладено додаткову угоду №2 до договору №109 від 29.04.2014 року, в якій встановлюється ціна при перевезенні різних видів товарів, в залежності від його обсягу та виду.
В матеріалах справи відсутні докази визнання недійсним вказаного договору, укладеного позивачем з вищезазначеним контрагентом. Факт укладення такого договору і його виконання обома сторонами підтверджується фактичними обставинами справи, зокрема первинними документами, які фіксують здійснення господарських операцій на виконання умов договору.
На виконання умов договору №109 від 29 квітня 2014 року між ФОП ОСОБА_1 та ПП «Муксун» виписана податкова накладна №5174 від 31.07.2014 року на загальну суму 35 940 грн., в тому числі ПДВ 5 990 грн.
З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_1 були також підписані акти про надання послуг №5/109 від 31.07.2014 року, №6/109 від 31.07.2014 року, №3/7 від 31.07.2014 року, додатки №№1, 2, 3, до акту про надання послуг №5/109 від 31.07.2014 року та додатки №№1,2 до акту про надання послуг №6/109 від 31.07.2014 року, в яких зазначається вид послуг, кількість та вартість.
Судом встановлено, що 09.07.2014 року позивачем ФОП ОСОБА_1 (Замовник) було укладено договір на ремонт техніки, вузлів та агрегатів з ПП «Муксун» (Виконавець) за №256.
Відповідно зазначеного договору Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов'язання виконати і здати роботу, передбачену п.1.2 цього Договору, а Замовник зобов'язується сплатити та прийняти результат виконаної роботи.
Пунктом 1.2. цього Договору передбачено, що Виконавець виконує діагностику та ремонт автомобіля ТАТА, 2007 р.в., д/н НОМЕР_4.
Сторонами також був підписаний додаток №1 (кошторис) до договору №256 від 09.07.2014 року, в якому передбачався склад і вартість робіт.
В матеріалах справи відсутні докази визнання недійсним вказаного договору, укладеного позивачем з вищезазначеним контрагентом. Факт укладення такого договору і його виконання обома сторонами підтверджується фактичними обставинами справи, зокрема первинними документами, які фіксують здійснення господарських операцій на виконання умов договору.
На виконання умов договору №256 від 09 липня 2014 року між ФОП ОСОБА_1 та ПП «Муксун» виписана податкова накладна №4510 від 11.07.2014 року на загальну суму 23 880 грн., в тому числі ПДВ 3 980 грн та підписаний акт виконаних робіт №ОУ-0107/256 від 11.07.2014 року.
Під час розгляду справи судом встановлено, що 01.07.2014 року позивачем ФОП ОСОБА_1 (Замовник) було укладено договір про надання послуг з транспортного обслуговування з ПП «Веста Метаопт» за №68-14.
Відповідно зазначеного договору Виконавець зобов'язується надавати Замовнику послуги з транспортного обслуговування - перевезення вантажів та/або організація перевезення вантажів, а також виконувати або організовувати виконання визначених цим Договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів автомобільним транспортом, а Замовник зобов'язується приймати та сплачувати належним чином надані послуги в строки та на умовах, передбачених цим Договором.
В матеріалах справи відсутні докази визнання недійсним вказаного договору, укладеного позивачем з вищезазначеним контрагентом. Факт укладення такого договору і його виконання обома сторонами підтверджується фактичними обставинами справи, зокрема первинними документами, які фіксують здійснення господарських операцій на виконання умов договору.
На виконання умов договору №648-14 від 01 липня 2014 року між ФОП ОСОБА_1 та ПП «Веста Метаопт» виписана податкова накладна №1398 від 31.07.2014 року на загальну суму 11 040 грн., в тому числі ПДВ 1 840 грн. та підписаний акт про надання послуг №01/07 від 31.07.2014 року.
Під час судового розгляду, контрагентами позивача були надані до суду пояснення в яких було зазначено про реальність господарських взаємовідносин між ПП «Базіс-опт», ПП «Муксун», ПП «Веста Метаопт» та ФОП ОСОБА_1
Сума податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включена до податкового кредиту відповідного періоду, відображена в реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість, даним декларацій з ПДВ.
Розрахунки відбувались в безготівковій формі та підтверджуються наданими до перевірки платіжними дорученнями та наданими до судового засідання банківськими виписками.
Суд також критично ставиться до висновків податкового органу про нереальність господарських операцій з підстав відсутності товарно-транспортних накладних, оскільки товарно-транспортна накладна не міститься в переліку документів, що визначають право на формування податкового кредиту.
Всі надані первинні документи відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та мають всі необхідні реквізити (печатки підприємств, підписи уповноважених осіб тощо) як наслідок - вони є такими, які підлягають обов'язковому врахуванню як в бухгалтерському, так і в податковому обліку.
Отже, враховуючи, що первинні бухгалтерські документи на поставку товарів (надання робіт/послуг) від контрагента, виписані особами, які на час їх видання не втратили статус платника податку на додану вартість, суд погоджується з позицією позивача щодо правомірності включення до складу податкового кредиту сум ПДВ.
З огляду на встановлені обставини, які підтверджують рух активів в процесі здійснення господарських операцій, зв'язок між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, понесенням інших витрат і господарською діяльністю позивача та досліджені докази, суд вважає, помилковим висновок податкового органу, щодо непідтвердженості реальності проведених господарських відносин між ФОП ОСОБА_1 та ПП «Базіс-опт», ПП «Муксун», ПП «Веста Метаопт» та як наслідок завищення податкового кредиту в сумі 28 778 грн.
З огляду на наведене, на переконання суду, господарські операції ФОП ОСОБА_1 та ПП «Базіс-опт», ПП «Муксун», ПП «Веста Метаопт» є реальними, направленими на настання правових наслідків, які обумовлені ними та підтверджені належним чином складеними первинними документами. Тобто, ФОП ОСОБА_1 має право на відображення цих господарських операцій у податковому обліку зокрема при визначені об'єкту оподаткування податком на додану вартість.
Суд також відмічає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" позивач та його контрагент є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак за змістом Податкового кодексу України позивач та контрагент позивача є окремими платниками податку на додану вартість. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника ПДВ, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до статті 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.
Під час розгляду справи відповідачем за правилами частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не спростовано достовірності відомостей первинних та розрахункових документів, поданих платником податків на підтвердження факту реальності здійснення господарських операцій за спірними правочинами, відповідачем не доведено неможливості проведення господарських операцій з урахуванням фізичних характеристик товару, просторових та часових факторів, економічних чинників, не подано доказів відсутності руху активів у процесі здійснення господарської операції, доказів відсутності зміни стану та структури активів, зобов'язань чи власного капіталу сторін спірних правочинів, доказів отримання майнової вигоди чи права на таку вигоду будь-кого з учасників операції виключно шляхом зменшення бази оподаткування з певного податку та/або отримання коштів із Державного бюджету за одночасної відсутності об'єктивної можливості отримати майнову вигоду від цієї операції в інший спосіб, доказів отримання позивачем товарів (робіт, послуг) від іншої особи ніж сторона за правочином.
Також у ході розгляду справи відповідачем не доведений факт несумісності предмету спірних правочинів з напрямом господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 Доказів того, що у спірних правовідносинах позивач та його контрагент є пов'язаними особами, були обізнані з обставинами організації господарської діяльності один одного, діяли взаємоузгоджено та зловмисно, маючи на меті завдати шкоди інтересам Держави, мали інший матеріальний інтерес, ніж виконання зобов'язань за спірними правочинами, вчинені правочини об'єктивно не були потрібні для організації господарської діяльності позивача, господарські операції за спірними правочинами були відображені лише в документообігу, а фактично не відбулись і не спричинили змін у структурі і складі активів сторін спірних правочинів, відповідач до суду не подав.
Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області не відповідають вимогам законодавства, в зв'язку з чим адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Оскільки в матеріалах справи містяться докази понесених позивачем судових витрат у розмірі 863, 34 грн. сплаченого судового збору, суд вважає за необхідне стягнути зазначену суму з Державного бюджету України на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-
Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватне підприємство «Базіс-опт», Приватне підприємство «Муксун», про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Стягнути з державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 863, 34 грн. (вісімсот шістдесят три гривні 34 копійки).
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 14 квітня 2015 року

Суддя Д.О. Власенко