Справа № 2а/1270/8124/12
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2015р. м. Київ К/800/14920/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про зобов'язання вчинити певні дії, утримання від вчинення певних дій та визнання незаконним рішення № 970 від 18.07.2012 про застосування фінансових санкцій,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним рішення №970 від 18.07.2012 про застосування фінансових санкцій.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ФО-П ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційних скарг, проаналізувавши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та підтверджується наявними у справі матеріалами, ОСОБА_4 зареєстрований виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради Луганської області 30.04.1992 як фізична особа - підприємець та перебуває на обліку в УПФУ в м. Сєвєродонецьку з 23.02.1999 за № 8673, як платник внесків.

23 липня 2012 року на адресу позивача спрямовано рішення від 18.07.2012 р. №970 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" у розмірі 170,00 грн.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивачем не подано звіт за 2011 рік, про що складено акт № 317 від 05.06.2012 р.

18 липня 2012 управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області прийнято рішення за № 970 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання за невстановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", яким до ФО-П ОСОБА_4 застосовано штрафні санкції в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 170,00 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач оскаржив його до Головного управління УПФУ в Луганській області. Рішенням ГУ УПФУ в Луганській області від 22.08.2012 № 6925/09-10 у задоволенні скарги ФО-П ОСОБА_4 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій вказали про безпідставність позовних вимог, оскільки рішення відповідачем прийнято правомірно в межах повноважень, визначених законом.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Стосовно вимоги позивача про зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про збір на загальнообов'язкове пенсійне страхування" та повноважень, наданих п.п 1 п. 2 Положенням № 442 вчинити певні дії шляхом видачі документу про реєстрацію ФО-П ОСОБА_4, як платника збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування колегія суддів зазначає наступне.

З 01 січня 2011 року набрав чинності Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон № 2464). Згідно загальних положень Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 4 Закону № 2464 (у редакції на момент не подання позивачем звітності) платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є: фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у Свідоцтві про державну реєстрацію її як підприємця; фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту).

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" облік осіб, зазначених у частині першій статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом другим розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464, з дня набрання чинності цим Законом суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали спрощену систему оподаткування відповідно до Указу Президента України від 03 липня 1998 року № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 "Про прибутковий податок з громадян", нараховують, обчислюють та сплачують єдиний внесок відповідно до цього Закону.

Взяття на облік осіб, зазначених у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється Пенсійним фондом шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Згідно ч. 2 Прикінцевих та перехідних Положень Закону України № 2464 з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності,вважаються платниками єдиного внеску.

Перереєстрація платників страхових внесків та застрахованих осіб не здійснюється. Пенсійний фонд спільно з фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування та Державною податковою адміністрацією України проводить звірення платників страхових внесків у порядку, встановленому Пенсійним фондом спільно з Державною податковою адміністрацією України за погодженням з фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що на момент набрання чинності Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" позивач був зареєстрований в управлінні Пенсійного фонду України м. Сєвєродонецьку, як платник внесків. Оскільки після набрання чинності Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" перереєстрація платників страхових внесків та застрахованих осіб не здійснюється, то і як наслідок вказана норма Закону не передбачає видачу документу про реєстрацію платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а тому вірно вказано судами, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги позивача про зобов'язання відповідача, як виконавця функцій виконавчої дирекції Пенсійного фонду відповідно до абз. 1 п. 12 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", утриматися від вчинення певних дій, щодо взяття ФО-П ОСОБА_4 як платника внесків на пенсійне страхування відповідно до п. 3 ст. 15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на облік до Пенсійного фонду, який немає статуту та статусу юридичної особи у відповідності до п.п 1 п. 1 та 2 2 статті 58 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, і зазначає наступне.

Згідно п. 4 Прикінцевих положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" у період до перетворення Пенсійного фонду на неприбуткову самоврядну організацію відповідно до пункту 12 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" завдання та функції Пенсійного фонду та його територіальних органів щодо збору та ведення обліку єдиного внеску виконують відповідно Пенсійний фонд та головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах.

Колегія суддів також погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що оскільки на управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку, як на орган, який виконує функції Пенсійного фонду покладено обов'язок по збору та веденню обліку єдиного внеску, то і як наслідком є обов'язком взяття на облік позивача, як платника єдиного внеску до Пенсійного фонду.

Стосовно вимоги позивача про визнання незаконним рішення 18.07.2012 р. №970 про застосування фінансових санкцій, колегія зазначає про таке.

Так, відповідно до пункту четвертого частини другої статті 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність до територіального органу Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом за погодженням з відповідними фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування та центральним органом виконавчої влади у галузі статистики. Пунктом 2.1 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 № 22-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 за №1014/18309 (далі-Порядок № 22-2), встановлено, що звіт до органів Пенсійного фонду подається особисто фізичною особою, страхувальником або відповідальною особою фізичної особи або страхувальника за місцем взяття на облік в органах Пенсійного фонду.

Пунктом 2.2 Порядку № 22-2 визначено, що звіт подається одним із способів: в електронній формі з використанням ЕЦП через центр обробки електронних звітів згідно з Порядком подання звітів до Пенсійного фонду України в електронній формі; на паперових носіях, завірених підписом керівника страхувальника та скріплених печаткою (за наявності), разом з електронною формою на електронних носіях інформації; на паперових носіях, якщо у страхувальника кількість застрахованих осіб не більше п'яти. На паперових носіях звіт формується у двох примірниках та подається страхувальником до органу Пенсійного фонду за місцем взяття його на облік. Один примірник звіту з відміткою органу Пенсійного фонду про його прийняття зберігається у страхувальника.

Згідно з п.п. 3.1 Порядку № 22-2 страхувальники, крім зазначених у пунктах 3.3-3.4 цього розділу, а також страхувальники, зазначені в пункті 3.2, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у свідоцтві про державну реєстрацію його, як підприємця), у частині подання звіту за таких осіб зобов'язані формувати та подавати до органів Пенсійного фонду звіт не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом для них є календарний місяць. Звіт подається за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що позивач, як платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність до територіального органу Пенсійного фонду у строки, в порядку та за встановленою формою.

Відповідно до пункту четвертого частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464 територіальний орган Пенсійного фонду застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої цим Законом, територіальним органом Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судом першої та апеляційної інстанцій повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовані до них норми матеріального права. Доводи касаційних скарг висновків судів не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: