Справа № 819/907/14-а
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року Справа № 876/6285/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання - Волошин М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Кременецької загальноосвітньої школи - інтернату І-ІІІ ступенів на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 червня 2014 року у справі за позовом Кременецької загальноосвітньої школи - інтернату І-ІІІ ступенів до Державної фінансової інспекції в Тернопільській області, Кременецької міжрайонної державної фінансової інспекції у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

в с т а н о в и в :

05 травня 2014 року позивач- Кременецька загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів Кременецької районної ради Тернопільської області звернулася в суд з позовом до відповідачів - Кременецької міжрайонної державної фінансової інспекції в Тернопільській області, Державної фінансової інспекції в Тернопільській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати пункт 2 вимоги Кременецької МДФІ від 09 грудня 2013 року № 19-19-13-14/1219 про усунення виявлених недоліків ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Кременецької загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів за період 2008-2010 роки.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 червня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не враховано те, що преміювання заступників директора школи проведено на підставі Колективного договору, Статуту, Положення про преміювання працівників школи-інтернату, що відповідають Кодексу законів про працю України, а також у межах повноважень директора, визначених його посадовою інструкцією. Положення про преміювання працівників Кременецької загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів, затверджене директором школи за погодженням з профспілковим комітетом, дійсно приймалось одночасно з колективним договором та зареєстровано в управлінні соціального захисту Кременецького району. У даних документах не визначається і не може визначатись величина фонду преміювання працівників установи. В них розроблені критерії оцінки праці кожного члена трудового колективу, вмотивовано результативність, якість, дисциплінованість для стимулювання результатів діяльності. Економія фонду оплати праці, відсутність заборгованості по захищених статтях видатків кошторису дає право керівнику здійснювати преміювання, що неухильно виконувалось у Кременецькій загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІІ ступенів. Через відсутність фонду преміювання жодного грошового стимулювання не відбувалось. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позов повністю.

Представники позивача- Мишка В.І. та Кошіль Н.В. у судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважають висновки суду першої інстанції неправильними та необгрунтованими, просять скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову повністю.

Представники відповідачів у судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в його відсутності за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю- доповідача та пояснення представників позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Кременецькою МДФІ проведено позапланову документальну ревізію окремих питань фінансово- господарської діяльності Кременецької загально-освітньої школи- інтернату за період 2008-2010 роки.

За результатами ревізії складено акт від 22 листопада 2013 року № 19-22/105.

Ревізією правильності нарахування премій заступникам директора школи встановлено, що в порушення підпункту 5 пункту 4 наказу Міністерства освіти і науки України «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ» від 26 вересня 2005 року № 557, преміювання заступників директора Кременецької ЗОШ у вересні, грудні 2008 року та вересні, грудні 2009 року проведено на підставі наказу директора школи, а не за рішенням органу вищого рівня - відділу освіти Кременецької районної державної адміністрації, у межах наявних коштів на оплату праці, в результаті чого заступникам директора зайво нараховано і виплачено премій на загальну суму 12658,00 грн., у тому числі за вересень, грудень 2008 року - 5926,20 грн., за вересень, грудень 2009 року - 6731,80 грн. Дане порушення призвело до зайвого нарахування внесків до державних цільових фондів на загальну суму 4202,46 грн.

Ревізією правильності нарахування премій заступникам директора школи у 2010 році встановлено, що таке нарахування здійснювалось у цей період на підставі наказів в.о. начальника відділу освіти Кременецької районної державної адміністрації № 270 від 21 вересня 2010 року та № 379 від 21 грудня 2010 року «Про преміювання заступників директорів, педагогічних працівників та бібліотечних працівників загальноосвітніх шкіл району», згідно з якими директору Кременецької ЗОШ надано право виплатити премію заступникам директора школи.

За результатами ревізії, розглянувши заперечення директора Кременецької ЗОШ, Кременецькою МДФІ направлено позивачу вимогу від 09 грудня 2013 року № 19-19-13-14/1219 «Про усунення про виявлених недоліків ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Кременецької загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів за період 2008-2010 роки», пункт 2 якої зобов'язував позивача провести відповідну роботу щодо повернення зайво нарахованої та виплаченої грошової винагороди та премії педагогічним працівникам, в іншому випадку стягнути з особи, винної у зайвих грошових виплатах кошти в сумі 12658,00 грн. у порядку та розмірах, встановлених статтями 133-136 Кодексу законів про працю України, провести перерахунок та відповідні взаєморозрахунки щодо сум внесків до державних цільових фондів та повернути зайво сплачені кошти в сумі 4202,46 грн. (зарахувати в рахунок майбутніх платежів) (а.с. 8-10).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем як суб'єктом владних повноважень доведено правомірність оскаржуваного пункту 2 вимоги Кременецької міжрайонної державної фінансової інспекції у Тернопільській області від 09 грудня 2013 року № 19-19-13-14/1219.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, разом з тим, не погоджується з мотивами такої відмови, виходячи з наступного.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України така є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів <…> (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п.7 ст.10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Таким чином, орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, Кременецька міжрайонна державна фінансова інспекція у Тернопільській області пред'явила вимогу від 09 грудня 2013 року № 19-19-13-14/1219 про усунення порушень, виявлених під час ревізії Кременецької загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів Кременецької районної ради Тернопільської області.

При цьому оскаржувана вимога Інспекції (зокрема, пункт 2 який оскаржується) вказує на виявлені збитки та їхній розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України (постанова від 15 квітня 2014 року справа №21-40а14, постанова від 18 вересня 2014 року справа №21-332а14, постанова від 07 жовтня 2014 року справа №21-368а14, постанова від 20 січня 2015 року справа №21-603а14), яка в силу вимог ст.244-2 КАС України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив спір, доводи апеляційної скарги є безпідставними, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Кременецької загальноосвітньої школи - інтернату І-ІІІ ступенів залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 червня 2014 року у справі № 819/907/14-a - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст ухвали виготовлено 17 квітня 2015 року.