Справа № 816/4894/14
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 р.Справа № 816/4894/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.
суддів Бартош Н.С., Донець Л.О.
за участю секретаря судового засідання Співак О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2015 року по справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кременчуці Полтавської області про визнання дій неправомірними та стягнення коштів, -
В с т а н о в и л а:

10.12.2014 року позивач - Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області (далі по тексту позивач, УПФУ в м. Кременчуці) звернувся до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кременчуці Полтавської області (далі по тексту відповідач, Відділення ФСС у м. Кременчуці), яким просить визнати неправомірними дії відповідача щодо неприйняття до заліку та невідшкодування коштів у сумі 3.628,56 грн., витрачених на виплату та доставку пенсії по втраті годувальника внаслідок трудового каліцтва гр. ОСОБА_1 за період з 01.11.2012 року по 31.10.2014 року та стягнення вказаної суми коштів з відповідача.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в порушення вимог Закону України від 23.09.1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон - № 1105-XIV), відповідач відмовив у прийняті до заліку для відшкодування витрати на виплату та доставку пенсії по втраті годувальника.
Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.
Судове рішення вмотивоване тим, що за відсутності особової справи потерпілого від нещасного випадку на виробництві ОСОБА_2 у відповідача відсутні підстави для проведення заліку сум на відшкодування витрат позивачу на виплату та доставку пенсії по втраті годувальника внаслідок трудового каліцтва гр. ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати зазначену постанову та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Заявник вважає, що судом першої інстанції проігноровано положення ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов`язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв`язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання від 04.03.2003 року №5-4/4 (далі по тексту Порядок відшкодування № 5-4/4).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга, відповідно до положень ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що 06.11.2003 року внаслідок нещасного випадку на виробництві загинув старший слідчий прокуратури м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_2 (а.с.11-15).
Рішенням (протоколом) Автозаводського УПФУ у м. Кременчуці Полтавської області від 03.12.2004 року № 17295, задоволена заява ОСОБА_3 / ОСОБА_1 та неповнолітній доньці загиблого ОСОБА_4 з 06.11.2003 року призначена пенсія у зв`язку з втратою годувальника батька ОСОБА_2 . У якості з причини смерті останнього пенсійним органом визначено - загальне захворювання або каліцтво, не пов`язане з роботою (а.с. 9).
Керуючись Порядком відшкодування № 5-4/4, УПФУ в м. Кременчуці у період часу з 01.11.2012 року по 31.10.2014 року щомісяця включало до актів щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії, у тому числі, у зв`язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві відшкодування витрат в загальній сумі 3628,56 грн. на виплату та доставку пенсії ОСОБА_1 - о/р НОМЕР_1 , яка одержує пенсію по втраті годувальника ОСОБА_2 (а.с. 16-63).
Відділенням ФСС у м. Кременчуці до заліку вказані витрати не прийняті з посиланням на відсутність особової справи потерпілого ОСОБА_2 та відсутність підстав для провадження виплат, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (а.с. 8).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності у відповідача особової справи загиблого на виробництві ОСОБА_2 , фактичної можливості провести з позивачем звірку витрат по зазначеній особовій справі потерпілого, за якою виплачується пенсія по втраті годувальника, позовні вимоги УПФУ в м. Кременчуці є необґрунтованими.
Погоджуючись із висновками суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
За умовами, встановленими ч. 8 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначаються відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».
Відповідно до підпункту «д» пункту 1 ч.1 ст.21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законодавством порядку здійснювати виплату пенсії у зв`язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.
Згідно з частинами 1 та 2 ст. 35 вказаного Закону, для розгляду справ про страхові виплати до Фонду соціального страхування від нещасних випадків подаються:
акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та (або) висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть, а також відповідні рішення про відшкодування моральної (немайнової) шкоди;
документи про необхідність подання додаткових видів допомоги.
Фонд соціального страхування від нещасних випадків приймає рішення про виплати у разі втрати годувальника за умови подання таких документів, які видаються відповідними організаціями в триденний строк з моменту звернення заявника:
1) копії свідоцтва органу реєстрації актів громадянського стану про смерть потерпілого;
2) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - довідки виконавчого органу ради чи інших документів про склад сім`ї померлого, в тому числі про тих, хто перебував на його утриманні, або копії відповідного рішення суду;
3) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - виконавчого органу ради про батьків або іншого члена сім`ї померлого, який не працює та доглядає дітей, братів, сестер чи онуків померлого, які не досягли 8-річного віку;
4) довідки навчального закладу про те, що член сім`ї потерпілого віком від 18 до 23 років, який має право на відшкодування шкоди, навчається за денною формою навчання;
5) довідки навчального закладу інтернатного типу про те, що член сім`ї потерпілого, який має право на відшкодування шкоди, перебуває на утриманні цього закладу.
Згідно зі ст. 36 вищезазначеного Закону, фонд соціального страхування від нещасних випадків розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.
Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.
Пунктом 5 ст. 24 цього Закону передбачено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний: співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов`язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.
Якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.
Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України пенсійному фонду України витрат, пов`язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв`язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання затверджений спільною постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 04.03.2003 року №5-4/4 (зареєстровано МЮУ 16.05.2003 року за № 376/7697).
Абзацом 1 пункту 4 цього Порядку встановлено, що відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно-правових актів, а саме:
сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв`язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання
Згідно з пунктом 5 Порядку Управління пенсійного фонду в районах і містах області та відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування у цих районах і містах у встановлений Положенням термін проводять звірку про визначення сум витрат і подають акт звірки головному обласному управлінню пенсійного фонду та обласному управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування.
Головне управління обласного Пенсійного фонду та обласне відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у встановлений Положенням термін узгоджують суми, що підлягають відшкодуванню і подають свою довідку, відповідно, до пенсійного фонду та фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві (п. 6 Порядку).
Пунктом 7 Порядку встановлено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на підставі довідки про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов`язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв`язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (додаток 4), на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду.
Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зазначає, що рішення про виплату пенсії у разі втрати годувальника, як одного з видів страхових виплат, приймається відповідачем за умови звернення особи до Фонду соціального страхування з необхідними, належним чином оформленими, документами, в першу чергу, актом розслідування нещасного випадку на виробництві. Отже, й відшкодуванню підлягають узгоджені суми витрат, пов`язаних з виплатою пенсії у зв`язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, призначеної відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».
До матеріалів справи позивачем не надано доказів наявності у Відділення ФСС у м. Кременчуці особової справи потерпілого, направлення відповідачу акту про нещасний випадок, який трапився з ОСОБА_2 , та інших документів, передбачених частинами 1 та 2 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а також особової справи загиблого на виробництві ОСОБА_2 , у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог УПФУ в м. Кременчуці.
Також, колегія суддів зазначає, що частинами 1 та 2 ст. 99 КАС України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.
Таким чином, виходячи зі змісту ст. 99 КАС України строк звернення до адміністративного суду з позовом як різновид строку позовної давності та наслідки його пропущення, встановлені ч. 1 ст. 100 КАС України можуть застосовуватися лише у випадку, коли мало місце порушення прав, свобод чи інтересів позивача.
Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 06.11.2013 року у справі № 21-389а13 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 , командира військової частини НОМЕР_2 , Міністерства оборони України, Міністра оборони України про зобов`язання вчинити певні дії.
Колегія суддів не вбачає підстав для застосування правил ч. 1 ст. 100 КАС України, оскільки дійшла висновку, що рішеннями і діями (бездіяльністю) відповідача у справі права та інтереси позивача не порушено.
Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.
В порядку, передбаченому ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України, розгляд справи відбувся за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Керуючись ст.ст. 41 ч. 1, 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області залишити без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2015 року без змін.
Ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис) Л.В. Мельнікова

Судді (підпис) Н.С. Бартош

(підпис) Л.О. Донець

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 10 квітня 2014 року