Справа № 820/1885/15
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 квітня 2015 р. № 820/1885/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання - Сальніковій Г.А.,

за участю представників сторін: позивач - ОСОБА_1, відповідач - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про скасування оглядового розпису,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати оглядовий розпис Київської міської митниці Державної фіскальної служби України М-15 № 100290301/2014/008677 від 18.10.2014року.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що відповідачем неправомірно, без врахування всіх обставин та наданого ОСОБА_1 пакету необхідних документів для підтвердження митної вартості отриманого товару, прийнято оглядовий розпис М-15 № 100290301/2014/008677 від 18.10.2014року, що призвело до збільшення розміру сплати ПДВ та мита на 10% та завдало шкоди правам та законним інтересам позивача.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначив, що ОСОБА_1 не надала необхідних документів для беззаперечного підтвердження обраної нею вартості отриманого товару, а тому у митниці були відсутні докази, необхідні для застосування основного методу визначення митної вартості товару. У зв'язку з неможливістю застосування кожного наступного методу визначення митної вартості товару, митний орган застосував резервний метод відповідно до ст. 64 Митного кодексу України. Таким чином, відповідач вважає, що органи митного контролю діяли виключно в межах правового поля, тому оскаржуваний оглядовий розпис М-15 № 100290301/2014/008677 від 18.10.2014року є правомірним, а позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Позивач у судовому засіданні 15.04.2014 року підтримав свою правову позицію по справі.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не прибув.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню виходячи з такого.

Як було встановлено під час розгляду справи, міжнародне поштове відправлення за № CF US на ім'я ОСОБА_1 надійшло до зони митного контролю-місця міжнародного поштового обміну Дирекції оброблення та перевезення кошти УДППЗ «Укрпошта» 09.10.2014 року.

В свою чергу, оператором поштового зв'язку вищезазначене міжнародне поштове відправлення, що надійшло в Україну на адресу громадянки ОСОБА_1 пред'явлено митному органу для здійснення митного контролю.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується інформацією, наведеною відправником (Evse Upgrade 1037 Murray st/ Berkeley CA 94710 US) , на імя одержувача ОСОБА_1 надійшло поштове відправлення, яке відповідно до даних митних декларації/адресного ярлика СР72, містило МПВ «EV Charge Cord Repair Return) зарядний пристрій з кабелем-повернення після ремонту)-5 шт.-195 доларів США».

Під час митного огляду МПВ оглядовою комісією у складі двох операторів поштового звязку та посадової особи відділу митного оформлення № 1 митного поста «Спеціалізований» встановлено, що вкладенням вищезазначеного поштового відправлення є зарядний пристрій «NISSAN» модель 29690 3NAOA, без ознак користування, у кількості 5 шт., про що поштовою службою складений акт форми ф. 51 про фактичне вкладення від 09.10.2014 року та акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної покладі та багажу від 09.10.2014 року.

Київська міська митниця ДФС, здійснюючи контроль за правильністю визначення позивачем митної вартості товарів, застосувала резервний метод визначення митної вартості товарів, у зв'язку з чим 18.10.2014 року митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за № 100290301/2014/001213/1, відповідно до якого вартість вищезазначених товарів склала 1300 доларів США.

На підставі вищезазначеного рішення, відповідачем проведено розрахунок податків, результати якого оформлені оглядовим розписом М-15 від 18.10.2014 року № 10290301/2014/008677.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаного висновку відповідача і винесеного на підставі такого висновку оскаржуваного рішення на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд зазначає наступне.

Згідно п. 24 ст. 4 МК України, митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку;Відповідно до ч. 1 ст. 40 МК України митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України.

Приписами ст. 546 МК України визначено, що митниця є митним органом, який у зоні своєї діяльності забезпечує виконання завдань, покладених на органи доходів і зборів.

Згідно приписів ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд зазначає, що частиною 2 ст. 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу

Водночас, згідно ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно ч. 4, 8 ст. 52 МК України, у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості. У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Поряд з цим, відповідно до п. 31 ст.4 МК України, міжнародні поштові відправлення - упаковані та оформлені відповідно до вимог актів Всесвітнього поштового союзу та Правил надання послуг поштового зв'язку листи, поштові картки, бандеролі, спеціальні мішки з позначкою "М", дрібні пакети, відправлення з оголошеною цінністю, поштові посилки, згруповані поштові відправлення з позначкою "Консигнація", відправлення міжнародної прискореної пошти "EMS", які приймаються для пересилання за межі України, доставляються в Україну або переміщуються через територію України транзитом операторами поштового зв'язку.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст. 369 МК України, у міжнародних поштових та експрес-відправленнях особисті речі переміщуються (пересилаються) через митний кордон України у порядку та на умовах, встановлених для переміщення (пересилання) товарів, а саме:

- згідно з ч. 6 ст. 374 МК України, товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 150 євро, що переміщуються (пересилаються) на митну територію України на адресу одного одержувача в одній депеші від одного відправника у міжнародних поштових відправленнях, на адресу одного одержувача в одному вантажі експрес-перевізника від одного відправника у міжнародних експрес-відправленнях, а також товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 150 євро, що переміщуються у несупроводжуваному багажі, підлягають усному декларуванню на підставі товаросупровідних документів та не є об'єктами оподаткування митними платежами;

- згідно з ч. 7 ст. 374 МК України, товари (крім підакцизних), що переміщуються (пересилаються) у міжнародних поштових, міжнародних експрес-відправленнях, несупроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість яких перевищує еквівалент 150 євро, але не перевищує еквівалент 10000 євро, або переміщуються (пересилаються) без дотримання умов, передбачених частиною п'ятою цієї статті, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків та податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України. Базою оподаткування для таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 150 євро.

Також, відповідно до п. 6 Положення про митні декларації, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року № 450, товари, що пересилаються через митний кордон України в міжнародних поштових відправленнях, декларуються шляхом подання митному органу: 1) митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа у разі: надходження на адресу декларанта підакцизних товарів; або надходження на адресу декларанта (крім громадянина) в одній депеші від одного відправника товарів, що відповідно до Митного кодексу України та Податкового кодексу України є об'єктами оподаткування митними платежами; або пересилання декларантом (крім громадянина) товарів, митна вартість яких перевищує суму, еквівалентну 150 євро; або надходження на адресу громадянина в одній депеші від одного відправника товарів, сумарна фактурна вартість яких перевищує суму, еквівалентну 10000 євро; або пересилання громадянином товарів, сумарна фактурна вартість яких перевищує суму, еквівалентну 10000 євро; 2) або у випадках, не зазначених у підпункті 1 цього пункту, - уніфікованих міжнародних документів, форми яких установлені актами Всесвітнього поштового союзу, а саме: митної декларації CN 23, використання якої обов'язкове під час пересилання посилок, міжнародних згрупованих поштових відправлень з позначкою "Консигнація" і відправлень "EMS" та можливе у разі пересилання відправлень з оголошеною цінністю.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями позивача, ОСОБА_1через мережу Інтернет шляхом міжнародного поштового відправлення було замовлено зі Сполучених Штатах Америки товар «зарядний пристрій» бувший у використанні, платіж за який проводився електронним засобом платежу.

На підтвердження митної вартості товару позивачем надавались відповідачу лише копія митної декларації від 03.10.2014 року країни відправлення, з якої, однак, не вбачається за можливе підтвердити факт, що позивач придбавав товар особисто та по ціні яка заявлена в декларації.

Будь-яких інших належних документів, які б підтверджували митну вартість товару, позивачем до суду не надано.

Окрім того, матеріали справи не містять, а позивачем в обґрунтування своєї правової позиції не надано до суду ані доказів того, що саме ОСОБА_1 проводилась оплата товару і саме в розмірі 199, 95 доларів США разом з вартістю пересилки, ані будь-яких пояснень щодо того, яким саме чином та за допомогою якої саме електронної системи проводилась оплата придбаного товару.

Згідно ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.4 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Поряд з цим, згідно приписів ч. 5 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Як вбачається з пояснень відповідача, підставою для сумніву під час визначення митної вартості товару стала розбіжність цінової інформації експортного ринку країни відправлення (www.ebay.com) з описом та вартістю товару, визначеного відправником в миній декларації/ адресному ярлику СР 72, а саме: EV Charge Cold Repair Return, що згідно з перекладом значить «зарядний пристрій з кабелем-повернення після ремонту». Матеріали справи не містять доказів спростування позивачем вищезазначених обставин.

Оскільки, митному органу не було надано належним чином оформлених документів, що підтверджують заявлену відправником вартість товару та які могли б ідентифікувати наявний товар, його ціну (вартість), а також ураховуючи наявність обґрунтованого сумніву щодо достовірності відомостей стосовно заявленої вартості товарів в митній декларації/адресному ярлику СР 72, відповідачем було самостійно визначено митну вартість товару на підставі цін на ідентичні товари.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Зокрема, статтею 57 Митного кодексу України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні:а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);ґ) резервний. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні відповідачем було застосовано резервний метод визначення митної вартості товару, оскільки п'ять попередніх методів не могли бути застосовані через недостатню кількість документів та інформації про товар.

Згідно із ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, Київською міською митницею Державної фіскальної служби України у даній справі доведено факт неможливості застосування визначення митної вартості товару за ціною договору (перший метод), та доведено правомірність і обґрунтованість застосування резервного методу визначення митної вартості товару, що в свою чергу вказує також на правомірність прийняття рішення про коригування митної вартості товарів від 18.10.2014 року № 100290301/2014/001213/1, згідно якого вартість товару склала 1300 доларів США.

Також, відповідно до приписів п.1, 3-4 ст. 368 МК України, для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів. Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості. У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.

Водночас, суд вважає за потрібне зазначити, що процедура справляння митних платежів при митному оформленні товарів, що переміщуються через митний кордон України в ручній поклажі, супроводжуваному й несупроводжуваному багажі, вантажних, міжнародних поштових та експрес-відправленнях і належать громадянам урегульована Порядком справляння митних платежів при ввезенні на митну територію України товарів громадянами, який затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 22.05.2012 року № 581 (надалі - Порядок № 581).

Так, відповідно до п. 1.3-1.4 Порядку № 581, митне оформлення товарів, що переміщуються громадянами в ручній поклажі, супроводжуваному, несупроводжуваному багажі, надходять на адресу громадян у вантажних, міжнародних, експрес- та поштових відправленнях та підлягають оподаткуванню, може бути завершено в повному обсязі лише після сплати митних платежів. Митні платежі нараховуються за ставками, що діють на день подання митної декларації, та сплачуються громадянами у валюті України. При визначенні суми митних платежів, які нараховуються за фіксованими ставками, застосовується офіційний курс валюти, визначений відповідно до статті 3 1 Митного кодексу України.

Відповідно до приписів п. 1. 8 Порядку № 581, справляння митних платежів при митному оформленні товарів, що переміщуються громадянами здійснюється шляхом прийняття, зокрема, оглядового розпису М 15 за формою, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно абз. «б» п. 2.3 Порядку № 581, у разі надходження на адреси громадян товарів, сумарна фактурна вартість яких не перевищує 10000 євро, за оглядовим розписом М 15, митною декларацією М 16, квитанцією МД-1 відповідно нараховується ввізне мито за ставкою в розмірі 10 відсотків сумарної фактурної вартості товарів та податок на додану вартість. При цьому базою оподаткування є частина сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 150 євро.

Таким чином, на підставі вищезазначених норм права та фактурної вартості наявного в МПВ товару у розмірі 1300 доларів США, відповідач, діючи виключно в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством, провів митне оформлення вкладення МПВ з нарахуванням митних платежів у сумі 4595, 16грн. (мито-1435, 99грн., ПДВ-3159, 17грн.), результати якого зафіксовані в оглядовому розписі М-15 № 100290301/2014/008677 від 18.10.2014року.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наведених обставин та правових норм, суд вважає дії Київської міської митниці Державної фіскальної служби України правомірними та такими, що відповідають вимогам діючого законодавства, вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Підсумовуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували заявлену ним вартість отриманого товару, та з огляду на правомірність дій та рішень відповідача, суд дійшов висновку, що оскаржуваний рішення про визначення митної вартості товарів прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства, що в свою чергу вказує на правомірність та обгрнутованість при йнття ораганми митної служби спірного оглядового розпису М-15 № 100290301/2014/008677 від 18.10.2014року.

Таким чином, позивачем не обгрунтовано правомірність заявлених позовних вимог, а відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, належними та допустимими доказами доведено правомірність прийняття спірного рішення, тому в задоволенні позову належить відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати належить віднести за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 128, 159, 160- 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про скасування оглядового розпису - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня отримання копії постанови. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Постанова набирає законної сили у порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 20.04.2015 року.

Суддя Горшкова О.О.