Справа № 813/477/15
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 року Справа № 813/477/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.;

секретар судового засідання Небесна М.В.;

позивач ОСОБА_1,

представник відповідача Волинець О.М.,

від третьої особи не прибув,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова (далі - відповідач, УПФ України у Франківському районі м. Львова), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області (далі - третя особа, ГУ ДКС України у Л/о), в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати дії відповідача щодо відмови сформувати та подати подання про повернення ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна - у сумі 5400,00 грн.;

- зобов'язати відповідача сформувати та подати до Головного управління державної казначейської служби України у Львівській області подання про повернення ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна - у сумі 5400,00 грн., сплаченого згідно з квитанцією № 3142883 від 30.12.2014 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що придбаваючи житло вперше позивач помилково сплатила збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Коли ж вона звернулася до органу Пенсійного фонду України з заявою про повернення помилково сплачених коштів, отримала відмову з підстав відсутності у відповідача інформації про придбання нею житла вперше. Вважає, що відсутність у органі Пенсійного фонду України інформації про придбання особою житла вперше не доводить, що відповідна особа придбала житло не вперше і повинна сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, таким чином оскаржувана відмова є безпідставною та необґрунтованою.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити позов.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях /а.с.25-26/. Вважає відмову у поверненні коштів законною та обґрунтованою, оскільки орган Пенсійного фонду не володіє інформацією щодо прав власності на нерухоме майно, зокрема, чи придбавалося позивачем житло вперше. Крім того зазначає, що громадяни, які придбавають житло вперше, звільняються від сплати збору на підставі Закону, а не рішенням органу Пенсійного фонду України. Тому питання звільнення від сплати збору повинно було з'ясовуватися під час нотаріального оформлення цивільно-правового договору. Пояснив, що в договорі купівлі-продажу від 30.12.2014 року вказано адресу останнього місця реєстрації покупця АДРЕСА_2), однак невідомо чи дане житло за вказаною адресою АДРЕСА_2) належить на праві власності даній особі та на якій підставі ним придбане, тобто набуте у власність (куплене, успадковане, тощо). Звернув увагу, що суми збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомості сплачуються платниками цього збору на рахунки з обліку коштів спеціального фонду державного бюджету, відкриті в управлінні Державної казначейської служби. Таким чином, позивач не звернувся з заявою про повернення збору до органу державного казначейства. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

ГУ ДКС України у Л/о, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, явки уповноваженого представника у судове засідання не забезпечило, про дату, час і місце судового засідання повідомлене належним чином /а.с.23, 39/, клопотань про відкладення розгляду справи чи іншого змісту не подавало.

Суд заслухав пояснення сторін, з'ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення, а також ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідив докази у справі, та -

в с т а н о в и в :

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 13.12.2014 року ОСОБА_1 (покупець) придбала квартиру АДРЕСА_1 /а.с.8-9/, що додатково підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.10/.

Під час оформлення відповідного договору позивачем 30.12.2014 року сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1% від вартості придбаної квартири, що складає 5400,00 грн. згідно з квитанцією № 3142883 від 30.12.2014 року /а.с.11/.

ОСОБА_1 15.01.2015 року звернулася до УПФ України у Франківському районі м. Львова з заявою, у якій повідомила що 30.12.2014 року придбала житло вперше, та просила у зв'язку з цим сформувати та подати до Управління державної казначейської служби України у Франківському районі м. Львова подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна - у розмірі 5400,00 грн. сплаченого згідно з квитанцією № 3142883 від 30.12.2014 року /а.с.14-16/.

Листом № 566/05-15 від 19.01.2015 року УПФ України в Франківському районі м. Львова повідомлено позивача про прийняте відповідачем рішення, що підстав для видачі подання ОСОБА_1 про безпідставно та помилково зараховані кошти до Пенсійного фонду при укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна на суму 5400,00 грн. немає /а.с.17/.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів, згідно з ч. 2 цієї ж статті, можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, згідно з ч. 3 цієї ж статті, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Юрисдикція адміністративних судів, відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України, поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначено Законом України № 400/97-ВР "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) від 26.06.1997 року (далі - Закон № 400/97-ВР).

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону № 400/97-ВР платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з поміж інших є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Таким чином, фізичні особи, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зважає на покликання представника відповідача про відсутність механізму перевірки інформації щодо того, чи вперше придбане житло. Тому вважає дії відповідача щодо відмови у поверненні сплаченої суми збору на обов'язкове державне пенсійне страхування допустимими.

Однак, суд погоджується з позицією позивача, що у такому випадку органу владних повноважень, яким є орган Пенсійного фонду України, необхідно доводити факт придбання особою житла не вперше. Нічим не обґрунтовані підозри відповідача щодо придбання позивачем житла не вперше не можуть бути підставою для відмови у поверненні коштів, які позивач вважає сплаченими помилково.

Крім того, з метою з'ясування факту придбання позивачем житла, отримання інформації щодо наявного у позивача житла та підстав виникнення права власності на нього суд звернувся до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником квартири за адресою АДРЕСА_1; підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу квартири № 1051 від 30.12.2014 року /а.с.36/.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскільки за позивачем зареєстровано лише один житловий об'єкт, представником відповідача не доведено в судовому засіданні факт придбання позивачем житла не вперше, помилково сплачену суму збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 5400,00 грн. слід повернути позивачу.

З приводу процедури повернення помилково сплачених коштів суд керується наступним.

Органи Державної казначейської служби, керуючись п. 2.2 Порядку казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.01.2013 року № 43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2013 року № 291/22823, формують розрахункові документи і проводять повернення платежів, що були помилково або надміру зараховані до бюджету, на підставі відповідних документів органів, які повинні забезпечувати надходження платежів та за якими згідно з законом закріплено контроль за справлянням (стягненням) платежів до бюджету (далі - органи стягнення).

Відповідно до п. 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року за № 1650/24182 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів до бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника), скріпленим гербовою печаткою або печаткою із найменуванням та ідентифікаційним кодом установи, з обов'язковим зазначенням такої інформації:

- обгрунтування необхідності повернення коштів з бюджету;

- найменування платника (суб'єкта господарювання) та код за ЄДРПОУ (для юридичної особи);

- П.І.Б. фізичної особи та ідентифікаційний номер;

- сума платежу, що підлягає поверненню;

- дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Відповідно до ч. 7 ст. 45 Бюджетного кодексу України перелік податків і зборів (обов'язкових платежів) та доходів бюджету згідно з бюджетною класифікацією в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а також загальні вимоги щодо обліку доходів бюджету визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 р. № 106 затверджені деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету. Згідно з даною постановою перелік податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету визначається відповідно до Переліку кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Відповідно до Переліку кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету, контроль за справлянням надходжень за кодом бюджетної класифікації 24140500 закріплено за органами Пенсійного фонду України.

Таким чином, повернення такого збору органами ДКС України здійснюється на підставі подання органів ПФ України.

Оскільки згідно з квитанцією № 3142883 від 30.12.2014 року про сплату збору на обов'язкове державне пенсійне страхування одержувачем платежу є ГУ ДКС України у Львівській області /а.с.11/, відповідно контроль за сплатою по даному рахунку належить УПФ України у Франківському районі м. Львова.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що слід зобов'язати УПФ України у Франківському районі м. Львова повернути позивачу з Державного бюджету України через ГУ ДКС України у Львівській області помилково сплачений відповідно до квитанції № 3142883 від 30.12.2014 року збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 5400,00 грн. У задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дій органу Пенсійного фонду щодо відмови у поверненні коштів відмовити.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 138, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова сформувати та подати до Головного Управління Державної казначейської служби України у Львівській області подання про повернення ОСОБА_1 (ІДН НОМЕР_1) збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у сумі 5400 (п'ять тисяч чотириста) грн. 00 коп., сплаченого згідно з квитанцією № 3142883 від 30.12.2014 року.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ІДН. НОМЕР_1) судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 73,08 грн.

Постанову може бути оскаржено, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано о 11.40 год. 20.04.2015 року.

Суддя Кравців О.Р.