Справа № 806/1154/15
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року Житомир справа № 806/1154/15

категорія 9.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Токаревої М.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Районної лікарні с.Словечне до Державної фінансової інспекції в Житомирській області про визнання вимог викладених у п.3 листа від 16.09.2014 року №65-17/1452, в частині зобов'язання відшкодувати фінансові порушення шляхом стягнення 141085,67 грн.,-

встановив:

Районна лікарня с.Словечне звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Житомирській області про визнання протиправними та скасування пункту 3 вимоги викладеної у формі листа від 16.09.2014 року №65-17/1452. В обґрунтування позову позивач зазначив, що Овруцькою міжрайонною Державною фінансовою інспекцією в Житомирській області було проведено ревізію його фінансово-господарської діяльності за період з 01.10.2011 року по 30.06.2014 року. За результатами проведеної перевірки було складено акт від 10.09.2014 року №65-09/063, на підставі якого відповідачем було винесено вимогу №65-17/1452. від 16.09.2014 про усунення виявлених ревізією порушень, зокрема в частині стягнення з винних осіб зайво виплачених виплат. Позивач вважає, що такі вимоги органу ДФІ є протиправними, а тому просить скасувати вимогу у цій частині.

Сторони просили справу розглянути у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи Овруцькою міжрайонною Державною фінансовою інспекцією в Житомирській області було проведено ревізію його фінансово-господарської діяльності за період з 01.10.2011 року по 30.06.2014 року. За результатами проведеної перевірки було складено акт від 10.09.2014 року №65-09/063, на підставі якого відповідачем було винесено вимогу №65-17/1452. від 16.09.2014 про усунення виявлених ревізією порушень, зокрема в частині стягнення 141085,67 з 8 осіб зайво виплачених виплат, а саме: ОСОБА_1 - 18513,95 грн., ОСОБА_2 - 23081,67 грн., ОСОБА_3 -19512,95 грн., ОСОБА_4 -12388,11 грн., ОСОБА_5 -10115,66 грн., ОСОБА_6 - 17192,52 грн., ОСОБА_7 - 19110,59 грн. та ОСОБА_8 - 21170,22 грн.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", головним завданням органу державного фінансового контролю: є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в держаних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або користуються (користувались у період, якій перевіряється) державне чи комунальне майно (надалі по тексту - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотримання законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ.

Згідно ч. 3 ст. 8 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" визначено основні функції органу державного фінансового контролю, а саме вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю, порушень законодавства, та притягнення до відповідальності винних осіб.

Відповідно до п.п.5 п.6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку здійснювати державний фінансовий контроль шляхом проведення інспектування у формі планових та позапланових ревізій певного комплексу чи окремих питань фінансово-господарської діяльності підприємств, установ та організацій, визначених у підпункті 1 пункту 4 Положення.

Крім того пунктом 35 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року N 550, визначено, що виявлені допущені об'єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції служби, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Відповідно до пункту 46 Порядку, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом служби у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно із пунктом 49 Порядку у разі коли діями чи бездіяльністю працівників об'єкта контролю державі або підконтрольній установі заподіяна матеріальна шкода, орган служби ставить вимоги перед керівником об'єкта контролю та органом його управління щодо пред'явлення цивільних позовів до винних осіб.

Крім того, пунктом 50 Порядку встановлено, що за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи служби вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об'єктів контролю; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Із змісту вказаних положень законодавства вбачається, що відповідач здійснює фінансовий контроль за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності. Відповідний контроль здійснюється шляхом проведення ревізії. У випадку встановлення порушень законодавства, відповідач має право пред'являти письмову вимогу щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства. Між тим, зміст вимоги відповідача повинен узгоджуватися з приписами чинного законодавства, що, зокрема, означає те, що вимога повинна містити вичерпну вказівку підконтрольному суб'єкту щодо вчинення дій, які відповідно до норм законодавства будуть направлені на усунення порушених вимог закону.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Тоді як відшкодування збитків, завданих державі, тобто фактично захист права держави, порушеного діями об'єкта контролю, може відбуватись лише в порядку позовного провадження, під час якого суд перевіряє і оцінює всі обставини, необхідні для встановлення наявності підстав для стягнення збитків.

Таким чином, про виявлені під час ревізії збитків фінансова інспекція зобов'язана зазначити про це в акті перевірки, однак ці збитки не можуть бути примусово відшкодовані шляхом зобов'язання сторони забезпечити стягнення чи повернення коштів. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Отже, вимога інспекції може бути обов'язковою до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо стягнути кошти на відшкодування виявлених в ході перевірки збитків.

Дійсно, пункт 49 Порядку передбачає порядок пред'явлення цивільних позовів до винних працівників об'єкта контролю державі або підконтрольній установі.

При цьому, виставляючи таку вимогу, інспекція не враховує, що результат проведення претензійно-позовної роботи не може бути відомий заздалегідь, тобто вчинення таких дій не обов'язково призведе до усунення порушення. Водночас ані в акті, ані у вимозі відповідач не зазначає осіб, вина у вчиненні порушення яких встановлена під час ревізії.

Між тим, зміст оскаржуваного пункту вимоги зводиться до зобов'язання позивача стягнути з винних осіб матеріальну шкоду.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2014 року у справі № 21-63а14 та від 20 травня 2014 року по справі № 21-93а14.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Враховуючи те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Керуючись статтями 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.С. Токарева