Справа № 826/5424/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 квітня 2015 року 13:20 № 826/5424/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Побужський феронікелевий комбінат»
до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Побужський феронікелевий комбінат» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників, у якій просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.01.2015 №.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідач не має правових підстав для застосування санкцій до позивача за порушення податкового законодавства його контрагентами. Посилався на наявність належним чином складених первинних документів, що підтверджують фактичне здійснення позивачем господарських операцій з ТОВ «ГОФ «Дар'ївська» з купівлі-продажу вугілля, а також здійснення господарських операцій позивача та ТОВ «Українська нафтогазова компанія» з поставки природного газу. За таких обставин позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та просить його скасувати.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування правомірності висновків податкового органу та оскаржуваного податкового повідомлення-рішення посилався на матеріали перевірки ТОВ «ГОФ «Дар'ївська», згідно яких господарські операції даного товариства не мали реального характеру та здійснені без мети настання реальних наслідків. Також відповідач вважає, що відносини позивача з ТОВ «Українська нафтогазова компанія» призвели до штучного завищення податкового кредиту, у зв'язку з тим, що природний газ купувався через посередників. На думку відповідача, висновки акта перевірки відповідають фактичним обставинам справи, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним.

В судовому засіданні 14.04.2015 представники сторін заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, на підставі чого суд, керуючись частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Посадовими особами відповідача, на підставі наказу №1158 від 25.11.2014, згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Побужський феронікелевий комбінат» () з питань правильності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за період з червня 2012 року по червень 2014 року.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 22.12.2014 №1566/28-10-37-20/31076956 (далі - акт №1566/28-10-37-20/31076956), відповідач встановив порушення позивачем:

- пунктів 14.1.18 пункту 14.1 ст. 14, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту у сумі 20 808 626,00 грн. за періоди: липень 2012 - травень 2013 року, листопад 2013 - грудень 2014;

- пункту 185.1 ст. 185. пункту 187.1 статті 187, 188.1 статті 188, пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.1, пункту 201.4, пункту 201.6, пункту 201.7, пункту 201.10, статті 201, пункту 200.1 пункту 200.3, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем завищено суму бюджетного відшкодування на суму ПДВ 20 808 628 грн. за період з 01.06.2012 по 31.06.2014 на суму ПДВ 20 808 628,00 грн.

На підставі зазначеного акта перевірки відповідач виніс податкове повідомлення-рішення від 14.01.2015 № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість за періоди: серпень 2012 - червень 2013, грудень 2013 - березень 2014 року у розмірі 20 808 628, 00 грн. та застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у розмірі 10 404 314, 00 грн.

Позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення від 14.06.2013 № у порядку адміністративного оскарження, передбаченому статтею 56 Податкового кодексу України.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 17.03.2015 року скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення - рішення від 14.01.2015 № 000013710 - без змін.

Вважаючи протиправним податкове повідомлення-рішення від 14.01.2015 №000013710, позивач звернувся до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що у періоді, який перевіряв відповідач, ТОВ «Побужський феронікелевий комбінат» здійснював фінансово-господарські взаємовідносини з ТОВ «ГОФ «Дар'ївська» та ТОВ «Українська нафтогазова компанія».

Між ТОВ «ГОФ «Дар'ївська» (Продавець) та ТОВ «Побужський феронікелевий комбінат» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу №105/13 від 25.01.2013 та договір купівлі-продажу №1016/13 від 27.12.2013, предметом яких є поставка товару, визначеного в специфікації (вугілля та антрацит).

Згідно з пунктами 2.1 вказаних договорів передбачено, що кількість, номенклатура, ціни і строки поставки товару за цим договором погоджуються сторонами додатково у додатках.

Дати і умови поставки обумовлені у додатках.

В матеріалах справи наявні копії додатків до договорів купівлі-продажу, якими узгоджено найменування товару з наступними базовими показниками, умови поставки, дата передачі товару у власність покупця.

На підтвердження реальності придбання у ТОВ «ГОФ «Дар'ївська» товару, позивач надав суду копії наступних первинних документів: прибуткових накладних, рахунків, залізничних накладних на маршрут або групу вагонів, податкові накладні, накладні на внутрішнє переміщення, актів списання товарино-матеріальних цінностей, довіреностей на отримання вугілля, свідоцтв про якість вугілля (а.с. 1-91, а.с. 148-185 Т.ІІ, а.с. 16-95 Т.ІІІ).

Розрахунки за вищенаведеними договорами між позивачем та контрагентом відбувались у безготівковій формі, що підтверджується копіями платіжних доручень (а.с. 118-125 Т.І)

Також, між ТОВ «Побужський феронікелевий комбінат» (Покупець) та ТОВ «Українська нафтогазова компанія» (Продавець) укладено договір поставки природного газу №597 від 26.06.2012.

Відповідно до даного договору, ТОВ «Українська нафтогазова компанія» за період з липня 2012 року по травень 2013 року здійснило продаж природного газу в адресу ТОВ «Побужський феронікелевий комбінат».

Позивач зазначив, що природний газ, поставлений ТОВ «Українська нафтогазова компанія» використовувався ним для власних потреб та обліковувався у пунктах обліку газотранспортної системи ДК «Укртрансгаз».

Передача товару оформлена актами передачі-приймання природного газу, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 209-232 Т.ІІ).

Також, позивач надав до матеріалів справи копії наступних первинних документів: розподілу природного газу по цехам комбінату на виробничі потреби, податкові накладні (а.с. 233-250 Т.ІІ, а.с. 1-24 Т.ІІІ).

Розрахунки проведено в безготівковій формі в повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (а.с. 197-208 Т.ІІ).

Господарські взаємовідносини з ТОВ «ГОФ «Дар'ївська» та ТОВ «Українська нафтогазова компанія» позивач відобразив у бухгалтерській і податковій звітності.

Відповідачем під час перевірки вивчались наведені документи, що підтверджується послідовним викладом в акті перевірки обставин з поставки товару.

За результатами перевірки вищезазначених господарських операцій позивача з ТОВ «ГОФ «Дар'ївська» та ТОВ «Українська нафтогазова компанія» відповідач дійшов висновку про відсутність у позивача права на їх відображення у податковому та бухгалтерському обліку, в обґрунтування чого посилався на матеріали перевірки ТОВ «ГОФ «Дар'ївська» та його контрагентів, а також акта про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Українська нафтогазова компанія», а саме:

- акт Стаханівської ОДПІ від 06.05.2014 №25/22-32220545 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ПП НВО «Вуглересурс», з питання дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з контрагентом постачальником ТОВ «Східна Група «Емпайер», з податку на додану вартість за період з 01.01.2014 по 28.02.2014», акт ДПІ у Київському районі м. Харкова від 23.04.2014 № 132/20-31-22-02-07/38880050 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Східна Група «Емпайер» з контрагентами за період з 01.12.2013 по 28.02.2014» та акт Броварської ОДПІ у Київській області від 04.04.2014 № 23/10-06-22-01/37871477 «Про неможливість проведення зустрічної звірки «ТОВ «ЗМ-Консалтинг» щодо документального підтвердження господарських відносин із контрагентами постачальниками та контрагентами-покупцями за період з 01.12.2013 по 28.02.2014», які на думку відповідача свідчать про відсутність реального характеру взаємовідносин позивача з ТОВ «ГОФ «Дар'ївська»;

- акт від 12.08.2014 № 1137/20-38-23-01-04/37764888 про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Українська нафтогазова компанія» щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків їх реальності та повноти відображення в обліку за період 01.10.2012 по 16.01.2014 та акту від 27.08.2014 № 1175/20-38-22-01-04/37764888.

Посилання відповідача на матеріали зазначених актів суд відхиляє з огляду на те, що з їх змісту слідує, що контролюючий орган перевіряв взаємовідносини ТОВ «ГОФ «Дар'ївська» не з позивачем, а з іншими контрагентами, а зустрічна звірка ТОВ «Українська нафтогазова компанія» не була проведена, тобто контролюючий орган фактично не перевіряв господарську діяльність даного товариства.

Відповідно до частини 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з положеннями статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до вимог пункту 3 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Таким чином, матеріали вищезазначених актів, складених стосовно ТОВ «ГОФ «Дар'ївська» щодо його взаємовідносин з ПП НВО «Вуглересурс», ТОВ «Східна Група «Емпайер», «ТОВ «ЗМ-Консалтинг» не можуть бути взяті судом до уваги як доказ відсутності реального характеру здійснення господарських операцій ТОВ «Побужський феронікелевий комбінат» з ТОВ «ГОФ «Дар'ївська», а згідно акта про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Українська нафтогазова компанія», обставини щодо господарських операцій здійснених даним товариством податковим органом реально не встановлювались

Заходи, спрямовані на проведення зустрічної звірки, тобто спрямовані на вчинення дій щодо співставлення даних первинних та інших бухгалтерських документів суб'єкта господарювання, однак без фактичного вчинення таких дій, не можуть вважатися діями по проведенню зустрічної звірки.

Посилання відповідача на те, що природний газ позивач придбав у ТОВ «Українська нафтогазова компанія» за ціною, вищою ніж від цін виробника, суд відхиляє з огляду на наступне.

Державне цінове регулювання в Україні регламентується спеціальним законодавством: Законами «Про ціни і ціноутворення», «Про обмеження монополізму та недопущення недоборосовісної конкуренції у підприємницькій діяльності», постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)» тощо. Закони в галузі ціноутворення встановлюють основні правила формування та застосування цін в країні, порядок контролю за цінами, відповідальність за його порушення, права та обов'язки окремих органів виконавчої влади у сфері ціноутворення. Значно ширші повноваження у сфері ціноутворення надано місцевим органам виконавчої влади, що дає їм змогу оперативно, з урахуванням місцевих особливостей проводити в життя цінову політику держави, їхні управління з питань цінової політики мають право регулювати ціни на паливно-енергетичні ресурси (вугілля, газ скраплений, торф паливний та ін.), що відпускаються населенню для побутових потреб; тарифи на теплову енергію, послуги водопостачання та водовідведення; граничні рівні рентабельності та торговельні надбавки на дитяче харчування; тарифи на платні послуги, що надають лікувально-профілактичні державні й комунальні заклади охорони здоров'я; граничні рівні торговельних надбавок на окремі вітчизняні та імпортні лікарські засоби й вироби медичного призначення, заставні ціни на скляну тару, тощо. Але вищезазначеними законодавчими актами не передбачене державне регулювання цін на природних газ, що постачається юридичним особам для здійснення ними господарської діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.178 пункту 14.1 статті 17 Податкового кодексу України, податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Положеннями пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У відповідності до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Положеннями пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів (послуг), на вимогу їх покупця, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Із системного аналізу положень цих норм законодавства України вбачається, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наступних умов: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної, яка має усі обов'язкові реквізити.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Отже, виникнення права платника податку на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарської операції, яка є об'єктом оподаткування податком на додану вартість, за наявності первинних документів.

Згідно із пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Пунктом 200.3 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Господарські операції, як зазначено в пункті 5 статті 9 цього Закону, повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. Відповідно до статті 11 Закону, на основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов'язані складати фінансову звітність.

Згідно із частиною 1 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

З положень чинного податкового законодавства випливає, що умовою виникнення у платника права на включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість сплачених в ціні товару (послуги) та віднесення сум до витрат, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою використання їх у господарській діяльності, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Крім того, як відомості, що містяться у податкових накладних, так і дані первинних документів, що складаються при здійсненні господарської операції та подаються платником до контролюючого органу, мають відповідати установленим вимогам та містить достовірну інформацію про обставини, з якими законодавство пов'язує реалізацію права платника на податкову вигоду.

Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є податковим ризиком. У цілях підтвердження обґрунтованості заявлених податкових вигод має бути встановлений їх об'єктивний предметний зв'язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність первинних документів, у тому числі й відносно учасників та умов господарських операцій.

Обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість витрат (у тому числі і по сплаті ПДВ) первинними документами покладається на платника, оскільки саме він виступає суб'єктом, що використовує включену постачальником до ціни товару суму ПДВ при обчисленні суми податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету, а також зменшує об'єкт оподаткування податку на прибуток за фактом понесення витрат.

Висновки про реальність здійснених позивачем господарських операцій, за наслідками яких було сформовано податковий кредит та сформовано валові витрати, судам слід робити з фактичним дослідженням обставин, що стосуються такого питання, зокрема правильності відображення позивачем у податковому обліку господарських операцій з його контрагентом.

Відтак, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість необхідно з'ясовувати рух активів у процесі здійснення господарської операції.

У зв'язку з чим, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Акт перевірки не містить жодних зауважень щодо правильності оформлення первинних документів, в т.ч. податкових накладних, які слугували правовою підставою для визначення позивачем податкового кредиту.

Крім того, позивачем доведено реальність господарських операцій наявними в матеріалах справи доказами, які відповідачем під сумнів не ставляться. Будь-яких інших доказів, які б спростовували або заперечували виконання господарських операцій відповідачем в судовому засіданні не надано.

У зв'язку з цим, нарахований, в ціні придбання зазначеного товару, податок на додану вартість підлягає включенню до податкового кредиту та подальшому відшкодуванню згідно із статті 200 Податкового кодексу України, оскільки витрати Товариства на придбання товару відповідають ознакам валових витрат, що відповідає критерію економічної доцільності та цілям господарської діяльності.

Податковим органом не надано належних доказів на підтвердження того, що контрагенти позивача не мали адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по господарських операціях на час їх виконання, відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов'язань чи відсутність можливостей залучення до виконання зобов'язань третіх осіб.

Крім того, відповідачем не надано суду жодних доказів, які б підтверджували те, що укладення договорів, на підставі яких виникли взаємовідносини між позивачем та його контрагентом, не відповідають дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав та обов'язків.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши у сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що господарські відносини ТОВ «Побужський феронікелевий комбінат» з ТОВ «ГОФ «Дар'ївська» та ТОВ «Українська нафтогазова компанія» документально підтверджені та мали реальний характер.

З огляду на те, що в ході розгляду даної справи було встановлено наявність усіх обов'язкових підстав для формування позивачем податкового кредиту за результатами господарських відносин із ТОВ «ГОФ «Дар'ївська» та ТОВ «Українська нафтогазова компанія», у спірному періоді, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача підстав для зменшення позивачу суми бюджетного відшкодування у загальному розмірі 20 808 628, 00 грн. на підставі висновків акта та відповідного повідомлення-рішення та нарахування штрафних (фінансових санкцій).

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи позивача, суд дійшов висновку, що прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення від 14.05.2015 № є протиправним, з огляду на що, підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Побужський феронікелевий комбінат» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 14.01.2015 №.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Побужський феронікелевий комбінат» () судові витрати в сумі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп.).

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський