Справа № 872/14298/13
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 квітня 2015 рокусправа № 804/7403/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Губар Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2013 року по справі

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів в Дніпропетровській області про визнання неправомірними дії та скасування податкових повідомлень - рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2) звернулася до суду з позовом до відповідача Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби, правонаступником якої є Державна податкова інспекція в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів в Дніпропетровській області (далі - ДПІ в АНД районі м. Дніпропетровська), в якому просить визнати неправомірними дії податкового орану щодо прийняття податкових повідомлень-рішень № , № , № від 23.04.2013 року, та скасувати зазначені податкові повідомлення-рішення.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.08.2013 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 11.03.2013 року ДПІ в АНД районі м. Дніпропетровська проведена планова виїзна перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_2 за період з 01.01.2010 року по 31.12.2012 року, за результатами якої складено акт №873/172/НОМЕР_4 від 11.03.2013 року, за висновками якого позивачем порушено приписи абз.5 п.6 ст.128 ГК України, ст.44, ст.177 ПК України в частині неналежного ведення обліку доходів та витрат за 2010-2012 роки; та не надання документів у повному обсязі за 2010-2012 роки; п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України, в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2011-2012 роки у сумі 506 902, 51 грн.; п.187.1 ст.187, п.198.1 ст.198, п.198.2 ст.198, п.198.3 ст.198, п.198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за 2010-2012 роки у сумі 683 461 грн.

У зв'язку з наданням позивачем письмових заперечень на акт перевірки, у період з 25.03.2013 року по 29.03.2013 року ДПІ в АНД районі м. Дніпропетровська проведена документальна позапланова невиїзна перевірка дотримання вимог податкового, валютного, та іншого законодавства ФОП ОСОБА_2 за той же період часу з 01.01.2010 року по 31.12.2012 року, за результатами якої складено акт №1026/172/НОМЕР_4 від 05.04.2013 року, висновки якого аналогічні висновкам акту попередньої планової перевірки позивача.

Як зазначено в акті перевірки, позивачем не підтверджено реальність фінансово - господарських операцій з контрагентами ТОВ "Металоцентр "Стальсервіс", ТОВ "АВ метал груп", ТОВ "Метагор", ТОВ фірма "Каскад".

На підставі акту перевірки податковим органом винесені 23.04.2013 року податкове повідомлення - рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість, в тому числі за основним платежем в сумі 683 461 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 147 000 грн.; податкове повідомлення - рішення № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, в тому числі за основним платежем в сумі 506 902,51 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 126 725,53 грн.; податкове повідомлення - рішення № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем адміністративні штрафи та інші санкції в сумі 510 грн.

Позивач оскаржив зазначені податкові повідомлення - рішення в судовому порядку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Із матеріалів справи вбачається, що податковий орган з дотриманням приписів ст.75 ПК України, абз. 1, 2 п. 3 Розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 № 984, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.01.2011 за № 34/18772, здійснив документальні перевірки позивача, виявлені порушення вимог податкового законодавства виклав у Акті перевірки, на підставі якого прийняв оскаржувані позивачем податкові повідомлення - рішення, а тому є правомірним висновок суду першої інстанції про відсутність порушень податковим органом приписів податкового законодавства при прийнятті зазначених податкових повідомлень - рішень.

Згідно акту перевірки за період з 1.07.2010 року по 31.12.2010 року позивач здійснювала діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування, і порушень чинного податкового законодавства відповідачем за цей період часу не виявлено.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас ст. 1, ч.2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІУ (далі - Закон №996) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до приписів п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2. ст. 198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

При цьому згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, передбачено положеннями ст.177 ПК України.

За приписами п.177.2, 177.4.,177.10 ст.177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать в тому числі інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в пп. 177.4.1-177.4.3 п. 177.4, до яких відносяться витрати на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Із матеріалів справи видно, що позивач ФОП ОСОБА_2 уклала з контрагентами договори поставки товару - металевих виробів, а саме: з ТОВ "АВ метал груп" договір №24/01 від 24.01.2011 року, ТОВ "Металоцентр "Стальсервіс" договір №ДПМ-00189/12 від 03.01.2012 року; ТОВ "Метагор" договір №061202 від 06.09.2012 року, договір поставки з ТОВ фірма "Каскад" відсутній.

Умовами наданих до перевірки договорів передбачена поставка товару на умовах самовивозу зі складу постачальника згідно Правил «ІНКОТЕРМС», податковому органу позивачем не надано доказів наявності у неї власного вантажного транспорту, або договорів оренди транспорту для здійснення перевезення товару від постачальників, оплати послуг перевізників, при цьому товаро - транспортні накладні щодо перевезення товару, що підтверджують факт його транспортування за 2011 рік не надані, за 2012 рік в наданих товаро - транспортних накладних відсутні необхідні реквізити, які унеможливлюють доведення факту перевезення придбаного товару, згідно податкової звітності у позивача відсутні наймані працівники.

Виконання позивачем угод з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 щодо зберігання придбаного у контрагентів товару за адресою орендованого ним складу АДРЕСА_1 не підтверджено належними платіжними документами, надання ФОП ОСОБА_3 послуг щодо перевезення та розвантаження товару позивача не підтверджено первинними бухгалтерськими документами, зазначені витрати не відображені у податковій звітності позивача.

Викладене свідчить про відсутність умов для здійснення господарської діяльності позивача та відсутність реального характеру фінансово-господарських операцій з зазначеними контрагентами, і,як наслідок, відсутність підстав для включення до складу податкового кредиту сум вартості придбаного товару, та неправомірність нарахування суми податку на доходи фізичних осіб за перевірений період часу.

При таких підставах суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність нарахування податковим органом позивачу грошових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на доходи фізичних осіб згідно податкових повідомлень - рішень № , № від 23.04.2013 року.

Матеріалами справи підтверджено, і зазначена обставина не заперечується сторонами, що позивачем податковому органу для перевірки не надана книга обліку доходів та витрат за 2011, 2012 роки, що є порушенням пп.177.10 ст.177 ПК України, а тому відповідач згідно приписів п.121.1 ст.121 ПК України правомірно застосував до позивача штрафні санкції в розмірі 510 грн. згідно податкового повідомлення - рішення № від 23.04.2013 року.

Доводами апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовуються.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова