Справа № 263/3071/15-а
Суддя: Ястребова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ікорська Є.С.
Суддя-доповідач - Ястребова Л.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

.

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року справа №263/3071/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Ляшенка Д.В.,Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Степ» на ухвалу Жовтневого районного суду Донецької області від 23 березня 2015 року у справі № 263/3071/15-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Степ» до Маріупольської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СТЕП» звернулось до суду з позовом до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання дії Маріупольської міської ради від 30 жовтня 2014 року щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою за зміною цільового призначення частини земельної ділянки по вулиці Таганрозькій в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя площею 0,1925 га та 0,01192 га для обслуговування ЦТП та будівництва одноповерхових гаражів для індивідуальних легкових автомобілів неправомірними; скасування рішення № 6/42-4937 від 30.10.2014 року та зобов'язання Маріупольську міську раду надати дозвіл, яким затвердити проект землеустрою за зміною цільового призначення частини земельної ділянки по вулиці Таганрозькій в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя площею 0,1925 га та 0,01192 га для обслуговування ЦТП та будівництва одноповерхових гаражів для індивідуальних легкових автомобілів.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 березня 2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом та позивачу роз'яснено, що заяву належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Позивач не погодився з вказаним рішенням суду першої інстанції і подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу на новий розгляд по суті до суду першої інстанції.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку обидві сторони є юридичними особами і спір є приватно - правовим, тому зазначена справа належить до компетенції господарського суду. При цьому суд першої інстанції послався на позицію Верховного Суду України, прийнятою колегіями суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах 11 листопада 2014 року у справі № 21-493а14, відповідно до якої справи стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї не може бути розглянутий за правилами встановленими КАС України.

Відповідно до ст.. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 192-VIII від 12.02.2015 року), висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 КАС України справу адміністративної юрисдикції визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Термін «суб'єкт владних повноважень» відповідно до пункту 7 частини першої статті 3 КАС України означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС). Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Крім того, у пункті 12 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20.05.2013 року зазначено, що з аналізу норм статті 26 Закону № 280/97-ВР, статті 6 Закону України від 09.04.1999 року № 586-XIV «Про місцеві державні адміністрації», частини першої статті 116 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року № 2768-III випливає, що управління та розпорядження державним і комунальним майном є організаційно-правовою діяльністю суб'єктів владних повноважень - органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які здійснюють її шляхом прийняття актів з дотриманням встановленої процедури.

Відповідно до положень статей 13, 14 Конституції України, статей 177, 181, 324, глави 30 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року № 435-IV, статті 148 Господарського кодексу України від 16.01.2003 року № 436-IV власниками землі є держава, Автономна Республіка Крим та територіальні громади. Конституційний Суд України в Рішенні від 01.04.2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 КАС України вирішив, що органи місцевого самоврядування у земельних відносинах з громадянами та юридичними особами, в тому числі щодо вирішення питань розпорядження, передачі у власність, у користування земельних ділянок, а також їх вилучення, виступають виключно як суб'єкти владних повноважень.

Земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності, належать до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до статті 69 Закону України від 16.10.1996 року № 422/96-ВР «Про Конституційний Суд України» рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

З системного аналізу діючого законодавства та фактичних обставин справи слідує, що заявлені позивачем вимоги щодо скасування рішення Маріупольської міської ради підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на наведені вимоги законодавства та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено передчасний висновок про відмову у відкритті провадження у справі відносно заявлених позовних вимог.

Керуючись статтями 195, 197, 199, 204, 206, 211, 212, 244-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕП» - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 березня 2015 року у справі № 263/3071/15-а - скасувати справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.В. Ястребова

Д.В. Ляшенко

С.Ю. Чумак