Справа № 805/637/15-а
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 р. Справа №805/637/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

час прийняття постанови: 10:55 год.

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Галатіної О.О.

при секретарі Кузьменко Н.С.

за участю представників сторін

представника позивача Самойлової А.Ю.

представника відповідача Рубан Є.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» до Добропільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.02.2015року за №/1259, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» звернувся з позовною заявою до Добропільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.02.2015року за №/1259.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що податковим органом неправомірно було зроблено висновок про відсутність факту реального здійснення господарських операцій платника податків з придбання продукції виробничо-технічного призначення у ТОВ «Обрійбуд» на суму 518 178,58грн., у тому числі ПДВ в розмірі 86 363,11грн. та з отримання транспортних послуг від ДП «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС» ТОВ «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС ЛТД» на суму 2 234 484,51грн., у тому числі ПДВ в розмірі 372 414,08грн. та подальшої їх використання у господарській діяльності підприємства. Зазначив, що реальність господарських операцій по виконанню договорів поставки від 10.01.2014р. №ДУ-2014/101-КП, від 06.02.2014р. №ДУ-2014/101-КП, укладених між платником податків та ТОВ «Обрійбуд» та по виконанню договорів про надання транспортних послуг від 30.12.2013р. №5-12/1427Т та від 30.12.2013р. №5-12/1428Т, укладених з ДП «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС» ТОВ «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС ЛТД» підтверджується первинними документами, зокрема, виписками з банківських рахунків, картками складського обліку, вимогами про відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, використання/списання ТМЦ, журналами видачі довіреностей особам, уповноваженим на отримання ТМЦ, ТТН та подорожніми листами автотранспорту, якими підтверджується транспортувалися ТМЦ, актами виконаних робіт.

Представник позивача в судовому засіданні на позовних вимогах наполягав на підставі доводів, що викладені в позовній заяві та додаткових поясненнях до неї.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що під час перевірки позивача було встановлено, порушення приписів п. 198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ, в результаті чого, платником податків завищено суму податкового кредиту з податку на додану вартість за серпень 2014року на суму 458 777,19грн. Зазначив про неналежне оформлення позивачем товарно-транспортних накладних та подорожніх листів по господарським операціям платника податків з ТОВ «Обрійбуд» в серпні 2014р, відсутність коду УКТ ЗЕД в податкових накладних №265 від 04.08.2014р., №272 від 06.08.2014р., №314 від 22.08.2014р., №315 від 22.08.2014р., №321 від 27.08.2014р. по господарським операціям платника податків з ТОВ «Обрійбуд», неможливість здійснення спірних господарських операцій платника податків з ДП «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС» ТОВ «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС ЛТД» через відсутність у останнього необхідних трудових ресурсів та заниження об'єкту оподаткування без мети реального настання наслідків, які грунтуються на даних інформаційних податкових баз.

В задоволенні позовних вимогах просив відмовити.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив наступне.

ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» зареєстровано в якості юридичної особи 25.10.2010року, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичну особу Серії А 01 №352680 (т.1 арк.с.16).

Відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» (ЄДРПОУ - 37014600) з питання повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість при здійсненні господарських операцій з ТОВ «Обрійбуд», ТОВ «ДМК» та ДП «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС» ТОВ «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС ЛТД» за серпень 2014 року.

За результатами перевірки податковим органом було складено Акт документальної перевірки від 23.01.2015 року за №16/22-0/37014600.

За висновками акта перевірки встановлені порушення п. 198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ, в результаті чого, на думку Податкового органу, Платником податків завищено суму податкового кредиту з податку на додану вартість за серпень 2014року на суму 458 777,19грн.

Згідно результатів проведення перевірки Податковим органом не встановлено факту реального здійснення господарських операцій платника податків з придбання продукції виробничо-технічного призначення у ТОВ «Обрійбуд» на суму 518 178,58грн., у тому числі ПДВ в розмірі 86 363,11грн. та з отримання транспортних послуг від ДП «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС» ТОВ «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС ЛТД» на суму 2 234 484,51грн., у тому числі ПДВ в розмірі 372 414,08грн. та подальшої їх використання у господарській діяльності підприємства.

На підставі висновків акта перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення - рішення від 06.02.2015р. №/1259, яким позивачу донараховано податкове зобов'язання з податку на додану вартість за серпень 2014р. за основним платежем в сумі 458 777 грн., та за штрафними санкціями у сумі 229 389 грн.

Судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Обрійбуд» були укладені договори поставки від 10.01.2014р. №ДУ-2014/101-КП, від 06.02.2014р. №ДУ-2014/231-КП (т.1 арк.с.225-232, т.1 арк.с.240-243), за умовами яких постачальник (ТОВ «Обрійбуд») був зобов'язаний поставити у власність покупця (ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля») продукцію та/або обладнання виробничо-технічного значення, за асортиментом, у кількості, у строки, за ціною та за якісними характеристиками, узгодженими сторонами в договорі та специфікаціях, що є невідємними частинами договору.

Матеріалами справи підтверджується та висвітлено податковим органом в акті перевірки від 23.01.2015 року (т.1 арк.с. 53-57), що згідно договорів, укладених з ТОВ «Обрійбуд», ТМЦ спочатку надходили до центрального складу у м. Павлоград. Оприбуткування товару здійснювалося на підставі видаткових накладних. Надалі, на підставі накладних-вимог виробничих дільниць на відпуск (внутрішнє переміщення), товарно-матеріальні цінності переміщувалися підзвітній особі на склад шахти чи іншого відокремленого підрозділу платника податків, розташованих у м. Добропіллі, м. Новодонецьку, м. Білицьке та ін.

Податковим органом в період перевірки та судом під час слухання справи були досліджені подорожні листи автотранспорту ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» (т.2 арк.с.122-147), які здійснювали перевезення з центрального складу м. Павлоград до складів шахто площадок, філіалів, розташованих у містах Добропільського району, в подальшому - іншій матеріальній особі для використання у виробництві.

Такитм чином, на підтвердження факту використання ТМЦ в господарській діяльності Позивача, поставлених ТОВ «Обрійбуд» за договорами поставки від 10.01.2014р. №ДУ-2014/101-КП, від 06.02.2014р. №ДУ-2014/231-КП, Позивач надав суду накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів з матеріального складу, подорожні листи та звіти про використання залишків ТМЦ.

Також, реальність вищезазначених господарських операцій з контрагентом - постачальником ТОВ «Обрійбуд» позивачем підтверджена видатковими накладними (т.1 арк.с.233-235, арк.с. 244-250, т.2 арк.с.1-9), податковими накладними (т.1 арк.с.236-239, т.2 арк.с.10-25), товарно-транспортними накладними (т.2 арк.с.26-44), накладними - вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів (т.2 арк.с.45-83).

Судом встановлено, що розрахунки між сторонами за зазначеними договорами проводились у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями від 02.10.2014року за № на суму 61033,91грн., від 06.11.2014року за № на суму 229434,00грн., від 29.12.2014року за № на суму 300000грн., від 24.09.2014року за № на суму 2716,24грн. (т.2 арк.с.118-121).

Також, судом досліджені картка рахунку №631 за серпень 2014року за контрагентом ТОВ «Обрійбуд» (т.2 арк.с.104-112) та відомості приходу матеріальних цінностей від постачальників за період з 01.08.2014року по 31.08.2014року (т.2 арк.с.113-117), з яких вбачається, що по кожній номенклатурі отриманих від «Обрійбуд» ТМЦ по даним бухгалтерського обліку можливо встановити матеріально-відповідальних осіб та дільницю, якою використані в господарській діяльності отримані ТМЦ.

Так, поставка ТМЦ за договорами від 10.01.2014р. №ДУ-2014/101-КП, від 06.02.2014р. №ДУ-2014/231-КП, укладеними з ТОВ «Обрійбуд», здійснювалась на умовах DDP (Інкотермс 2000), відповідно до яких зобов'язання по доставці товару на склад покупця несе продавець.

Судом встановлено, що між позивачем та ДП «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС» ТОВ «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС ЛТД» були укладені договори про надання транспортних послуг від 30.12.2013р. №5-12/1427Т та від 30.12.2013р. №5-12/1428Т, за умовами яких виконавець (ДП «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС» ТОВ «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС ЛТД») бере на себе обов'язки по завданню замовника (ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля») надавати транспортні послуги згідно технічному завданню, яке є невідємною частиною договору. Транспортні послуги будуть виконуватись виконавцем на території ПАТ «ДТЕК Октябрська ЦОФ», яке знаходиться за адресою: Донецька область, м. Белицьке, вул. Красноармійська, буд.1а (п.1.2 Договору).

В якості додатків до Договору №5-12/1427Т позивачем надані калькуляції вартості машино-години експлуатації екскаваторів (автосамосвалів, завантажувачів) (т.1 арк.с.137-145, т.1 арк.с.153-156), тарифи роботи по переміщенню готової вугільної продукції (за результатами відкритих одноступінчастих торгів) (т.1 арк.с.146), Договірні ціни за виконання робіт автотракторною технікою на обєкті ПАТ «ДТЕК Октябрське ЦОФ» (т.1 арк.с.149-151), локальні кошториси (т.1 арк.с.158-165).

Крім того, відповідно до Додаткової угоди №1 від 26.02.2014року до Договору №5-12/1427Т сторони дійшли згоди про можливість залучення наступної техніки ДП «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС» ТОВ «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС ЛТД»: фронтального завантажувача, екскаватора та КраЗа, варість за годину роботи яких визначена сторонами в угоді.

Виконання зазначеної угоди позивачем доведено актами здачи-приймання робот (т.1 арк.с.164, 168), актами виконаних робіт по Договору №5-12/1427Т (т.1 арк.с.165-166, 169-171), виписаними постачальником послуг податковими накладними від 15.08.2014року за №1 на суму 312625,16грн., в тому числі ПДВ - 52104,19грн., від 31.08.2014року за №5 на суму 570071,32грн., в тому числі ПДВ - 95011,89грн.(т.1 арк.с.167, 177).

Судом встановлено, що розрахунки між сторонами за Договором №5-12/1427Т виконувались у безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням від 20.01.2015року за № на суму 789214,26грн. (т.1 арк.с.173).

В якості додатків до Договору №5-12/1428Т позивачем надані калькуляції вартості машино-години експлуатації екскаваторів (автосамосвалів, завантажувачів, бульдозерів, автогрейдера) (т.1 арк.с.179-185, 192), технічне завдання на роботу автотракторної техніки (т.1 арк.с.186-188), Договірні ціни за виконання робіт автотракторною технікою на обєкті ПАТ «ДТЕК Добропольська ЦОФ» (т.1 арк.с.189, 196), локальні кошториси (т.1 арк.с.193-195, 197-200).

Крім того, відповідно до Додаткової угоди №1 від 26.02.2014року до Договору №5-12/1428Т сторони дійшли згоди про можливість залучення наступної техніки ДП «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС» ТОВ «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС ЛТД»: фронтального завантажувача, екскаватора та КраЗа, варість за годину роботи яких визначена сторонами в угоді.

Виконання зазначеної угоди позивачем доведено актами здачи-приймання робот (т.1 арк.с.201, 208), актами виконаних робіт по Договору №5-12/1428Т (т.1 арк.с.202-206, 209-215), виписаними постачальником послуг податковими накладними від 15.08.2014року за №2 на суму 557148,49грн., в тому числі ПДВ - 92858,08грн., від 31.08.2014року за №4 на суму 794639,54грн., в тому числі ПДВ - 132439,92грн.(т.1 арк.с.207, 216).

Судом встановлено, що розрахунки між сторонами за Договором №5-12/1428Т виконувались у безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням від 20.01.2015року за № на суму 439617,20грн. (т.1 арк.с.217).

Згідно п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 201.10 ст.201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 201.1 ст.201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вимоги до податкової накладної встановлені п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата виписування податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

В акті перевірки податковий орган зазначив про наявність недоліків у податкових накладних, виписаних ТОВ «Обрійбуд», в частині відсутності коду товару згідно УКТ ЗЕД у податкових накладних №265 від 04.08.2014р., №272 від 06.08.2014р., №314 від 22.08.2014р., №315 від 22.08.2014р., №321 від 27.08.2014р.

З аналізу вищезазначених норм Податкового кодексу України вбачається, що одним з реквізитів податкової накладної, передбачений пп. «і» п. 201.1 ПКУ є код товару згідно з УКТ ЗЕД, який дає можливість відстежувати рух імпортованих товарів у межах усієї країни, а разом з тим і вираховувати, чи було оподатковано поставку такого товару податком на додану вартість на ціну, не нижче митної вартості.

При цьому, необхідно зазначити, що спірні податкові накладні дають можливість правильно встановити покупця та продавця товару, дані щодо кількості та вартості товару, дату операції.

Разом з тим, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють Платника податків про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу (п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України, в редакції, що була чинна на момент здійснення спірних правовідносин).

Судом встановлено, що докази щодо повідомлень податковим органом платника податків про наявність у реєстрі розбіжностей з метою уточнення податкових зобов'язань відсутні.

Так, Київський апеляційний адміністративний суд в своїй постанові від 19.11.2013р. по справі №826/5770/13-а, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.01.2014р. зазначив: «У Податковому кодексі України передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме: наявність у платника податків належно оформленої податкової накладної. Отже, коли на момент перевірки платника податку, суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, відповідають сумам у податкових накладних, податковий кредит покупця вважається підтвердженим податковими накладними, за умови, що вони не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка видала податкову накладну, містять, зокрема, відомості про придбані товари (роботи, послуги), їх вартість, дату здійснення операції та відповідну суму податку на додану вартість. Тобто, недоліки форми в заповненні податкової накладної, зокрема, не зазначення виду цивільно-правового договору та коду товару згідно з УКТ ЗЕД, не свідчить про її неналежність та недопустимість як доказу та не впливає на розмір податкового кредиту покупця».

У листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 року за № 1936/11/13-11 зазначено: «сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце».

Суд вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку слід виходити з того, що зміст господарської операції має перевагу над формою її фіксації, а недоліки в заповненні реквізитів податкових накладних, виявлені в результаті перевірки податковим органом, не свідчать про її недостовірність або недійсність, а також не свідчать про недопустимість її використання як доказу сплати податку на додану вартість у ціні придбання.

Таким чином, відсутність в спірних податкових накладних коду УКТ ЗЕД не є свідоцтвом нереальності господарських операцій платника податків з ТОВ «Обрійбуд».

Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Податковим органом в акті перевірки було зазначено про неналежне оформлення товарно-транспортних накладних та подорожніх листів по господарським операціям платника податків з ТОВ «Обрійбуд» в серпні 2014року. в чатині відсутності записів у розділі «Вантажно-розвантажувальні операції» (графи з 10 по 15), що в свою чергу не дає можливості простежити операції з навантаження та розвантаження продукції, а саме час вибуття з пункту навантаження та час прибуття до пункту призначення, а також можливого простою вантажу.

Як вже зазначалось судом раніше, поставка ТМЦ за договорами від 10.01.2014р. №ДУ-2014/101-КП, від 06.02.2014р. №ДУ-2014/231-КП, укладеними з ТОВ «Обрійбуд», здійснювалась на умовах DDP (Інкотермс 2000), відповідно до яких зобов'язання по доставці товару на склад покупця несе продавець, тому платник податків не може нести відповідальність за певні недоліки в оформленні товарно-транспортних накладних, та на платника податків не може бути покладено тягар доказування своєї добросовісності.

Суд зазначає, що обов'язковість заповнення товарно-транспортної накладної та подорожнього листа обумовлена не положеннями Податкового кодексу України, а нормами ст. 48 Закону України від 05.04.2001 №2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт».

Крім того, в розумінні приписів ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" товарно-транспортна накладна з урахуванням наявності інших документів, що підтверджує здійснення господарських операцій та зазначає відомості про них, не є первинним документом, та не відображається в бухгалтерському обліку.

Оскільки, на підтвердження виконання вищезазначених договорів позивачем суду надані первинні бухгалтерські документи, які свідчать про фактичне здійснення даних господарських операцій, суд приходить до висновку про необґрунтованість висновку податкового органу щодо заниження позивачем суми податку на додану вартість на 86 363,11грн. за період серпень 2014року по взаємовідносинам з ТОВ «Обрійбуд».

Таким чином, доводи відповідача, без відповідних доказів, про відсутність реальності поставок товарів (робіт, послуг) які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності тощо, що може свідчити про відсутність необхідних умов для здійснення відповідної господарської, економічної діяльності як позивачем, так і його контрагентом - є тільки припущенням.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що виходячи з позицій, висловлених Європейським Судом з прав людини у рішеннях по справах "Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії", "Булвес" АД проти Болгарії", позицій Верховного Суду України, Вищого адміністративного суду України, викладених в Інформаційному листі від 20.07.2010року № 1112/11/13-10 "Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби" наголошено на індивідуальному характері відповідальності особи та відсутності підстав для притягнення платника податків до відповідальності у зв'язку із порушенням податкової дисципліни його контрагентами.

Щодо висновків акту перевірки в частині неможливості здійснення спірних господарських операцій платника податків з ДП «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС» ТОВ «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС ЛТД» через відсутність у останнього необхідних трудових ресурсів, суд вважає їх передчасними, оскільки укладення трудового договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання робіт чи надання послуг контрагентами. Крім того, податкове законодавство не ставить право платника податків на податковий кредит в залежність від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється виконання робіт чи надання послуг контрагентами.

Водночас, Акт перевірки податкового органу не може свідчити безпосередньо про порушення законодавства без підтвердження жодними доказами, а лише на підставі припущень. Доказів на обґрунтування позиції про неможливість здійснення господарських операцій у серпні 2014р. позивачем з ДП «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС» ТОВ «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС ЛТД» податковим органом не надано.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Висновки щодо отримання платником податків податкових накладних без мети реального настання наслідків та з метою заниження об'єкту оподаткування з податку на додану вартість по договорам укладеним з ТОВ «Обрійбуд» та ДП «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС» ТОВ «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС ЛТД», які грунтуються на даних інформаційних податкових баз, суд не бере до уваги на підставі наступного.

Інформаційні бази даних податкового органу не мають статусу офіційних і можуть містити помилки, які впливають на правовий статус платника податку. Бази даних ДПІ не є належними доказами у справі, чинним законодавством також не передбачена належність таких баз до засобів доказування.

Дана правова позиція підтверджується доводами, що викладені в Постановах ВАСУ від 20.09.2012 року № К9991/574/12; № К 9991/5991/11 та № 9991/24891/11: «Програмне забезпечення (інформаційні бази ДПІ) до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків не відноситься. Крім того, абсолютно справедливо підкреслюється, що такі дані не є також належним доказом відсутності фактів здійснення господарських операцій безпосередньо платника податків - позивача, та доказом несплати ним податку, якщо спірний період податковим органом перевірено з урахуванням всіх первинних документів та документів податкової звітності».

Відповідно до Листа ВАСУ від 02.06.2011р. № 742/11/13-11 оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Суд погоджується з даними висновками Вищого адміністративного суду України та підкреслює, що письмові докази у вигляді первинних документів, які підтверджують здійснення господарських операцій позивача з контрагентами постачальниками ТОВ «Обрійбуд» та ДП «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС» ТОВ «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС ЛТД» спростовують висновки податкового органу, які грунтуються на даних інформаційних податкових баз.

Стосовно посилання відповідача на висновки, викладені в податковій інформації ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві від 21.10.2014р. за №5292/7/26-50-22-08 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Буд сервіс тайм» з ДП «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС» ТОВ «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС ЛТД», суд зазначає наступне.

Правовідносини з приводу проведення податковими органами зустрічних звірок платників податків деталізовані нормами Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1232 (далі - Порядок № 1232) та нормами Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених наказом ДПА України № 236 від 22 квітня 2011 року (далі - Наказ № 236). Пунктом 2 Порядку № 1232 передбачено, що зустрічні звірки проводяться у суб'єктів господарювання, щодо здійснення операцій з якими під час перевірки платника податків та зборів виникають сумніви стосовно факту здійснення таких операцій або якщо існують розбіжності задекларованих у деклараціях з податку на додану вартість показників податкового кредиту та податкових зобов'язань.

Додатком № 3 Наказу № 236 затверджено зразок форми акта про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, де чітко встановлений зразок форми акту про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, та яким взагалі не передбачено необхідність робити будь-які висновки щодо реальності (нереальності) вчинення господарських операцій платником податків.

Так, в Актах про неможливість проведення зустрічних звірок суб'єкта господарювання лише засвідчується факт неможливості її проведення без встановлення будь-яких висновків стосовно документального підтвердження та реальності господарських відносин з платником податків та зборів, підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Частиною 4 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Зі змісту ч.1 ст.11 КАС України вбачається, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частина 1 ст. 71 цього Кодексу встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Всупереч зазначеним нормам, в податковій інформації зазначалось, що господарські операції ДП «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС» ТОВ «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС ЛТД» з контрагентом ТОВ «Буд сервіс тайм» не підтверджуються, оскільки товариство не знаходиться за юридичною адресою, а за результатами здійснення заходів встановлено, що громадянка Ратушна Ю.В., яка значиться керівником ТОВ «Буд сервіс тайм» не має жодного відношення до реєстрації та здійснення господарської діяльності товариства, за результатми чого було відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального порушення, передбаченого ч.2 ст.205 Кримінального кодексу України.

Крім того, суд зазначає, що в вищевказаному листі від 21.10.2014р. відсутня інформація, яка може бути достатньою для формування доказової бази у ході проведення перевірок по ланцюгу постачання ДП «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС» ТОВ «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС ЛТД».

Так, встановлення ознак «нереальності» правочинів внаслідок відсутності платника за місцезнаходженням, відсутності адміністративно-технічних можливостей для здійснення діяльності є початковим етапом при відпрацюванні таких платників.

Основні вимоги до змісту доказової бази для встановлення правочинів такими, що мають нереальний характер - це визначення товарного, грошового потоків, аналізу документального оформлення проведених операцій, виконання робіт, транспортування, фактичне використання товарів у господарській діяльності, тощо.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано доказів про умисність укладення угод між позивачем та ДП «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС» ТОВ «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС ЛТД» з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, а саме, рішення суду у цивільній чи господарській справі, вироку суду у кримінальній справі або іншого належного доказу на підтвердження «нереальності» здійснених контрагентом позивача господарських операцій.

Також, податковим органом не надано жодного доказу щодо наявності обвинувального вироку суду відносно посадових осіб ТОВ «Буд сервіс тайм» або інших винних осіб.

Відповідно до ст.86 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на зазначене, факт наявності відкритого кримінального провадження за ознаками кримінального порушення, передбаченого ч.2 ст.205 Кримінального кодексу України не спростовує факту отримання позивачем товарів/послуг за вищезазначеними договорами від ДП «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС» ТОВ «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС ЛТД» за період серпень 2014року.

Враховуючи вище викладене суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків податкового органу щодо заниження позивачем суми податку на додану вартість на 372 414,08грн. за період серпень 2014року по взаємовідносинам з ДП «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС» ТОВ «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ СЕРВІС ЛТД», у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до положень ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду підлягає стягненню з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 254Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» до Добропільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.02.2015року за №/1259 задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення - рішення Добропільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 06.02.2015року за №/1259, яким збільшено розмір грошового зобов'язання з податку на додану вартість за серпень 2014року на загальну суму 688166грн., з яких основний платіж 458777грн., штрафні (фінансові) санкції 229389грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (85043, Донецька область, м. Білецьке, м. Добропілля, вул. Красноармійська, буд.1 «а», ) судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн.20коп.

Постанову прийнято у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 07.04.2015 року.

Повний текст постанови відповідно до ч.3 ст.160 КАС України складений 14.04.2015р.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня отримання постанови апеляційної скарги з подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Галатіна О.О.