Справа № 377/91/15-а
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 377/91/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Малишенко Т.О. Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А

Іменем України

20 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м. Славутичі Київської області на постанову Славутицького міського суду Київської області від 10 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Славутичі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Славутичі Київської області про:

- визнання неправомірною відмову Управління Пенсійного Фонду України в м. Славутичі Київської області від 10 грудня 2014 року у зарахуванні періоду роботи з особливо шкідливими умовами праці у Державній лісогосподарській установі «Комаринський лісгосп» Республіки Білорусь з 26 квітня 1986 року по 26 січня 1987 року за довідкою форми № 122 за вих. № 2014 від 06.11.2014 р., у пільговий стаж роботи для призначенні пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваних у встановленому порядку Кабінетом Міністрів України, у відповідності до п.п. "а" ст.13 Закону України „Про пенсійне забезпечення" та ч. 1 п. 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та призначені пенсії з 15 травня 2014 року;

- зобов'язання УПФУ у м. Славутичі Київської області зарахувати період роботи з особливо шкідливими умовами праці у Державній лісогосподарській установі «Комаринський лісгосп» Республіки Білорусь з 26 квітня 1986 року по 26 січня 1987 року за довідкою форми № 122 за вих. №2014від 06.11.2014 року, до спеціального трудового стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваних у встановленому порядку. Кабінетом Міністрів України, який дає мені право на пенсію на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку, згідно п.п. "а" ст.13 Закону України „Про пенсійне забезпечення" та ч. 1 п. 2 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та призначити пенсію з 15 травня 2014 року.

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 10 березня 2015 року вимоги адміністративного позову було задоволено повністю.

Відповідач, посилаючись в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову повністю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

З доповіді судді-доповідача вбачається, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, особиста участь сторін не обов'язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

15 травня 2014 року позивачем було подано до Управління Пенсійного Фонду України у м. Славутичі Київської області заяву про призначення пенсії за віком згідно п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням загального терміну наявного у нього трудового стажу роботи на посадах та за професією в особливо шкідливих умовах праці, що дає право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до Списку № 1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003року.

За рішенням начальника УПФУ у м. Славутичі Київської області від 10 грудня 2014 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку згідно ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч.1 п.2 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підставами для визначення статусу громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення. самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зокрема учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів - на 10 років.

Відповідно до ст. 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 26 жовтня 1996 року.

Згідно положень ст. 65 Закону №769Х-ІІ, посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" є документом що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Проаналізувавши вищевикладені норми законодавства, колегія апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що твердження апелянта щодо відсутності підстав для призначення позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку є необґрунтованим, оскільки єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС», а різного роду довідки про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забрудненій території є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 21.11.2006 року, яка у відповідності до положень ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для застосування.

Крім того, відповідно до вимог абзацу 7 підпункту "г" пункту 7 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", позивач надав відповідачеві посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідку форми № 122 за вих. № 2014 від 06.11.2014року Державної лісогосподарської установи «Комаринський лісгосп» Республіки Білорусь, згідно якої він відпрацював у період часу з 26 квітня 1986 року по 26 січня 1987 року у зоні відчуження Чорнобильської АЕС 50 днів, що підтверджує право позивача, на державну пенсію на пільгових умовах згідно зі Списком № 1, затвердженим постановою РМ СРСР від 22.08.1956 року № 1773.

Пунктом 2.1 розділу 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного Фонду України № 13-1 від 07.07.2014 року, чітко визначений перелік документів, що подаються до заяви про призначення пенсії за віком, за яким на підтвердження участі у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС повинно бути надано посвідчення встановленого зразку та довідка про період (періоди) роботи в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного комітету СРСР по праці і соціальних питаннях від 09.03.1988 року № 122.

Вищенаведені обставини свідчать про те, що позивачем при поданні документів до УПФУ у м. Славутичі Київської області разом з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах були виконані всі вимоги Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому у відповідача були відсутні законні підстави для відмови у призначенні йому пенсії.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м. Славутичі Київської області залишити без задоволення, а постанову Славутицького міського суду Київської області від 10 березня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

суддя Файдюк В.В.

суддя Чаку Є.В.

.

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Чаку Є.В.

Файдюк В.В.