Справа № 810/5074/14
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5074/14 Головуючий у 1-й інстанції: Панова Г.В. Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
У Х В А Л А

Іменем України

14 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді Безименної Н. В.,

суддів Аліменка В. О. та Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Авраменко М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку ч.1 ст. 41 КАС України справу за апеляційною скаргою Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на постанову Київського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» до Київської Міжрегіональної митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішень

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (далі - ТОВ «Фоззі-Фуд») звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання протиправними і скасування рішень від 13 лютого 2014 року № 100250002/2014/000075/2, від 25 лютого 2014 року № 100250002/2014/000100/2, від 12 березня 2014 року № 100250002/2014/000126/2, від 15 квітня 2014 року № 100250002/2014/000168/2, від 18 квітня 2014 року № 100250002/2014/000177/2, від 07 травня 2014 року № 100250002/2014/000203/2.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить оскаржувану постанову скасувати та ухвалити по справі нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, у зв'язку з порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності представників сторін.

Згідно з ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 25 листопада 2013 року між ТОВ «Фоззі-Фуд» (Покупець) і AIMON GROUP LIMITED (Продавець) укладено контракт № 068/13, згідно якого Продавець продає, а Покупець покупає непродовольчу продукцію в асортименті, кількості, по цінам відповідно інвойсам, які є невід'ємною частиною цього Контракту (а. с. 16-20, том І).

Зокрема, у лютому, березні, квітні і травні 2014 року позивач здійснював ввезення на територію України товару - взуття на підошві із полімерних матеріалів з верхом із ремінців, взуття на підошві із гуми із верхом з текстильних матеріалів і меблів придбаних на підставі зазначеного контракту.

З метою проведення митного оформлення вказаного товару, 11 лютого 2014 року позивачем подано до митного органу митну декларацію (далі МД) № 100250002/2014/061295 та одночасно надано основний пакет документів щодо підтвердження заявленої митної вартості товарів і обраного методу, перелік якого зазначений у графі 44 МД (а. с. 45-46, том ІІ ). Митна вартість товару заявлена за ціною договору.

Під час митного оформлення товару та визначення митної вартості товару, відповідач дійшов висновку про те, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та є необхідним витребувати від позивача (декларанта) додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: документи, що підтверджують вартість товарів зовнішньоекономічного договору (контракту) або документ, який його замінює, з додатками у разі їх наявності, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару і містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, договір (угоду, контракт) із третіми особами пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів митна вартість яких визначається, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами визначеними договором (угодою, контрактом), рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), виписку з бухгалтерської документації, каталоги специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару, копію митної декларації країни відправлення, висновки про якісні і вартісні характеристики товарів, що підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (а. с. 49, том ІІ).

З 12 лютого 2014 року ТОВ «Фоззі-Фуд» надало додаткові документи, що підтверджується листом від 12 лютого 2014 року № 265 (а. с. 57, том ІІ).

13 лютого 2014 року відповідачем прийнято рішення № 100250002/2014/000075/2 про коригування митної вартості товарів, згідно з яким вартість задекларованого товару була визначена за резервним методом у сумі 105544,00 USD (а. с. 21-22, том І).

Також, для проведення митного оформлення зазначеного товару 24 лютого 2014 року позивач подав до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів МД № 100250002/2014/061798 та надав основний пакет документів щодо підтвердження заявленої митної вартості товарів і обраного методу, перелік якого зазначений у графі 44 МД (а. с.173-174, том І). Митна вартість товару заявлена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Крім того декларант надав додаткові документи на підтвердження вартості товару, що підтверджується листом від 25 лютого 2014 року № 384 (а. с.189, том І ).

25 лютого 2014 року митним органом прийнято рішення № 100250002/2014/000100/2 про коригування митної вартості товарів, згідно з яким вартість задекларованого товару була визначена за резервним методом у сумі 71726,16 USD (а. с. 23, том І).

З метою митного оформлення імпортованого товару 11 березня 2014 року позивач подав до митних органів нову МД № 100250002/2014/062273 й також надав основний пакет документів щодо підтвердження заявленої митної вартості товарів і обраного методу, перелік якого зафіксований у графі 44 МД (а. с. 109-115, том ІІ). Митна вартість товару заявлена за ціною договору.

На вимогу митного органу, товариством були надані додаткові документи, що підтверджується листом від 11 березня 2014 року № 488 (а. с. 133, том ІІ).

12 березня 2014 року Київська міжрегіональна митниця Міндоходів прийняла рішення від № 100250004/2014/000126/2 про коригування митної вартості товарів, згідно з яким вартість задекларованого товару була також визначена за резервним методом (а. с. 24-25, том І).

21 березня 2014 року позивач подав до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів МД № 10025002/2014/062734 та документи з метою здійснення митного контролю та митного оформлення імпортованого товару, перелік яких зазначений у графі 44 МД (а. с. 104-106, том І). Митна вартість товару заявлена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Крім того, до відповідача позивачем надано додаткові документи на підтвердження вартості товару, що підтверджується листом від 10 квітня 2014 року № 740 та (а. с. 117, том І)

15 квітня 2014 року відповідач прийняв рішення № 100250002/2014/000168/2 про коригування митної вартості товарів, яким вартість задекларованого товару була визначена за резервним методом у сумі 36890,40 USD (а. с. 112, том І).

18 квітня 2014 року з метою митного оформлення імпортованого товару ТОВ «Фоззі-Фуд» подало до відповідача МД № 100250002/2014/063731 та надало товаросупровідні документи, відповідний перелік яких зафіксований у графі 44 МД (а. с. 1-5, том ІІ). Митна вартість товару заявлена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Під час митного оформлення товару та визначення його митної вартості, відповідач дійшов висновку про те, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та є необхідним витребувати від позивача (декларанта) додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товару (а. с. 9, том ІІ).

Позивачем було надано додаткові документи, що підтверджується листом від 18 квітня 2014 року № 802 (а. с. 17, том ІІ).

18 квітня 2014 року відповідач прийняв рішення № 100250002/2014/000177/2 про коригування митної вартості товарів, відповідно до якого вартість задекларованого товару була визначена за резервним методом у сумі 132928,90 USD (а. с. 6-9, том ІІ).

07 травня 2014 року позивач подав до митного органу МД № 100250002/2014/064271 та одночасно надавав основний пакет документів про підтвердження заявленої митної вартості товарів і обраного методу, перелік якого зазначений у графі 44 МД (а. с. 206-208, том І). Митна вартість товару заявлена за ціною догвору.

На вимогу митного органу, позивачем було надано додаткові документи, що підтверджується листом від 07 травня 2014 року № 927 (а. с. 213, том І).

07 травня 2014 року Київська міжрегіональна митниця Міндоходів прийняла рішення № 100250002/2014/000203/2 про коригування митної вартості товарів, яким вартість задекларованого товару була визначена за резервним методом у сумі 37017,98 USD ( а. с. 232-233, том І).

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно виходив з таких підстав.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з вимогами ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Зокрема, ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Крім того, частиною 3 вищезазначеної статті передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч. 2 вказаної статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Отже, право митниці на витребування додаткових документів закон пов'язує з наявністю розбіжностей чи ознак підробки у основних документах, які повинні доводитись митним органом при витребовувані додаткових документів.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач не вказує які саме факти чи складові митної вартості потрібно підтвердити запитуваними (додатковими) документами, причини та підстави необхідності надання таких документів, а також не вказує на будь-які розбіжності в основних документах.

Посилання відповідача щодо надання прайс-листів декларантом лише на імпортовану продукцію, а не на всю продукцію, є безпідставним, оскільки чинне законодавство України та міжнародне не містить вимог до прайс-листа.

Колегія суддів не бере до уваги посилання митного органу на те, що платіжне доручення в іноземній валюті від 25 лютого 2013 року № 13831 не можливо ідентифікувати з оцінюваними документами, оскільки сума оплати не співпадає сумі інвойсу, виходячи з наступного.

У розділі призначення платежу відповідного платіжного доручення, яке подане по третьому оскаржуваному рішенню № 100250002/2014/000168/2 від 15 квітня 2014 року, вказано: передоплата за товари по контракту 068/13 від 25 листопада 2013 року по інвойсам FZAMC 14007, FZAMC 14010. При цьому загальна сума оплати склала 141317,79 грн .

Інвойс по зазначеному рішенню поданий від 21 січня 2014 року FZAMC 14007 на суму 95925,82 дол. США.

Після витребування додаткових документів листом від 10 квітня 2014 року вих. № 740 позивачем до завершення митного оформлення був поданий інвойс FZAMC 14010 від 22 січня 2014 року, де вказана суму для оплати 45391,97 доларів США. При цьому, даний інвойс подавався до митного оформлення разом з документами до митної декларації від 18 березня 2014 року № 10025002/2014/062574.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те що розбіжності у документах поданих позивачем відсутні, а зі змісту наданих при митному оформленні документів вбачається, що всі відомості, необхідні для перевірки числового значення складових митної вартості, наявні.

Крім того, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що за умовами контракту до ціни товару не включено вартість фрахту, оскільки відповідно до пункту 2.1 контракту від 25 листопада 2013 № 068/13 ціна включає в себе вартість продуктів, тари, пакування, маркування, навантаження товару в порту відправлення, витрат по митному оформленню в країні продавця, транспортування товару до міста призначення, витрат на транспортування вантажу на час транспортування .

Як вказано вище, при коригуванні митної вартості імпортованих товарів відповідачем вартість задекларованого товару була визначена за резервним методом, тобто за другорядним методом.

Відповідно до ч. 4 ст. 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно вимог графи 33 «Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів», затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 № 598 (Правила № 598), у графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

У графі 33 оскаржуваних рішень зазначено факт проведення процедури консультацій та вказані причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів окрім резервного.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Частиною 2 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Приписами ч. 3 ст. 57 МК України встановлено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що митний орган посилається на неможливість застосування другого та третього методів у зв'язку з відсутністю інформації, однак, як вбачається з матеріалів справи, зокрема з витягу з цінової бази, який було надано відповідачем, така інформація була наявна та доступна для митного органу, при цьому останній в порушення вимог МК України, не використав її.

З рішень про коригування митної вартості товарів вбачається, що не зазначено докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідач в порушення вимог МК України, не зазначає необхідної інформації в оскаржуваних рішеннях, що є підставою для визнання їх протиправними та, відповідно, їх скасування.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л ИЛА:

Апеляційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на постанову Київського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року - залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 20.04.2015 року.

Головуючий суддя Н. В. Безименна

Судді В. О. Аліменко

А. Ю. Кучма

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Аліменко В.О.

Кучма А.Ю.