Справа № 826/6169/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 квітня 2015 року 15:24 № 826/6169/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Гарника К.Ю., за участю секретаря судового засідання Непомнящої А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кармен-Інвест"
до Головного управління ДФС у м.Києві
про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

06 квітня 2015 року (відповідно до відмітки служби діловодства суду) Товариство з обмеженою відповідальністю «Кармен-Інвест» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - відповідач) в якому просить: визнати недійсною індивідуальну податкову консультацію Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві, викладену в листі № 2951/10/26-15-15-04-18 від 20 лютого 2015 року; зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби України у м. Києві надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Кармен-Інвест» нову податкову консультацію у відповідь на запити № 02 від 23 січня 2015 року, щодо практичного застосування підпункту 4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України, з урахуванням висновків суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/6169/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 20 квітня 2015 року.

У судовому засіданні 20 квітня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти адміністративного позову.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що 23 січня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальність «Кармен - Інвест» звернулось до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві із запитом № 02 від 23 січня 2015 року про надання індивідуальної податкової консультації з наступного питання: чи повинно підприємство (юридична особа - платник єдиного податку), у якого не оформлено право користування земельною ділянкою, сплачувати земельний податок за земельну ділянку під нежитловим приміщенням, у разі передачі даного нежитлового приміщення (його частини) в оренду іншим суб'єктам господарювання, якщо оренда є основним видом діяльності підприємства.

Листом Головного управління ДФС у місті Києві від 20 лютого 2015 року № 2951/10/26-15-15-04-18 позивачу надано податкову консультацію з приводу, викладеного у запиті, питання.

Разом з тим, на думку позивача, індивідуальна податкова консультація Головного управління ДФС у м. Києві, викладена у листі за № 2951/10/26-15-15-04-18 від 20 лютого 2015 року суперечить вимогам чинного податкового законодавства України, зокрема статті 52 Податкового кодексу України, є незаконною та підлягає визнанню недійсною.

Заперечення відповідача обґрунтовані тим, що податкова консультація за своїм змістом не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а також, не має сили нормативно-правового акту та не створює і не припиняє права чи обов'язки особи, а є лише допомогою контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону, а тому не порушує права, свободи та інтереси осіб у сфері публічно - правових відносин.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення виходячи з наступного.

Згідно з підпунктом 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Відповідно до статті 52 Податкового кодексу України за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі.

Консультації надаються контролюючими органами.

Контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, проводить періодичне узагальнення податкових консультацій, які стосуються значної кількості платників податків або значної суми податкових зобов'язань, та затверджує наказом узагальнюючі податкові консультації, які підлягають оприлюдненню, у тому числі за допомогою Інтернет-ресурсів.

Наслідком застосування податкової консультації згідно пункту 53.1 статті 53 Податкового кодексу України є те, що платника податку не може бути притягнуто до відповідальності, якщо він діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.

Відповідно до пункту 53.3 статті 53 Податкового кодексу України, платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору. Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Отже, Податковий кодекс України в якості підстав для визнання недійсною податкової консультації чітко визначає суперечність такої консультації нормам або змісту відповідного податку чи збору.

На думку позивача, відповідно до статті 52 Податкового кодексу України, ГУ ДФС у м. Києві зобов'язана була надати ТОВ «Кармен - Інвест» податкову консультацію щодо можливості застосування підприємством положень п.п.4 п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу України, з урахуванням ситуації, яка була описана в запиті ТОВ «Кармен-Інвест» № 02 від 23 січня 2015 року. Однак, цього відповідач не зробив, що свідчить про факт ненадання допомоги ТОВ «Кармен - Інвест» як платнику податків в розумінні поняття «податкової консультації», визначеної Податковим кодексом України.

Однак, суд не може погодитись із такими доводами позивача, оскільки в податковій консультації заявнику роз'яснено особливості застосування підпункту 4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України, та запропоновано в разі виникнення додаткових питань звертатись до податкового органу за місцезнаходженням земельної ділянки.

Суд зазначає, що статтею 53 Податкового кодексу України, не передбачено визнання судом податкової консультації недійсною, яка на думку платника податків, не містить конкретної відповіді на поставлене питання. Дана норма передбачає визнання судом податкової консультації недійсною лише в тому випадку, якщо податкова консультація суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору, що позивачем доведено не було.

Таким чином, суд вважає, що податкова консультація Головного управління Міндоходів у місті Києві містить посилання на Земельний кодекс України, статті 14, 269, 270, 287, 288, 297 Податкового кодексу України, відповідає правовому регулюванню питання щодо об'єкту оподаткування земельним податком, бази оподаткування земельним податком, ставки земельного податку за земельні ділянки та орендної плати.

Слід зазначити, що закріплення частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України положення про можливість оскарження до адміністративних судів будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження, не означає спростування висновку про юридичне значення рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень як предмета судового оскарження, так само як не означає і нівелювання способу захисту порушеного права, свобод чи законних інтересів.

Необхідно враховувати, що правовий акт - це акт волевиявлення (рішення) уповноваження суб'єкта права, що регулює суспільні відносини за допомогою встановлення (зміни, скасування, зміни сфери дії) правових норм, а також визначення (зміни, припинення) на основі цих норм прав і обов'язків учасників конкретних правовідносин.

Правові акти індивідуальної дії своїми приписами мають породжувати права і обов'язки конкретних осіб, на яких спрямована їх дія. У такому випадку реалізується компетенція видавця цього акту як суб'єкта владних повноважень. уповноваженого управляти поведінкою іншого суб'єкта і відповідно інший суб'єкт зобов'язаний виконувати його вимоги.

Тобто, особливою відмінністю правового акту від інших управлінських актів є наявність у ньому змісту управління певної особи шляхом встановлення прав і обов'язків для інших суб'єктів.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони адресовані.

Така позиція кореспондується з позицією, викладеною в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24.06.2010 у справі № К-14217.

Податкова консультація не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не є ні нормативним актом, ні актом індивідуальної дії, відтак не породжує прав чи обов'язків у позивача.

Консультація це фактично допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Оскаржувана консультація, складена відповідачем, не породжує певних правових наслідків для позивача, з огляду на що, адміністративний позов в частині визнання недійсною та скасування податкової консультації не підлягає задоволенню.

Аналогічна позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 04 грудня 2013 року у справі № К/9991/58704/12, Київського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року у справі № 2а-8904/12/2670, від 02 грудня 2014 року у справі № 826/6053/14.

При цьому, враховуючи встановлену в даному провадженні правомірність та вмотивованість податкової консультації, вимога про зобов'язання надати нову податкову консультацію з урахуванням висновків суду не підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведена правомірність та обґрунтованість надання податкової консультації з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кармен-Інвест» не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кармен-Інвест» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.Ю. Гарник