Справа № 826/16769/14
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Герасимчук Н.А.,

за участю представників сторін:

від позивача Ноготкова С.В., Федоренко Т.Ф.,

від відповідача Стеценко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 січня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Геокс» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі по тексту - відповідач, податковий, контролюючий орган), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо складення висновків в акті №2252/26-55-22-07/37265947 від 04.08.2014 року про неможливість проведення зустрічної звірки щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01.05.2014 року по 31.07.2014 року, про:

· порушення позивачем п.187.1 ст.187, пп.198.1, 198.2, 198.3 та 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкових зобов'язань з податку на додану вартість за період з 01.05.2014 р. по 31.07.2014 р. на суму 1 969 585 грн. та завищення податкового кредиту з податку на додану вартість за період з 01.05.2014 р. по 31.07.2014 р. на суму 1 965 869 грн.;

· не підтвердження задекларованих податкових зобов'язань з ПДВ за період з 01.05.2014 р. по 31.07.2014 p., а також не підтвердження задекларованого податкового кредиту з ПДВ за період з 01.05.2014 р. по 31.07.2014 p.;

· те, що правочини, укладені з контрагентами, порушують публічний порядок, суперечать інтересам держави та суспільства, вчинені удавано з метою ухилення від сплати податків третіх осіб;

- визнати протиправними дії відповідача щодо коригування показників податкової звітності позивача за період з 01.05.2014 р. по 31.07.2014 року в автоматизованій базі співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту системи «Податковий блок» («Електронна автоматизована система «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України») на підставі акта № 2252/26-55-22-07/37265947 від 04.08.2014 року про неможливість проведення зустрічної звірки щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01.05.2014 р. по 31.07.2014 р.;

- зобов'язати відповідача відновити в автоматизованій базі співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту системи «Податковий блок» («Електронна автоматизована система «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України») показники податкової звітності позивача за період з 01.05.2014 р. по 31.07.2014 р.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 січня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було здійснено заходи з метою проведення зустрічної звірки позивача за період з 01.05.2014 року по 31.07.2014 року, за наслідками яких складено акт №2252/26-55-22-07/37265947 від 04.08.2014 року про неможливість проведення зустрічної звірки щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01.05.2014 року по 31.07.2014 року.

В акті зазначено, що на момент проведення звірки згідно бази даних «Податковий блок» стан платника податків позивача - (9) - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням, а встановити фактичне місцезнаходження підприємства та його посадових осіб станом на 04.08.2014 року неможливо, отже, немає можливості провести зустрічну зірку позивача щодо фінансово-господарських відносин з контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за період з 01.05.2014 року по 31.07.2014 року.

При цьому, при здійсненні заходів щодо проведення зустрічної звірки, незважаючи на неможливість фактичного проведення зустрічної звірки, в акті про неможливість проведення зустрічної звірки викладені відносно позивача висновки про порушення ним норм податкового законодавства.

На підставі даних акта від 04.08.2014 року № 2252/26-55-22-07/37265947 про неможливість проведення зустрічної звірки відповідачем було здійснено відповідні коригування (у вигляді встановлення відхилень показників податкових зобов'язань та податкового кредиту по контрагентам позивача) до електронної бази даних податкових органів АІС «Податковий блок» (Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України).

Вважаючи дії відповідача щодо складання висновків акта про неможливість проведення зустрічної звірки та внесення на цій підставі змін до бази даних ІС «Податковий блок» неправомірними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що податковий орган не наділений повноваженнями по формуванню будь-яких висновків в акті про неможливість проведення зустрічної звірки, оскільки призначення відповідного акта полягає лише у фіксації факту неможливості проведення зустрічної звірки, з викладенням інформації про причини неможливості її проведення. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що в силу приписів чинного законодавства України протиправні дії не можуть породжувати будь-які правомірні наслідки, будь-то складений акт, довідка, висновки тощо, а так само і не може вважатися правомірною, законною та достовірною інформація та дані, що містяться у відповідних документах.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції в частині про визнання протиправними дій відповідача щодо складення висновків в акті №2252/26-55-22-07/37265947 від 04.08.2014 року про неможливість проведення зустрічної звірки щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01.05.2014 року по 31.07.2014 року, колегія суддів виходить з наступного.

Підпунктом 62.1.3 п. 6.2.1 ст. 62 ПК України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

З метою отримання податкової інформації органи державної податкової служби мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін (п. 73.5 ст. 73 ПК України).

Колегія суддів вважає, що відповідач своїми діями по оформленню акта про неможливість проведення зустрічної звірки позивача не порушив його права чи законні інтереси, оскільки такий акт є лише формою фіксації податкової інформації, яка використовується податковими органами.

Дії податкового органу по проведенню перевірки та складанню акта перевірки є способом реалізації наданої суб'єкту владних повноважень компетенції, а сам акт перевірки не є рішенням (актом індивідуальної дії) в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України і є лише носієм інформації, встановленої під час проведення перевірки, та не порушує права платника.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду України від 10.09.2013 по справі № 21-237а13, винесеній в порядку ст. 244-2 КАС України, в якій колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Отже, позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо складення висновків в акті №2252/26-55-22-07/37265947 від 04.08.2014 року про неможливість проведення зустрічної звірки щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01.05.2014 року по 31.07.2014 року не підлягають задоволенню.

Переглядаючи постанову суду першої інстанції в частині про задоволення вимог адміністративного позову щодо визнання протиправними дій відповідача щодо коригування показників податкової звітності позивача за період з 01.05.2014 р. по 31.07.2014 року в автоматизованій базі співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту системи «Податковий блок» («Електронна автоматизована система «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України») на підставі акта № 2252/26-55-22-07/37265947 від 04.08.2014 року про неможливість проведення зустрічної звірки щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01.05.2014 р. по 31.07.2014 р. та зобов'язання відновити в автоматизованій базі співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту системи «Податковий блок» («Електронна автоматизована система «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України») показники податкової звітності позивача за період з 01.05.2014 р. по 31.07.2014 р., колегія суддів виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України.

У пункті 61.1 статті 61 цього Кодексу визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.2 статті 62 ПК).

Відповідно до статті 71 ПК інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 ПК для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

У пункті 74.1 статті 74 ПК зазначено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

З матеріалів справи вбачається, що інформацію щодо непідтвердження доходів, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, до автоматизованої системи «Податковий блок» внесено на підставі акта про неможливість проведення зустрічної звірки, складеного за наслідками вжитих заходів щодо проведення такої звірки.

Висновки, викладені у зазначеному акті, є відображенням дій податкових інспекторів, не породжують правових наслідків для платника податків і, відповідно, такий акт не порушує прав останнього.

Включення суб'єктом владних повноважень до бази даних інформації про таку перевірку не створює жодних перешкод для діяльності платника податку.

Таким чином, для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю і не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.

Зважаючи на те, що позивачем не заявлялися у даному адміністративному позові вимоги про визнання неправомірними дій відповідача по проведенню зустрічної звірки ТОВ «Торговий Дім «Геокс», за результатами якої складено акт № 2252/26-55-22-07/37265947 від 04.08.2014 року про неможливість проведення зустрічної звірки щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01.05.2014 р. по 31.07.2014 р., а колегією суддів не встановлено підстав для задоволення вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача по складанню висновків акта про неможливість проведення зустрічної звірки, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову і в частині про визнання протиправними дій відповідача щодо коригування показників податкової звітності позивача за період з 01.05.2014 р. по 31.07.2014 року в автоматизованій базі співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту системи «Податковий блок» («Електронна автоматизована система «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України») на підставі акта № 2252/26-55-22-07/37265947 від 04.08.2014 року про неможливість проведення зустрічної звірки щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01.05.2014 р. по 31.07.2014 р. та зобов'язання відновити в автоматизованій базі співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту системи «Податковий блок» («Електронна автоматизована система «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України») показники податкової звітності позивача за період з 01.05.2014 р. по 31.07.2014 р.

При цьому колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 09 грудня 2014 року по справі № 21-511а14, винесеній в порядку ст. 244-2 КАС України, згідно з якою для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю і не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки постанови суду першої інстанції в частині, що оскаржується, та дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.

Згідно пп. 1. 3. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним так, як прийняте з порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскаржувану постанову належить скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 січня 2015 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Геокс» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Постанову в повному обсязі виготовлено 16.04.2015 року

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.