Справа № 820/15597/14
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.04.2015р. м. Київ К/800/67055/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Вербицької О.В., Муравйова О.В.,

при секретарі: Ігнатенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року

у справі №820/15597/14

за позовом Публічного акціонерного товариства «Роганська картонна фабрика» (надалі - ПАТ «Роганська картонна фабрика»)

до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області (надалі - Харківська ОДПІ)

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому поставлено питання про скасування податкових повідомлень-рішень від 20.08.2014р. №№, №, №, №, №.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2014р., залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.11.2014р., позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями попередніх судових інстанцій, відповідач звернувся із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати судові рішення та постановити нове - про відмову у задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ПАТ «Роганська картонна фабрика» зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанції, контролюючим органом проведена планова документальна виїзна перевірка ПАТ «Роганська картонна фабрика» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р., за результатами якої складено акт №1155/20-23-22-01-06/00278830 від 29.07.2014р.

Проведеною перевіркою, на думку податкового органу, встановлено порушення позивачем:

- п.135.1, п.135.3., п.135.5 ст.135, п.п.138.10.3 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України;

- п.198.1, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України;

- п.п.164.2.9. п.164.2 ст. 164, п.п.168.1.1., п.п.168.1.2. п.168.1 ст. 168, п.п.168.4.7 п.168.4 ст.168 Податкового кодексу.

На підставі зазначеного акту відповідачем 20.08.2014р. було прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

№, згідно з яким визначено зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 846925,00грн. - за основним платежем та 211731,25грн. - за штрафними(фінансовими) санкціями;

№, відповідно до якого зменшено суму від'ємного значення з податку на додану вартість в розмірі 56392,00грн.;

№1, згідно з яким нараховано зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 511168,00грн. за основним платежем та 127792,00грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

№, згідно з яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 237174,00грн.;

№, відповідно до якого визначено зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 92266,45грн. - за основним платежем та 59885,41грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якими погодилась колегія апеляційного суду, цілком вірно та обґрунтовано виходив з наступного.

Відповідно до п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Згідно з п.п.135.5.4 п.135.5 ст. 135 Податкового кодексу України інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не манить статусу юридичної особи.

Відповідно до приписів п.п.а) п.14.1.11 ст.14 Податкового кодексу України безнадійна заборгованість - заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, датою виникнення кредиторської заборгованості перед ТОВ «Енергосоюз» - 03.08.2006р., ФОП ОСОБА_1 - 30.09.2009р., ТОВ «Торгівельно-виробнича компанія Етап» - 01.11.2004р., Державне підприємство з питань поводження з відходами як вторинною сировиною - 23.03.2005р., ФОП ОСОБА_2 - 31.03.2010р., ТОВ «Харківський завод промислових технологій» - 30.09.2007р., ПП «Будтериторія України» - 04.07.2007р., що підтверджується Довідкою про кредиторську заборгованість ПАТ «Роганська картонна фабрика» за №1 від 20.08.2014р. та виписками з рахунку товариства по вказаним контрагентам за підписом голови правління та головного бухгалтера ПАТ «Роганська картонна фабрика».

Згідно з п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Враховуючи викладене, податковим органом пропущено строк для нарахування податкових зобов'язань, встановлений п.102.1 ст. 102 Податкового кодексу України.

Крім того, відповідно до довідки ПАТ «Роганська картонна фабрика» №1 від 20.08.2014р. та виписки з рахунку товариства по контрагенту КП «Водопровідно-каналізаційне господарство Харківського району», заборгованість товариства перед КП «Водопровідно-каналізаційне господарство Харківського району» виникла 29.09.2011р., що свідчить про те, що на момент проведення перевірки та складання акту перевірки вказана заборгованість не була безнадійною в силу приписів п.14.1.11 Податкового кодексу України, ст. 257 ЦК України, а отже і не могла бути віднесена до складу доходів, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток.

Отже, суди попередніх судових інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність порушень позивачем п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України.

Висновок податкового органу про допущені порушення позивачем вимог п.п.138.10.3 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України ґрунтується на тому, що укладені ПАТ «Роганська картонна фабрика» договори страхування є фіктивними в силу приписів ст.234 Цивільного кодексу України, оскільки згідно відкритих джерел інформації - інтернет ресурсу середній страховий тариф страхування майнових інтересів, фінансових ризиків складає 3,0% від страхової суми, що свідчить про завищений страховий тариф (14,9%) у ПАТ «Роганська картонна фабрика» та фіктивність укладених угод.

Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Так, ПАТ «Роганська картонна фабрика» укладено Генеральні договори добровільного страхування фінансових ризиків, а саме: Договір №118-04-260312-78 від 26.03.2012 р. - з ТОВ СК «Схід-Захід»; Договір №Ф 10/05-13 від 10.05.2011р. з ТОВ СК «Схід-Захід»; Договір №ФР 02 01-04 від 01.04.2013р. з ТОВ «СК «Прогрес». Страховий тариф за вказаними договорами складає 14,9% від страхової суми.

Вказані договори укладені з наміром створити відповідні правові наслідки, обумовлені ними, які полягають у виникненні прав і обов'язків сторін, а саме права ПАТ «Роганська картонна фабрика» отримати послуги у вигляді рахування фінансових ризиків та отримати страхові виплати у випадку настання страхового випадку, а для страхових компаній - отримати суму страхових платежів.

Сторонами при укладенні договорів страхування було досягнуто згоди за всіма істотними умовами договорів та виконано свої зобов'язання за договорами. Відповідно до додатків до договорів та заяв страхувальника, страховиками видані відповідні сертифікати (страхові посвідчення), а саме за договором №118-04-260312-78 від 26.03.2012р. ТОВ СК «Схід-Захід» видано посвідчення №№ 1, 2, 3, за договором №Ф 10/05-13 від 10.05.2011 р. у перевіряємий період 2012-2013 рр. ТОВ СК «Схід-Захід» видано посвідчення за №№20-77, за договором №ФР 02 01-04 від 01.04.2013 р. ТОВ «СК «Прогрес» видано сертифікати за №№1-10.

ПАТ «Роганська картонна фабрика» було виконано умови договорів страхування та перераховано суми страхових платежів (премій), які обумовлені договорами страхування, що також відображено в акті перевірки, та підтверджується виписками з рахунку, довідками про рух коштів на рахунку по відносинам із вказаними страховиками та платіжними дорученнями про сплату страхових платежів на їх користь.

Пунктом 138.2. ст. 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II Податкового кодексу України.

Отже, для підтвердження включення витрат на придбання товарів до складу витрат, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ч.1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином до складу витрат, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, включаються суми будь-яких витрат платника податку, які підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Враховуючи наведені законодавчі норми та встановлені обставини справи, суди попередніх судових інстанцій дійшли вірного висновку про недоведеність податковим органом порушення позивачем вимог п.п.138.10.3 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України.

Суб'єктом владних повноважень не надано суду рішення, яке б набрало законної сили, щодо встановлення факту відсутності у позивача мети на здійснення господарської діяльності та відсутності її реального здійснення. Також не наданого судового рішення в порядку ст.234 Цивільного кодексу України щодо фіктивності правочинів між позивачем та його контрагентами.

Щодо правомірності формування позивачем податкового кредиту.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового Кодексу України,).

Відповідно до п.п.«а» п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до ст.201.10 Податкового Кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Для підтвердження правомірності включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених позивачем у складі ціни за придбану продукцію та виконані роботи, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Виходячи з наведених правових норм, можливо зробити висновок, що вони дозволяють платнику податку формувати податковий кредит у зв'язку з реальним придбанням товарів/робіт/послуг та на підставі відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Так, 21.04.2010р. між ПАТ «Роганська картонна фабрика» (постачальник) та ПАТ «Херсонська кондитерська фабрика» (покупець) було укладено договір поставки продукції №25, згідно якого у період 2012-2013рр. ПАТ «Роганська картонна фабрика» поставляло вказаному підприємству гнучку рулонну упаковку для кондитерських виробів.

Згідно умов вказаного договору поставка продукції здійснюється транспортом покупця та за його рахунок. На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем було надано видаткові накладні, податкові накладні, довіреності на отримання товару, товарно-транспортні накладні.

Станом на 01.01.2012р. заборгованість ПАТ «Херсонська кондитерська фабрика» перед ПАТ «Роганська картонна фабрика» за отриману упаковку складала 573020,74грн., що підтверджується випискою ПАТ «Роганська картонна фабрика» по рахунку за контрагентом ПАТ «Херсонська кондитерська фабрика» за період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р.

У перевіряємий період 2012-2013 років ПАТ «Роганська картонна фабрика» відвантажило ПАТ «Херсонська кондитерська фабрика» товар на загальну суму 5260665,21 в т.ч. ПДВ 876777,54 грн., що підтверджується вищевказаними документами.

У зв`язку з неможливістю здійснення розрахунку за отриманий товар (упаковку) у повному обсязі, ПАТ «Херсонська кондитерська фабрика» запропонувала свою продукцію (кондитерські вироби) на реалізацію.

Так, між ПАТ «Роганська картонна фабрика» (покупець) та ПАТ «Херсонська кондитерська фабрика» (продавець) укладено договір поставки №25/05 від 25.03.2011р. та договір поставки №31/01 від 31.01.2012 р.

Відповідно до зазначених договорів поставки ПАТ «Херсонська кондитерська фабрика» передало на своєму складі (м. Херсон) у власність покупця - ПАТ «Роганська картонна фабрика» кондитерську продукцію, що підтверджується видатковими та податковими накладними, наказами про відрядження працівника покупця, які наявні в матеріалах справи.

За вказаними договорами, впродовж 2012-2013 років ПАТ «Херсонська кондитерська фабрика» передало у власність ПАТ «Роганська картонна фабрика» товар на загальну суму 5129611,53, в т.ч. ПДВ 854935,34 грн., що підтверджується вищевказаними документами.

На підставі вищевказаних господарських операцій за 2012-2013рр. між підприємствами були проведені взаємозаліки зустрічних однорідних грошових вимог, про що свідчать відповідні угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 29.02.2012р., 28.03.2012р., 26.04.2012р., 31.05.2012р., 27.06.2012р., 06.08.2012р., 30.09.2012р., 09.11.2012р., 01.12.2012р., 01.02.2013р., 29.03.2013р., 30.09.2013р., 15.11.2013р. на загальну суму 5129 611, 53 грн. в т.ч. ПДВ 854935,34 грн.

В подальшому придбаний товар (кондитерські вироби) ПАТ «Роганська картонна фабрика» використало у власній господарській діяльності, а саме для продажу контрагентам ТОВ «Аліка» (Таджикистан) за контрактом №20/11 від 20.11.2012р., та ТОВ «Торгівельний дім «Україна» (Киргизстан) за контрактом №02/01 від 02.02.2012р., що підтверджується митними деклараціями, дорожніми відомостями, рахунками-фактурами, які наявні матеріалах справи.

Згідно контракту №20/11 від 20.11.2012 р. за 2012-2013 рр. на адресу ТОВ «Аліка» (Таджикистан) відвантажено кондитерські вироби на загальну суму 121 590 дол. США, що в екв. складає 971868,87 грн. Згідно контракту №02/01 від 02.02.2012 р. за 2012-2013 рр. на адресу ТОВ «Торгівельний дім «Україна» (Киргизстан) відвантажено кондитерські вироби на загальну суму 413354,24 дол. США, що в екв. складає 3302802,21 грн.

При здійсненні товариством зовнішньоекономічних операцій, в т.ч. за вказаними контрактами, порушень вимог валютного законодавства податковим органом встановлено не було.

Валютна виручка оприбуткована на валютних рахунках товариства у повному обсязі, що підтверджується довідками ПАТ «Роганська картонна фабрика», а також довідками ПАТ «Мегабанк».

Таким чином, реалізація товару ТОВ «Аліка» (Таджикистан) та ТОВ «Торгівельний дім «Україна» (Киргизстан) дозволило ПАТ «Роганська картонна фабрика» отримати грошові кошти та прибуток від реалізації ПАТ «Херсонська кондитерська фабрика» упаковки за договором №25 від 21.04.2010р.

За рахунок отриманої валютної виручки ПАТ «Роганська картонна фабрика» було, зокрема, погашено кредитну заборгованість за кредитними договорами, укладеними з ПАТ «Мегабанк», що підтверджується випискою ПАТ «Мегабанк» по рахунку USD за період з 01.01.2012р. по 15.10.2014р., а також довідкою ПАТ "Мегабанк" №06-10306 від 17.10.2014 р. про відсутність кредитної заборгованості перед банком. Інша частина виручки позивачем реалізована (продана), відповідно до вимог законодавства про обов'язковий продаж надходжень в іноземній валюті на міжбанківському валютному ринку України у розмірі 50%.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, під час здійснення перевірки податковим органом операції за договором поставки упаковки №25 від 21.04.2010р., укладеним між ПАТ «Роганська картонна фабрика» (постачальник) та ПАТ «Херсонська кондитерська фабрика» (покупець) взагалі досліджено не було, вказані господарські операції в акті перевірки не відображені, що в свою чергу призвело до хибних висновків відповідача про фіктивність договорів щодо придбання позивачем кондитерської продукції у ПАТ «Херсонська кондитерська фабрика» та відсутність економічної вигоди.

Враховуючи, що спірні господарські операції здійснені позивачем з метою подальшого їх використання в оподаткованих операціях у межах своєї господарської діяльності, спричинили реальну зміну його майнового стану, а також наявні в матеріалах справи документи бухгалтерського та податкового обліку є достатніми, належними та допустимими доказами для підтвердження реальності здійснення господарських операції з вищезазначеними контрагентами позивача, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, на якого покладено обов'язок доведення правомірності прийнятого ним рішення, не доведено порушення позивачем п.198.1, п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України.

Доводи відповідача про нікчемність угод, укладених між позивачем та його контрагентами, судами попередніх інстанцій правомірно не прийняті до уваги, оскільки зміст зазначених правочинів не суперечить актам цивільного законодавства, а відповідач не надав доказів, які б підтверджували, що зміст угод не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав та обов'язків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договорів або приховування дійсного об'єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.

Щодо правомірності визначення зобов'язання ПАТ «Роганська картонна фабрика» з податку на доходи фізичних осіб слід зазначити наступне.

Як встановлено судами, ОСОБА_3 пред'явив ПАТ «Роганська картонна фабрика» до платежу чотири прості векселі, які раніше раніше були виписані на адресу ТОВ «Газавто», сумою погашення 200000,00 грн. кожний. За перевіряємий період 2012-2013 роки ПАТ «Роганська картонна фабрика» сплачено на користь ОСОБА_3 604085,00 грн., що підтверджується довідками про рух коштів на рахунку по відносинам з ОСОБА_3 за 2012р. та 2013р. та платіжними дорученнями про оплату векселів за 2012 р. та 2013 р.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про цінні папері та фондовий ринок» вексель - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

Згідно з п.п.164.2.9. п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичних осіб включається, зокрема, інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

У абз.«а», абз.«б» пп.170.2.7 п.170.2 ст. 170 Податкового кодексу України наведено визначення терміну «інвестиційний актив» - це пакет цінних паперів, деривативів чи корпоративні права, виражені в інших, ніж цінні папери, формах, випущені одним емітентом. Термін «пакет цінних паперів» означає окремий цінний папір, фондовий та товарний дериватив, а також сукупність ідентичних цінних паперів чи фондових та товарних деривативів.

Отже, виходячи з наведеного, векселі є інвестиційними активами, а операції з їх продажу фізичними особами (в т.ч. погашення інвестиційного активу його емітентом), оподатковуються за п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України, яка є спеціальною нормою та регулює оподаткування інвестиційного прибутку.

Так, згідно п.п.170.2.1 п.170.2. ст.170 Податкового кодексу України облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік.

Алгоритм визначення суми інвестиційного прибутку встановлено пп.170.2.2 п.170.2 ст. 170 Податкового кодексу України: інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається зі суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами). Якщо ж різниця є від'ємною, то вона за пп. 170.2.3 п.170.2 ст. 170 Податкового кодексу України вважається інвестиційним збитком, а отже, не включається до оподатковуваного доходу.

Однак, товариство, яке здійснює погашення векселю, не спроможне визначити суму доходу фізичної особи, за алгоритмом, встановленим п.п.170.2.2 п.170.2 ст.170 Податкового кодексу України, оскільки лише сама фізична особа має інформацію про те, які витрати вона понесла при придбанні інвестиційного активу. Як зазначено в акті перевірки, розмір витрат ОСОБА_3 на придбання векселів відповідачем не встановлений.

Крім того, є окрема категорія суб'єктів господарювання, яка пунктом 170.2.2 п.170.2 ст. 170 Податкового кодексу України визначена податковим агентом щодо інвестиційного прибутку, - професійні торгівці цінними паперами.

Згідно з пп. 170.2.9 п.170.2 ст.170 Податкового кодексу України податковим агентом платника податку, який здійснює операції з інвестиційними активами з використанням послуг професійного торговця цінними паперами, включаючи банк, є такий професійний торговець. Методика визначення інвестиційного прибутку професійним торговцем цінними паперами при виконанні функцій податкового агента встановлюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну фінансову політику, спільно з Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

За нормами п.п.170.2.2 п.170.2 ст.170 Податкового кодексу України запровадження обов'язку податкового агента для професійного торговця цінними паперами, включаючи банк, не звільняє платника податку від обов'язку декларувати результати всіх операцій з купівлі та продажу інвестиційних активів, здійснених протягом звітного (податкового) року як на території України, так і за її межами.

Згідно з п.п.170.2.6 п.170.2 ст.170 Податкового кодексу України, до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного (податкового) року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

Фінансовий результат за операціями з цінними паперами чи деривативами визначається платником податку. При цьому платник податку визначає фінансовий результат за операціями з цінними паперами чи деривативами, що перебувають в обігу на фондовій біржі, окремо від фінансового результату за операціями з цінними паперами чи деривативами, що не перебувають в обігу на фондовій біржі.

Враховуючи наведені законодавчі норми, суд першої інстанції, з чим погодилась колегія апеляційного суду, дійшов вірного висновку, що розрахунок фінансового результату від операцій з інвестиційними паперами та обов'язок зі сплати інвестиційного прибутку покладено саме на фізичну особу, яка отримала прибуток. Фізична особа самостійно визначає суму доходів і витрат від операцій з інвестиційними активами, відображає фінансовий результат від таких операцій у річній декларації про майновий стан і доходи та сплачує податок на доходи фізичних осіб.

Отже, нарахування податковим органом ПАТ «Роганська картонна фабрика» зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб є неправомірним.

За таких обставин, судами першої та апеляційної інстанцій, виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтовані рішення, в яких повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ухвалив:

Касаційну скаргу Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області - залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.В. Вербицька

___________________ О.В. Муравйов