Справа № К/9991/58496/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" березня 2015 р. м. Київ К/9991/58496/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Білуги С.В.,

Іваненко Я.Л.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Токмацької міської ради Запорізької області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління праці та соціального захисту населення Токмацької міської ради Запорізької області про стягнення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2008 року ОСОБА_4 звернулася в суд з адміністративним позовом, в якому зазначала, що відповідно до статей 13, 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» має право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Проте відповідач з грудня 2007 року по 01 грудня 2008 року сплачував зазначену допомогу в іншому розмірі, внаслідок чого виникла заборгованість, яку просила стягнути.

Постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 23 січня 2009 року відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2010 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про часткове задоволення позову: зобов'язано нарахувати відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» суму недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01 грудня по 31 грудня 2007 року в сумі 325,90 грн. та забезпечити виплату цих коштів.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач має дитину ІНФОРМАЦІЯ_1, з липня 2007 року перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Токмацької міської ради Запорізької області та відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» їй призначено щомісячну державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог районний суд виходив з того, що допомога по догляду за дитиною позивачу призначена та виплачується правомірно відповідно до Законів України про Державний бюджет на відповідний рік.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове апеляційний суд виходив з того, що при розрахунку розміру спірної допомоги слід керуватися положеннями статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007. У 2008 році виплата допомоги здійснювалась у встановленому законом розмірі, положення якого не були визнані неконституційними, а тому не підлягала перерахунку.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до довідки управління праці та соціального захисту населення Токмацької міської ради Запорізької області від 14 листопада 2008 року №366 ОСОБА_4 призначено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку як застрахованій в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування особі, тому зазначені правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», а не Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Відповідно до положень статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має застрахована особа (один із батьків дитини, усиновитель, баба, дід, інший родич або опікун), яка фактично здійснює догляд за дитиною. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованим особам у формі матеріального забезпечення у період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і частково компенсує втрату заробітної плати (доходу) у період цієї відпустки. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається на кожну дитину.

Згідно зі статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

При нарахуванні та виплаті позивачу цього виду державної допомоги у 2007 році відповідач керувався статтею 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якою передбачено, що у 2007 році допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для непрацездатних, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, а також пунктом 7 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію, зокрема, статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 зміни, внесені пунктом 7 статті 71 «Про Державний бюджет України на 2007 рік», визнано такими, що не відповідають Конституції України.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, в період з 09 липня по 31 грудня 2007 року відповідач був зобов'язаний нараховувати та сплачувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, встановленому статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Частково задовольняючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач має право на перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік (з 01 грудня відповідно до позовних вимог), проте помилково застосував норму права, яка не поширюється на спірні правовідносини.

До 01 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» - правовідносини щодо виплати допомоги регулювалися Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13), та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими законами. Зокрема, статтею 43 Закону України «Про загально-обов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» було передбачено, що допомога надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були внесені відповідні зміни до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Зокрема, згідно зі змінами, внесеними до статті 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», його дію поширено на застрахованих осіб. Водночас із Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» було виключено статті 40- 44.

Пункт 2 розділу ІІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» передбачав, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав неконституційним зокрема пункт 25 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо виключення статей 40- 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Отже, з часу проголошення Конституційним Судом України Рішення № 10-рп/2008 відновили свою дію вищезазначені положення Закону України «Про загально-обов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Аналогічна правова позиція неодноразово була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 18 червня 2013 року (справа № 21-209а13), 02 липня 2013 року (справа № 21-208а13), 17 вересня 2013 року (справа № 21-187а13), 01 квітня 2014 року (справа № 21-52а14) та 04 листопада 2014 року (справа № 21-485а14).

Оскільки у справі, що розглядається, спір виник щодо виплати допомоги протягом 2008 року (відповідно до позовних вимог по 01 грудня) особі, яка застрахована у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, то за таких обставин на відносини щодо виплати допомоги такій особі у зазначеному періоді поширюються норми спеціального закону, відповідно до статті 43 якого допомога надається у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати праце-здатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в цій частині суди попередніх інстанцій помилково виходили з того, що у даний період розмір допомоги по догляду за дитиною відповідачем обчислювався та виплачувався правильно.

Відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Керуючись статтями 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Токмацької міської ради Запорізької області задовольнити частково.

Постанову Токмацького районного суду Запорізької області від 23 січня 2009 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Токмацької міської ради Запорізької області щодо нарахування ОСОБА_4 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01 грудня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 01 грудня 2008 року виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Токмацької міської ради Запорізької області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 недоплачену суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» в розмірі прожиткового мінімуму, встановленому статтею 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» на одну працездатну особу, з 01 грудня по 31 грудня 2007 року, та в розмірі прожиткового мінімуму, встановленому статтею 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» на одну працездатну особу, з 22 травня по 01 грудня 2008 року».

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ С.В. Білуга /підпис/ Я.Л. Іваненко /підпис/