Справа № 2а-10423/10/1570
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" квітня 2015 р. м. Київ К/800/15055/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Донця О.Є., Калашнікової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Дністровської митниці Державної митної служби України, Південної митниці Міністерства доходів і зборів України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Південної митниці Державної митної служби України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 9 грудня 2010 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2011 року,

у с т а н о в и л а :

У листопаді 2010 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся- до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дністровської митниці Державної митної служби України, Південної митниці Міністерства доходів і зборів України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з 19 лютого 2004 року ОСОБА_1 проживає та був зареєстрований в АДРЕСА_1. В період проживання в Придністровській Молдовській Республіці за власні кошти ним був придбаний транспортний засіб - автомобіль марки «Mercedes Benz G400», двигун № НОМЕР_1, шасі НОМЕР_4, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_2, який був поставлений на облік в МРЕВ ДАІ міста Дубосари 4 березня 2005 року.

У 2008 році позивач отримав громадянство України та вирішив переїхати на постійне місце проживання на територію України.

17 грудня 2008 року йому був виданий паспорт громадянина України для виїзду за кордон і він був прийнятий на постійний консульський облік в Посольстві України в Республіці Молдова.

У зв'язку із переїздом на постійне місце проживання до України позивач звернувся до Дністровської митниці із заявою щодо можливості пільгового оформлення його автомобіля на підставі Закону України від 13 вересня 2001 року № 2681-ІІІ «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2681-ІІІ).

Однак, Дністровська митниця листом від 20 вересня 2010 року № 16/01-3893-Х-11 відмовила ОСОБА_1 у здійсненні пільгового митного оформлення транспортного засобу, оскільки документи, надані для митного оформлення, підтверджують факт перебування транспортного засобу на обліку у Придністровській Молдавській Республіці, але не підтверджують факт перебування спірного транспортного засобу на обліку в Республіці Молдова (країні постійного місця попереднього проживання його власника), який здійснює Головне управління реєстрації транспорту і кваліфікації водійського складу Державного підприємства «REGISTRU» Міністерства інформаційного розвитку Республіки Молдова.

Таку відмову позивач вважає незаконною, оскільки виконав усі вимоги діючого законодавства та має усі підстави для пільгового оформлення автомобіля.

Тому позивач просив, визнати протиправними дії Дністровської митниці щодо відмови у пропуску належного йому автомобіля марки «Mercedes Benz G400» 2002 року випуску, шасі НОМЕР_4, двигун № НОМЕР_1 (далі - спірний автомобіль), на територію України з наданням пільг в оподаткуванні; визнати за ним право на ввезення зазначеного автомобіля на територію України на пільгових умовах зі звільненням від оподаткування та зобов'язати Дністровську митницю не перешкоджати ОСОБА_1 у ввезенні цього автомобіля та пропустити його на територію України, а також здійснити митне оформлення зі звільненням від оподаткування при його ввезенні на територію України та видати посвідчення для реєстрації вказаного автомобіля в органах Державної автомобільної інспекції.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 9 грудня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2011 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 9 квітня 2014 року, позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Дністровської митниці щодо відмови у пропуску спірного автомобіля на територію України з наданням пільг в оподаткуванні, яка міститися у відповіді від 20 вересня 2010 року № 16/01-3893-Х-11;

- зобов'язано Південну митницю провести позивачу митне оформлення спірного автомобіля як такому, що має право на ввезення зазначеного майна на територію України із застосуванням пільги, встановленої для ввезення транспортного засобу на територію України.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного суду України від 17 березня 2015 року, ухвалу Вищого адміністративного суду України від 9 квітня 2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

У касаційній скарзі представник Південної митниці, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга Південної митниці підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції, а з ним погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем були виконані усі вимоги статті 8 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення і оподаткування особистих речей, товарів і транспортних засобів, які ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України», а саме припис щодо необхідності перебування транспортного засобу в країні постійного місця попереднього проживання його власника не менше року для митного оформлення автомобіля в пільговому режимі позивачем було дотримано, а тому позивачу не правомірно відмовлено митним органом у проведенні митного оформлення належних йому автомобіля та мотоцикла в пільговому режимі.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій, виходячи з наступних міркувань.

Пунктом 13 статті 8 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення і оподаткування особистих речей, товарів і транспортних засобів, які ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України» визначено, що дозволяється ввезення у разі переселення на постійне місце проживання на кожного повнолітнього громадянина одного механічного транспортного засобу за кодами 87.01, 87.02, 87.03, 87.04, 87.05 Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за умови, що він є власником такого транспортного засобу не менше року та за умови перебування такого транспортного засобу на обліку в країні постійного місця попереднього проживання не менше року.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією закордонного паспорту громадянина України серії НОМЕР_5 та довідкою про реєстрацію особи громадянином України від 25 листопада 2008 року Посольства України в Республіці Молдова.

Згідно з адресною довідкою МВС ПМР від 11 серпня 2009 року, позивач був прописаний в місті Дубоссари, вул. Колхозна, 54 з 19 лютого 2005 року по 08 грудня 2006 року.

Відповідно до посвідки на проживання для іноземців №009214, виданою Управлінням у справах міграції МВС ПМР від 08 серпня 2008 року, позивач прибув до Придністровської Молдовської Республіки на постійне місце проживання як громадянин Молдови та був тимчасово прописаний з 08 серпня 2008 року по 08 серпня 2010 року за зазначеною адресою, за якою з 05 серпня 2010 року тимчасово прописаний до 05 серпня 2015 року.

В період проживання в Придністровській Молдовській Республіці за власні кошти ним був придбаний транспортний засіб - автомобіль марки «Mercedes Benz G400» 2002 року випуску, шасі НОМЕР_4, двигун № НОМЕР_1, номерний знак НОМЕР_3, згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_6, виданого 4 березня 2005 року органами Державтоінспекції ПМР.

09 серпня 2008 року позивачу на вказаний автомобіль було видане нове свідоцтво серії НОМЕР_7.

У червні 2009 року, в зв'язку з переїздом на постійне місце проживання до України, позивач отримав на митному посту перелік документів, необхідних для пропуску транспортного засобу на територію України, серед яких значилася довідка Державного підприємства "Registru" Міністерства інформаційного розвитку Республіки Молдова.

Вказаним підприємством, 08 червня 2009 року надана довідка про те, що за даними Державного Регистру Транспорта зазначений автомобіль на обліку в Республіці Молдова не значився.

04 серпня 2009 року зазначене підприємство повідомило, що надає довідки про реєстрацію тільки тих транспортних засобів, інформація про реєстрацію яких міститься в державній інформаційній системі Республіки Молдова "Державний Регістр Транспорту".

Позивач, 19 липня 2010 року звернувся до Дністровської митниці з заявою щодо можливості пільгового оформлення його автомобіля на підставі Закону України "Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України" в зв'язку з наміром переїхати на постійне місце проживання до України та отримав відповідь щодо порядку здійснення митного контролю та необхідних для цього документів, в якій зазначено, що йому дозволяється ввезти на митну територію України власний автомобіль відповідно до статті 8 зазначеного Закону за умови підтвердження факту перебування транспортного засобу на обліку в Республіці Молдова, шляхом надання довідки ГУ реєстрації транспорту і кваліфікації водійського складу Державного підприємства "Registru" Міністерства інформаційного розвитку Республіки Молдова.

19 серпня 2010 року позивачем подана повторна заява начальнику Дністровської митниці щодо надання можливості ввезти автомобіль в Україну, здійснення митного оформлення належного на праві приватної власності автомобіля на пільгових умовах, у зв'язку з переїздом на постійне місце проживання в Україну.

Відповіддю Дністровської митниці за №16/01-3893-Х-11 від 20 вересня 2010 року позивачу було відмовлено у здійсненні пільгового митного оформлення транспортного засобу з підстав відсутності належного підтвердження перебування належного йому транспортного засобу на обліку в Республіці Молдова довідкою ГУ реєстрації транспорту і кваліфікації водійського складу Державного підприємства "Registru" Міністерства інформаційного розвитку Республіки Молдова, яка фактично підтверджує відомості, зазначені в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, при цьому зазначено, що документи про реєстрацію транспортних засобів, оформлених управлінням Державтоінспекції ПМР не мають юридичної сили, а за копіями доданих до заяви документів не має можливості прийняти рішення щодо надання дозволу на пропуск транспортного засобу.

Колегія суддів не може погодитись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що відмова Південної митниці ДМС України позивачу у пільговому митному оформленні належного йому транспортного засобу є неправомірною.

З наданих позивачем документів, вбачається, що місце його постійного проживання була Придніпровська Молдовська Республіка, ввезений на митну територію України автомобіль перебував на обліку в її органах.

Відповідно до статті 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року документи за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних сторін без якого-небудь спеціального посвідчення.

Документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

Дану конвенцію підписали Республіка Вірменії, Республіка Білорусь, Республіка Казахстан, Киргизька Республіка, Республіка Молдова, Російська Федерація, Республіка Таджикистан, Туркменістан, Республіка Узбекистан, Україна, а також приєдналися Азербайджанська Республіка, Грузія.

З наведеного вбачається, що Придністровська Молдовська Республіка не є Стороною Конвенції від 22 січня 1993 року, а Україною не встановлено з Придністровською Молдовською Республікою ніяких договірних відносин.

Згідно з Нотою Міністерства закордонних справ та Європейської інтеграції Республіки Молдова від 11 червня 2007 року № 11140 щодо визнання документів про реєстрацію транспортних засобів, які видані компетентними органами Молдови, документи про реєстрацію транспортних засобів, оформлені у Придністровському регіоні Республіки Молдова не мають юридичної сили, але тимчасово допущені до використання виключно на території Республіки Молдова. Жителі Придністровського регіону мають можливість реєструвати свої транспортні засоби у відповідності з національним законодавством Республіки Молдова.

З листа Управління реєстрації транспорту і кваліфікації водійського складу Державного підприємства «Центр державних інформаційних ресурсів «REGISTRU» Міністерства інформаційного розвитку Республіки Молдова, вбачається, що автомобіль позивача на обліку в цій країні не перебував.

Дані обставини не були враховані, а ні судом першої інстанції, а ні судом апеляційної інстанції, тому суди попередніх інстанцій прийшли до помилкового висновку про те, що їх рішення прийняті з урахуванням усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Отже обставини справи встановлені повно і правильно, лише не правильно застосовані норми матеріального права, оскільки факт перебування позивача на консульському обліку в Республіці Молдова зумовлює необхідність для мети, передбаченої частиною другою статті 8 Закону № 2681-Ш, вимагати на підтвердження факту перебування транспортного засобу на обліку в цій же країні, яка є суб'єктом міжнародних відносин, документи, видані саме її повноважними органами. Оскільки автомобіль позивача не був зареєстрований в Республіці Молдова, відповідні документи Митниці не надані, то вона правомірно відмовила позивачу у здійсненні пільгового митного оформлення автомобіля, а тому позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного суду України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України надано право суду касаційної інстанції скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

З урахуванням того, що фактичні обставини справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено повно та правильно, але неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, відповідно до повноважень, наданих статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає необхідним їх судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 159, 222, 223, 229, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу Південної митниці Державної митної служби України задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 9 грудня 2010 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2011 року в цій справі скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дністровської митниці Державної митної служби України, Південної митниці Міністерства доходів і зборів України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Смокович

Судді О.Є. Донець

О.В. Калашнікова