Справа № 320/10732/14-а
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"27" березня 2015 р. справа № 320/10732/14-а
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко О.А. Туркіної Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського міського центру зайнятості про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся 17.10.2014 року до суду з адміністративним позовом до відповідача Мелітопольського міського центру зайнятості, просив визнати дії відповідача щодо відмови у видачі на ім'я позивача клопотання до Управління Пенсійного фонду України у м. Мелітополі та Мелітопольському районі про достроковий вихід на пенсію за віком та зобов'язати відповідача оформити вказане клопотання.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2014 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено. Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що позивач не мав правових підстав скористатися правом дострокового виходу не пенсію т. я. позивач був звільнений 01.07.2014 року з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП при цьому строки, які визначаються днями, обчислюються з дня, наступного після того дня з якого починається строк, тобто тільки звільнення з підприємства після 01.07.2014 року дає позивачу право скористатися достроковим виходом на пенсію.

Не погодившись з ухваленим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Посилається на статті 49 ЗУ «Про зайнятість населення» , згідно якої працівникам, трудовий договір з якими було розірвано з ініціативи роботодавця у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників, а також військовослужбовцям, звільненим з військової служби у зв'язку із скороченням чисельності або штату без права на пенсію, яким на день вивільнення залишилося не більше півтора року до встановленого статтею 26 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку або віку, що дає право на призначення пенсії - гарантується право на достроковий вихід на пенсію, якщо вони мають страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком. Зазначає, що він має страховий стаж роботи 40 років 4 місяці 23 дні, звільнений з роботи у зв'язку з скороченням штату. Вважає, що має право на достроковий вихід на пенсію т.я. початок півторарічного строку, є день вивільнення, а кінець - настання пенсійного віку.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.07.2014 р. ОСОБА_1 звільнено у зв'язку з скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується записом в трудовій книжці (а.с. 7). Загальний страховий стаж складає 40 років 4 місяці 23 дні.

Суд першої інстанції відмовив в задоволенні позову щодо права позивача скористатися достроковим виходом на пенсію, натомість з даною позицією суду першої інстанції погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року №5067-VI, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", норми КЗпП України, Цивільного кодексу України, норми Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом від 29.07.93 р. № 58.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про зайнятість населення» (статтю 49 виключено на підставі Закону № 76-VIII від 28.12.2014) працівникам, трудовий договір з якими було розірвано з ініціативи роботодавця у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників, а також військовослужбовцям, звільненим з військової служби у зв'язку із скороченням чисельності або штату без права на пенсію, яким на день вивільнення залишилося не більше півтора року до встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку або віку, що дає право на призначення пенсії відповідно до законів України "Про державну службу", "Про статус народного депутата України", "Про прокуратуру", "Про наукову і науково-технічну діяльність", за умови їх реєстрації в центрі зайнятості та відсутності підходящої роботи гарантується право на достроковий вихід на пенсію, якщо вони мають страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбачений абзацом 1 частини 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Витрати на виплату пенсії, призначеної достроково відповідно до клопотання служби зайнятості, та на оплату послуг за її доставку відшкодовуються Пенсійному фонду України за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Клопотання про достроковий вихід на пенсію безробітних видається службою зайнятості відповідно до порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку безробітних.

Згідно трудової книжки позивач звільнений 01.07.2014 р. за ст. 40 п. 1 КЗпП України за скороченням штату працівників.

При цьому суд апеляційної інстанції бере до уваги, що день звільнення позивача з роботи є робочим днем, також слід взяти до уваги, що в статті 49 Закону України «Про зайнятість населення» (яка діяла на час звернення позивача до суду) зазначено не про день звільнення, а день вивільнення працівника.

Відповідно до ст. 2411 КЗпП строки виникнення і припинення трудових прав та обов'язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк.

Отже, працівник вважається остаточно звільненим (вивільненим) з наступного дня, після дня, яким зазначено про його звільнення. Оскільки строк звільнення в трудовій книжці зазначений 01.07.2014 року, то наступний за ним день - 02.07.2014 - саме цей день є днем, з якого позивач вже не є працівником, а є звільненою особою і трудові правовідносини з роботодавцем припинені, тобто працівник є вивільненим. Вказане підтверджується і п. 2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом від 29.07.93 р. № 58, де прямо зазначається, що «днем звільнення вважається останній день роботи».

Тобто, день звільнення - це останній день, коли працівник перебуває у трудових відносинах з роботодавцем.

Отже, якщо фактично останнім днем роботи позивача є 01.07.2014, то цей день вважатиметься днем звільнення працівника (а не вивільнення), 01.07.2014 є днем, коли позивач іще перебував у трудових правовідносинах з роботодавцем, і тільки з 02.07.2014 року трудові правовідносини позивача з роботодавцем припинені і позивач вважається вивільненою особою від трудових правовідносин з роботодавцем.

В силу ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" днем досягнення пенсійного віку є 60-ти річчя позивача, а саме 01.01.2016 року.

Тепер вирахуємо, чи відповідає проміжок часу з 02.07.2014 року (з моменту вивільнення позивача) по 01.01.2016 року (досягнення позивачем 60-ти річного віку) проміжку часу, який має дорівнювати півтора року або менше півтора року, але не більше півтора року.

Слід зазначити, що строк, визначений місяцями, спливає у відповідне число місяця, а строк, визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (ст.. 254 ЦПК).

Простим арифметичним вирахування визначаємо, що проміжок часу з 02.07.2014 року (з моменту вивільнення позивача) по 01.01.2016 року (досягнення позивачем 60-ти річного віку) не перевищує півтора року.

Отже, у позивача є правові підстави скористатися своїм правом на достроковий вихід на пенсію. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасувати.

Постановляючи рішення про задоволення позовних вимог, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, та суд першої інстанції припустилися помилкових висновків щодо можливості вираховувати спірний півторарічний строк з дати народження позивача (з 01.01.1956 року), т. я в законодавстві України для визначення права особи на достроковий вихід на пенсію визначений лише строк звільнення особи з роботи та строк досягнення особою пенсійного віку.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, статтями 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2014 року - скасувати.

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправними дії Мелітопольського міського центру зайнятості щодо відмови у видачі ОСОБА_1 клопотання до Управління Пенсійного фонду України у м. Мелітополі та Мелітопольському районі про достроковий вихід на пенсію за віком.

Зобов'язати Мелітопольський міський центр зайнятості оформити на ім'я ОСОБА_1 клопотання до Управління Пенсійного фонду України у м. Мелітополі та Мелітопольському районі про достроковий вихід на пенсію за віком.

Постанова суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Л.П. Туркіна