Справа № 821/4673/14
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/4673/14

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.,

- Милосердного М.М.

при секретарі - Римар Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами Херсонської митниці Міністерства доходів і зборів України, товариства з обмеженою відповідальністю "Мегатек-Україна" на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Мегатек-Україна" до Херсонської митниці Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Державного казначейства України у Херсонській області про скасування рішень про коригування митної вартості товарів, карток відмови і стягнення надмірно сплаченого податку на додану вартість, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мегатек-Україна" звернулось до суду з адміністративним позовом до Херсонської митниці Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Державного казначейства України у Херсонській області про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 17 жовтня 2014 року №508050000/2014/000147/1 та №508050000/2014/000148/1; картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів від 17 жовтня 2014 року №508050000/2014/00152 та №508050000/2014/00153; стягнення з Головного управління Державного казначейства України у Херсонській області надмірно сплаченого до бюджету митні платежі у розмірі 2 881,32 грн.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року адміністративний позов ТОВ "Мегатек-Україна" задоволено частково. Визнано протиправними і скасовано прийняті Херсонською митницею Міністерства доходів і зборів України картку відмови у митному оформленні товарів №508050000/2014/00152 та рішення про коригування митної вартості товарів №508050000/2014/000147/1 від 17 жовтня 2014 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Херсонської митниці Міндоходів ставиться питання про скасування судового рішення в частині задоволення позовних вимог, в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі товариства з обмеженою відповідальністю "Мегатек-Україна" ставиться питання про скасування судового рішення та задоволення адміністративного позову в повному обсязі, в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг Херсонської митниці Міндоходів, товариства з обмеженою відповідальністю "Мегатек-Україна", перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги Херсонської митниці Міністерства доходів і зборів України та товариства з обмеженою відповідальністю "Мегатек-Україна" не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ "Мегатек-Україна" як покупцем та компанією "JiangSu BaiXiong Machinery Co., LTD" як продавцем укладено контракт від 15 серпня 2012 року №СН1508-12 на постачання товару на загальну суму 50 000 доларів США.

Згідно з умовами контракту найменування і кількість товарів, ціна і загальна вартість одноразової поставки зазначається в Додатках, які є невід'ємною частиною контракту; постачання товару здійснюється на умовах СРТ Одеса або Іллічівськ, Україна, згідно з правилами ІНКОТЕРМС-2010, крім випадків, коли в Додатках вказані інші умови поставки; оплата здійснюється на підставі наданого продавцем інвойсу.

24 вересня 2014 року сторонами контракту укладено Додаток №8, згідно якого продавець постачає, а покупець приймає і оплачує товар - вал для тампопечаті (ембосірующий вал), кількістю 1 комплект, вартістю 250 доларів США. Додатком визначено інші умови поставки - CPT Бориспіль.

У жовтні 2014 року уповноваженою особою позивача ПП "Ексім-Україна" пред'явлено до митного оформлення отриманий від продавця товар - вал для тампопечаті (ембосірующий вал), кількістю 1 комплект, код УКТЗЕД , вартістю 250 доларів США та подано до Херсонської митниці митну декларацію форми МД-2 №508050000/2014/012274.

Митна вартість товару визначена позивачем за ціною контракту.

До митної декларації уповноваженою особою позивача ПП "Ексім-Україна" було додано: зовнішньоекономічний контракт від 15 серпня 2012 року №СН1508-12, банківський платіжний документ №1854 від 06 жовтня 2014 року на суму 250 доларів США, інвойс ВХ-14092401 від 24 вересня 2014 року, додаток №8 до зовнішньоекономічного контракту від 15 серпня 2012 року №СН1508-12, копія митної декларації країни відправлення (Китайська Народна Республіка) №14459352 від 19 вересня 2014 року, пакувальні листи від 10 та 24 вересня 2014 року, відомість про облік та розрахунок тари і пакувальних матеріалів від 16 жовтня 2014 року, авіаційні накладні від 28 та 29 вересня 2014 року.

На запит митного органу для підтвердження митної вартості товару уповноваженою особою позивача повторно подано: банківський платіжний документ №1854 від 06 жовтня 2014 року на суму 250 доларів США, інвойс ВХ-14092401 від 24 вересня 2014 року, додаток №8 до зовнішньоекономічного контракту від 15 серпня 2012 року №СН1508-12, копія митної декларації країни відправлення (Китайська Народна Республіка) №14459352 від 19 вересня 2014 року, а також надано виписку з бухгалтерської документації №17-10/2 від 17 жовтня 2014 року, лист №299 від 17 жовтня 2014 року з інформацією про те, що поставка згідно інвойсу ВХ-14092401 від 24 вересня 2014 року не страхувалась, додаткову угоду до зовнішньоекономічного контракту №2, сертифікат походження товару ССРІТ131000407 від 30 вересня 2014 року.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, Херсонська митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару та містять наступні розбіжності: 1) у додатку до зовнішньоекономічного контракту від 15 серпня 2012 року №СН1508-12 по тексту при посиланні на договір зазначається його номер як СН1508/12; 2) п.4.1 контракту від 15 серпня 2012 року №СН1508-12, інвойсом ВХ-14092401 від 24 вересня 2014 року визначені умови поставки СРТ - Бориспіль, однак у митній декларації країни відправлення поряд із зазначеними умовами поставки також у графі "Транспортні витрати" вказано "100" та у графі "Маркування та примітки" наведено "CPTUSD100"; 3) згідно з правилами ІНКОТЕРМС-2010 умови поставки СРТ не передбачають обов'язку продавця укладати договір страхування, проте позивачем не надано документів про вартість страхування поставки товару, що у своїй сукупності не дає змоги встановити митну вартість товару.

17 жовтня 2014 року в оформлені митної декларації форми МД-2 №508050000/2014/012274 було відмовлено за карткою відмови №508050000/2014/00152 та прийнято рішення №508050000/2014/000147/1 від 17 жовтня 2014 року про визначення митної вартості за резервним методом згідно вимог ст. 64 Митного кодексу України.

Товар випущено у вільний обіг за митною декларацією форми МД-2 №508050000/2014/012631 з відкоригованою відповідно до вказаного рішення №508050000/2014/000147/1 від 17 жовтня 2014 року митною вартістю товару.

Також судом встановлено, що між ТОВ "Мегатек-Україна" як покупцем та компанією "Hubei Puhui Plastics Technology Development Co., LTD" як продавцем укладено зовнішньоекономічний контракт №СН10-09-14 від 10 вересня 2014 року на постачання товару - запасних частин і комплектуючих - на загальну суму 50 000 доларів США.

Згідно з умовами контракту асортимент і кількість товарів, ціна і загальна вартість партії товару зазначається в Додатках, які є невід'ємною частиною контракту; постачання товару здійснюється на умовах СРТ - Бориспіль, Україна, згідно з правилами ІНКОТЕРМС-2010, крім випадків, коли в Додатках вказані інші умови поставки; оплата здійснюється на підставі наданого продавцем інвойсу.

10 вересня 2014 року сторонами контракту укладено Додаток №1, згідно якого продавець постачає, а покупець приймає і оплачує товар - обладнання і комплектуючі W490X0.8, кількістю 1 комплект, вартістю 760 доларів США. Додатком визначено умови поставки - CPT Бориспіль.

У жовтні 2014 року уповноваженою особою позивача ПП "Ексім-Україна" пред'явлено до митного оформлення отриманий від продавця товар - формуючий інструмент для виробництва сайдингу W490X0.8 виготовлений зі сталі, код УКТЗЕД , кількістю 1 комплект, вартістю 760 доларів США та подано до Херсонської митниці митну декларацію форми МД-2 №508050000/2014/012283.

Митна вартість товару визначена позивачем за ціною контракту.

До митної декларації уповноваженою особою позивача ПП "Ексім-Україна" було додано: зовнішньоекономічний контракт №СН10-09-14 від 10 вересня 2014 року, банківський платіжний документ №1791 від 19 вересня 2014 року на суму 760 доларів США, інвойс PUHUI1 від 10 вересня 2014 року, додаток №1 до зовнішньоекономічного контракту №СН10-09-14 від 10 вересня 2014 року, копія митної декларації країни відправлення (Китайська Народна Республіка) №14459351 від 29 вересня 2014 року, пакувальний лист від 10 вересня 2014 року, відомість про облік та розрахунок тари і пакувальних матеріалів від 16 жовтня 2014 року, авіаційні накладні від 28 та 29 вересня 2014 року.

На запит митного органу для підтвердження митної вартості товару уповноваженою особою позивача повторно подано вказані документи, а також надано: виписку з бухгалтерської документації №17-10/1 від 17 жовтня 2014 року, лист №298 від 17 жовтня 2014 року з інформацією про те, що поставка згідно інвойсу PUHUI1 від 10 вересня 2014 року не страхувалась, додаткову угоду до зовнішньоекономічного контракту №2, сертифікат походження товару С20004 від 22 вересня 2014 року, сертифікат якості товару без номеру та дати.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, Херсонська митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару та містять наступні розбіжності: у копії митної декларації країни відправлення №14459351 від 29 вересня 2014 року вказані відмінні від зазначених у контракті, додатку до контракту та інвойсі умови поставки - "FOB" замість "CPT Бориспіль", при цьому за умовами поставки FOB до обов'язків продавця не входить оплата транспортних витрат, а відтак такі витрати не входять до фактичної ціни товару і повинні включатись до його митної вартості.

Херсонською митницею Міністерства доходів і зборів України 17 жовтня 2014 року в оформлені митної декларації форми МД-2 №508050000/2014/012283 було відмовлено за карткою відмови №508050000/2014/00153 та прийнято рішення №508050000/2014/000148/1 від 17 жовтня 2014 року про визначення митної вартості за резервним методом згідно вимог ст. 64 Митного кодексу України.

Товар випущено у вільний обіг за митною декларацією форми МД-2 №508050000/2014/012636 з відкоригованою відповідно до вказаного рішення №508050000/2014/000148/1 від 17 жовтня 2014 року митною вартістю товару.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що твердження митного органу про неможливість застосування обраного позивачем методу визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції) є безпідставним та зважаючи на те, що документи, подані позивачем до митного органу, відповідають вимогами чинного законодавства, необхідним для надання їм юридичної сили та доказовості, а отже і підтверджують заявлені позивачем відомості про митну вартість товарів, суд дійшов висновку, що визначення митної вартості товару та коригування її у сторону збільшення за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення №508050000/2014/000147/1 та картки відмови №508050000/2014/00152. Також, суд першої інстанції дійшов до висновку, що оскільки декларантом ні добровільно, ані на вимогу митниці не було надано належних і достовірних документів, які б усунули виявлені відповідачем розбіжності, в тому числі підтвердили факт постачання товару саме на умовах Інкотермс-2010 "CPT-Бориспіль" або дійсну вартість перевезення товару, оплачену покупцем, то митним органом обґрунтовано прийняті рішення про коригування митної вартості товару№508050000/2014/000148/1 та картку відмови у митному оформленні №508050000/2014/00153. Окрім цього, суд першої інстанції дійшов до висновку, що вимоги стосовно стягнення сплачених митних платежів заявлені позивачем передчасно, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 52 Митного Кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Таким чином, з наведеного слідує, що Митним кодексом України передбачено та встановлено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до ч.3 ст. 53 Митного кодексу України, в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 2 ст. 54 Митного Кодексу передбачається, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст. 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст. 54 Митного Кодексу передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ст. 58 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст. 57 цього Кодексу.

Згідно ст. 58 Митного Кодексу метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частиною 2 ст. 54 Митного Кодексу встановлено порядок проведення контролю правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст. 58 цього Кодексу.

За приписами ст. 59 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті.

При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Таким чином, виходячи з аналізу вказаних вище положень Митного кодексу України, колегія суддів зазначає, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

В свою чергу, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору" №598 від 24 травня 2012 року, в графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у ст. 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Митного Кодексу України з обов'язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивачем при митному оформлені товару - вал для тампопечаті (ембосірующий вал) разом із митною декларацією МД-2 №508050000/2014/012274 Херсонській митниці були подані наступні документи: зовнішньоекономічний контракт від 15 серпня 2012 року №СН1508-12, банківський платіжний документ №1854 від 06 жовтня 2014 року на суму 250 доларів США, інвойс ВХ-14092401 від 24 вересня 2014 року, додаток №8 до зовнішньоекономічного контракту від 15 серпня 2012 року №СН1508-12, копія митної декларації країни відправлення (Китайська Народна Республіка) №14459352 від 19 вересня 2014 року, пакувальні листи від 10 та 24 вересня 2014 року, відомість про облік та розрахунок тари і пакувальних матеріалів від 16 жовтня 2014 року, авіаційні накладні від 28 та 29 вересня 2014 року.

Разом з цим, на запит митного органу позивачем було повторно подано: банківський платіжний документ №1854 від 06 жовтня 2014 року на суму 250 доларів США, інвойс ВХ-14092401 від 24 вересня 2014 року, додаток №8 до зовнішньоекономічного контракту від 15 серпня 2012 року №СН1508-12, копія митної декларації країни відправлення (Китайська Народна Республіка) №14459352 від 19 вересня 2014 року, а також надано виписку з бухгалтерської документації №17-10/2 від 17 жовтня 2014 року, лист №299 від 17 жовтня 2014 року з інформацією про те, що поставка згідно інвойсу ВХ-14092401 від 24 вересня 2014 року не страхувалась, додаткову угоду до зовнішньоекономічного контракту №2, сертифікат походження товару ССРІТ131000407 від 30 вересня 2014 року.

В апеляційній скарзі, Херсонською митницею вказано, що в рішенні про коригування митної вартості товарів №508050000/2014/000147/1 від 17 жовтня 2014 року зазначені причини через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, а саме, у зв'язку з невідповідністю обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного Кодексу України та неподанням усіх додаткових документів, що підтверджують митну вартість товару, джерело наявної у митного органу інформації та обґрунтування обраного методу визначення митної вартості.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи подані позивачем до митного оформлення товару, ввезених на підставі укладеного контракту №СН1508-12 від 15 серпня 2012 року між ТОВ "Мегатек-Україна" та компанією "JiangSu BaiXiong Machinery Co., LTD", колегія суддів вважає, що позивачем подано Херсонській митниці достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за першим методом, а тому заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст. 58 Митного кодексу України.

При цьому, апелянтом - Херсонською митницею, в свою чергу, не підтверджено належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни, що фактично була сплачена або підлягає сплаті за ці товари, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування основного методу не спростовані, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для коригування заявленої позивачем митної вартості.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання митного органу на відмінність у номері контракту №СН1508-12 від 15 серпня 2012 року з доповненням №8 до нього, що ставить начебто під сумнів приналежність цього доповнення до партії оформлених товарів, оскільки ця розбіжність жодним чином не пов'язана з визначенням митної вартості, а у додатку №8 до вказаного контракту по тексту замінено крапки та дефіси на знак дробу в датах та номерах документів.

Також, твердження апелянта, що декларантом не було включено у митну вартість товару додаткові транспортні витрати колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки в митній декларації відправлення №14459352 від 19 вересня 2014 року визначена фактична загальна вартість товару, а саме 250 доларів США та яка не суперечить вартості товару, яка вказана у додатку до контракту №СН1508-12 від 15 серпня 2012 року та інвойсі ВХ-14092401 від 24 вересня 2014 року, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Стосовно визначення Херсонською митницею вартості оцінюваного товару порівняно з вартістю подібних (аналогічних) товарів, що є вищою за контрактну ціну оцінюваних товарів, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що сама по собі різниця між вартістю подібних (аналогічних) товарів не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, а тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Окрім цього, ч.4 ст. 319 Митного Кодексу України передбачено проводити митний контроль із застосуванням єдиної з митними органами інформаційно-телекомунікаційної системи.

Проте, правовий статус ЦБД ЄАІС ДМСУ МД (РКМВ), порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб'єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також, у ЦБД ЄАІС ДМСУ МД (РКМВ) відсутня інформації про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв'язку з чим колегія судів приходить до висновку, що вказана база не містить всіх об'єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально і підлягають обчисленню.

Інших обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору митним органом не наведено, у зв'язку з чим вимоги апелянта - Херсонської митниці щодо правомірності прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів №508050000/2014/000147/1 від 17 жовтня 2014 року та картки відмови у митному оформленні товарів №508050000/2014/00152 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Щодо вимог апелянта - ТОВ "Мегатек-Україна" про визнання протиправними та скасування картки відмови №508050000/2014/00153 та рішення про коригування митної вартості товарів №508050000/2014/000148/1 від 17 жовтня 2014 року, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, за умовами зовнішньоекономічного контракту №СН10-09-14 від 10 вересня 2014 року, інвойсу PUHUI1 від 10 вересня 2014 року, додатку №1 до зовнішньоекономічного контракту №СН10-09-14 від 10 вересня 2014 року поставка товару здійснюється на умовах "CPT Бориспіль" згідно з правилами ІНКОТЕРМС-2010.

При цьому, копія митної декларації країни відправлення №14459351 від 29 вересня 2014 року містить відмінні від зазначених у контракті, додатку до контракту та інвойсі умови поставки - "FOB" замість "CPT Бориспіль".

Згідно термінів Інкотермс-2010 за умовами поставки CPT (Carriage Paid To) продавець зобов'язаний здійснити всі необхідні заходи для забезпечення перевезення товару до погодженого пункту призначення, а за умовами поставки FOB (Free On Board) продавець зобов'язаний здійснити завантаження товару на борт судна, призначеного продавцем, у день чи в межах періоду, що узгоджені сторонами, в названому порту відвантаження, у спосіб, що відповідає звичаям порту; продавець зобов'язаний нести всі витрати, пов'язані з товаром, до моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта - ТОВ "Мегатек-Україна" на лист компанії "Hubei Puhui Plastics Technology Development Co., LTD" від 17 жовтня 2014 року, в якому вказано про допущену у митній декларації помилку, оскільки згідно із Міжнародною конвенцією 1973 року щодо спрощення та гармонізації (узгодження) митних процедур, на яку посилався суд першої інстанції при вирішенні спірного питання, виправлення помилок передбачає виключно внесення змін до поданої декларації зі згоди митної служби.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що наявні суперечливі дані свідчать про наявність сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару "формуючий інструмент для виробництва сайдингу W490Х0.8 виготовлений зі сталі, код УКТЗЕД , кількістю 1 комплект" в сумі 760 доларів США, який пред'явлений до митного оформлення за митною декларацією форми МД-2 №508050000/2014/012283, а отже враховуючи, що декларантом не підтверджено факт постачання товару саме на умовах Інкотермс-2010 "CPT-Бориспіль" або дійсну вартість перевезення товару, оплачену покупцем, Херсонською митницею обґрунтовано прийняті рішення про коригування митної вартості товару №508050000/2014/000148/1 від 17 жовтня 2014 року та картку відмови у митному оформленні №508050000/2014/00153, у зв'язку з чим колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги ТОВ "Мегатек-Україна" є необґрунтованими та безпідставними.

Відносно ж вимог про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державного казначейства України у Херсонській області надмірно сплаченого до бюджету митних платежів у розмірі 2 881,32 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Митного кодексу України кожна особа має право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність митних органів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Митне законодавство передбачає можливість виникнення правової ситуації, пов'язаної з помилковою та/або надмірною сплатою митних платежів. Визначення того, що належить розуміти як помилково та/або надміру сплачені митні платежі, у Митного Кодексу немає, але воно міститься в податковому законодавстві.

Відповідно до п.27 ч.1 ст. 4 Митного кодекс України поняттям "митні платежі", з-поміж іншого, охоплюється ПДВ із ввезених на митну територію України товарів (продукції). Згідно з п.п.14.1.115 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, правила якого застосовуються до відносин, пов'язаних зі справлянням митних платежів, як надміру сплачені грошові зобов'язання розуміють суму коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Митне та податкове законодавство не містить переліку причин, через які може статися помилкова та/або надмірна сплата сум платежів. Оскільки визначення розміру (суми) митних платежів здійснюється шляхом дій над кількісними числовими показникам (одиницями) виміру, не виключено, що операції з ними з якихось причин можуть призвести до неправильного (хибного) розрахунку чи обчислення сум платежів. Важливо, що в основі таких дій не було умисних протиправних дій суб'єктів правовідносин, діяльність яких пов'язана із визначенням і справлянням митних платежів.

Порядок, умови та процедура повернення помилково та/або надміру сплачених платежів законодавчо врегульовані.

Так, згідно із частинами першою-четвертою ст. 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України та Податкового кодексу України. У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів митний орган не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб митного органу, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Відповідно до пунктів 43.1-43.5 ст. 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше, ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви, готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Відповідно до пункту 2 Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року №618, цей Порядок на виконання вимог статті 43 Податкового кодексу України визначає процедуру повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів.

Згідно з абзацами першим, другим, дванадцятим пункту 1, пунктами 2, 3, 4 розділу ІІІ Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами - для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що нормативними актами встановлений порядок повернення надмірно сплачених митних платежів, а відтак позов позивача в цій частині є передчасним, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Інші доводи апеляційних скарг колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об'єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Херсонської митниці Міністерства доходів і зборів України, товариства з обмеженою відповідальністю "Мегатек-Україна" залишити без задоволення, постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 23 квітня 2015 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

М.М. Милосердний