Справа № 821/2889/14
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/2889/14

Категорія: 7.1 Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Сівєлькіної С.Є.,

представника позивача Сліпого С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Новокаховський завод силікатної цегли» на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Новокаховський завод силікатної цегли» до Державної екологічної інспекції у Херсонській області про визнання протиправним та скасування припису,-

В С Т А Н О В И В:

25 липня 2014 року Приватне акціонерне товариство «Новокаховський завод силікатної цегли» (далі - ПрАТ НК ЗСЦ) звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Херсонській області про визнання протиправним та скасування припису, посилаючись на те, що 09.07.2014 р. на адресу ПрАТ НК ЗСЦ надійшов лист від Державної екологічної інспекції в Херсонській області з приписом від 04.07.2014 p. №04-9/1592, яким вимагається отримати спеціальний дозвіл на користування надрами, та здійснити тампонаж непридатних для експлуатації свердловин на воду. Позивач не погоджується з висновками припису (п. 2, п. 3, п. 6), вважає їх помилковими та безпідставними в частині зобов'язання підприємства отримати спеціальний дозвіл на користування надрами та здійснення тампонажу свердловин, та таким, що повинен бути скасований. Вважає, що він не повинен отримувати спеціальний дозвіл на користування надрами, оскільки: він володіє земельною ділянкою; продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу; він використовує воду для власних господарсько-побутових потреб. Позивач не повинен здійснювати тампонаж не придатних для експлуатації свердловин на воду, оскільки артезіанські свердловини №19-112 та №19-142 тимчасово законсервовані, гирла заварені, доступу до водоносного горизонту немає. В зв'язку з зазначеним позивач просив визнати протиправними, нечинними та скасувати пункти 3 та 6 припису Державної екологічної інспекції у Херсонській області від 04.07.2014 року за №04-9/1592, якими ПрАТ Новокаховський завод силікатної цегли зобов'язано отримати спеціальний дозвіл на користування надрами (підземними водами) та здійснити тампонаж непридатних для експлуатування свердловин на воду.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року позовні вимоги ПрАТ НК ЗСЦ задоволені частково. Визнано протиправними та скасовано п. 2 та п. 6 припису Державної екологічної інспекції у Херсонській області від 04.07.2014 року за №04-9/1592, яким Приватне акціонерне товариство Новокаховський завод силікатної цегли зобов'язано виконати умови щодо організації режимних спостережень за змінами рівнів в процесі експлуатації свердловин, здійснити тампонаж непридатних для експлуатування свердловин на воду. У задоволені інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням в частині відмови у задоволення позову, ПрАТ НК ЗСЦ подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить змінити постанову суду першої інстанції, визнати протиправним та скасувати п. 3 припису Державної екологічної інспекції у Херсонській області від 04.07.2014 p. №04-9/1592 про зобов'язання ПрАТ НК ЗСЦ отримати спеціальний дозвіл на користування надрами. В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач апеляційну скаргу не подавав, в зв'язку з чим справа розглядається в межах апеляційної скарги позивача, тобто стосовно п. 3 припису.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї представника позивача Сліпого С.М., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 - 27.06.2014 р. державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Херсонської області, відповідно до ст. 20-2 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища (№1264-91) здійснено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в частині дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами ПАТ Новокаховський завод силікатної цегли.

Під час здійснення державного контролю державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Херсонської області встановлено, що основним видом діяльності підприємства є виготовлення виробів з бетону для будівництва, вироблення вапна та гіпсових сумішей та інше.

В акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 24-27.06.2014 р. зазначено, що на балансі підприємства знаходиться 3 артсвердловини №№19-111,19-112, 19-142. Свердловини №19-112 та №19-142 тимчасово законсервовані. Відповідно до акту від 28.09.2007 року гирла заварені, доступ до водоносного горизонту відсутній.

Водокористування підприємства здійснюється з артезіанської свердловини №19-111 на підставі дозволу на спеціальне водокористування №Укр. 7901-ХРС, виданого Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Херсонській області від 05.12.2012 р. терміном дії до 01.10.2015 р. Паспорти на артезіанські свердловини на розгляд представлено.

04.07.2014 року відповідачем винесений припис на усунення порушень вимог природоохоронного законодавства. Приписом передбачено, зокрема: пунктом 2 - виконати умови дозволу на спеціальне водокористування в частині, дотримання умови погоджувальних організацій, а саме - висновку Південно - Української гідрогеологічної експедиції вих. №213 від 26.10.2012 р. щодо організації режимних спостережень за змінами півнів в процесі експлуатації свердловин; пунктом 3 - отримати спеціальний дозвіл на користування надрами; пунктом 6 - здійснити тампонаж, непридатних для експлуатації, свердловин на воду.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині скасування вимоги п. 3 припису про отримання спеціального дозволу на користування надрами, суд першої інстанції посилався на те, що на законодавчому рівні використання таких природних ресурсів як підземні води регулюються Водним кодексом України та Кодексом України про надра. У зв'язку з чим передбачено отримання двох різних дозволів - дозволу на спеціальне водокористування (відповідно до Водного кодексу України) та спеціального дозволу на користування надрами (відповідно до Кодексу України про надра).

Статтею 19 Кодексу України Про надра визначено, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Користування надрами здійснюється без надання гірничого відводу чи спеціального дозволу у випадках, передбачених цим Кодексом.

Такий виняток, зокрема, встановлений статтею 23 Кодексу України про надра встановлено, що землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати для своїх господарських і побутових потреб корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу, та використовувати надра для господарських і побутових потреб.

Позивач вважає, що ним виконані умови, передбачені ст. 23 КУпН, тому він не повинен отримувати спеціального дозволу на користування ділянкою надр.

Водночас, суд першої інстанції зазначив, що виконавши дві передбачені Законом умови, щодо власних земельних ділянок та забору води не більше ніж 300 куб на добу, позивач використовує підземні води для задоволення виробничих потреб діяльності підприємства, а не для господарських і побутових потреб.

Так, відповідно до ГОСТУ 17.1.1.04-80, Классификация подземных вод по целям водопользования, затвердженого постановою Державного комітету СРСР по стандартам від № 1452 (що є дійсним) підземні води класифікуються по цілям водокористування на господарсько-питні, комунально-побутові: лікувальні, курортні та оздоровчі; потреб сільськогосподарського призначення: промислові (виробничі) потреби та інші.

Позивачем у відповідності до вищезазначеного ГОСТУ 17.1.1.04-80 води використовуються для задоволення виробничих потреб діяльності підприємства.

На підтвердження цього висновку є таблиця 2 Розрахунок потреби з виробничого водоспоживання та водовідведення, затверджений директором підприємства позивача 01.11.2012 р. Так, відповідно до розрахунку для котельні підприємства встановлена норма розходу 0,08/тн.пара, з якої 30% витрачається на продукцію; для вапняно-силікатного цеха встановлена норма розходу води на зволоження маси - 0,188/1т.шт. усл. кирпича, на відведення конденсату от автоклава 0,01771/т.шт. усл. кирпича.

Відповідно до п. а ч. 4 дозволу на спеціальне водокористування №Укр. 7901-ХРС метою водокористування позивача є господарсько-питні та виробничі потреби.

Як зазначено вище, підчас виникнення спірних правовідносин, на виконання вимог Водного кодексу України, позивач мав дозвіл на спеціальне водокористування від 05.12.2012 року Укр. №7901-ХРС із терміном дії до 01.10.2015 р. За умовами вказаного дозволу метою водокористування для господарсько-питних та виробничих потреб підприємства.

Так, відповідно до визначень ст. 1 Водного кодексу України водокористування - використання вод (водних об'єктів) для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства, транспорту та інших галузей господарства, включаючи право на забір води, скидання стічних вод та інші види використання вод (водних об'єктів); водний об'єкт - природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, річка, озеро, водосховище, ставок, канал, водоносний горизонт); водоносний горизонт - однорідна пластова товща гірських порід, де постійно знаходяться води; забір води - це вилучення води з водного об'єкта для використання за допомогою технічних пристроїв або без них.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 48 Водного кодексу України спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Згідно ч. 1 ст. 49 Водного кодексу України спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.

Чинний Водний кодекс України не передбачає як умову для здійснення водокористувачем забору води з підземних джерел обов'язкову наявність у нього також спеціального дозволу на користування ділянкою надр.

Надра - це частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння (ст. 1 Кодексу України «Про надра»).

Статтею ст. 14 Кодексу України «Про надра» визначено види користування надрами, зокрема надра надаються у користування для: геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення; видобування корисних копалин; будівництва та експлуатації підземних споруд, не пов'язаних з видобуванням корисних копалин, у тому числі споруд для підземного зберігання нафти, газу та інших речовин і матеріалів, захоронення шкідливих речовин і відходів виробництва, скидання стічних вод; створення геологічних територій та об'єктів, що мають важливе наукове, культурне, санітарно-оздоровче значення (наукові полігони, геологічні заповідники, заказники, пам'ятки природи, лікувальні, оздоровчі заклади та ін.); виконання робіт (здійснення діяльності), передбачених угодою про розподіл продукції; задоволення інших потреб.

Відповідно до ст. 19 Кодексу України «Про надра» надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу. При укладенні угод про розподіл продукції надра надаються в користування на підставі угоди про розподіл продукції з оформленням спеціального дозволу на користування надрами та акта про надання гірничого відводу. Користування надрами здійснюється без надання гірничого відводу чи спеціального дозволу у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 23 Кодексу України «Про надра» землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати для своїх господарських і побутових потреб корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу, та використовувати надра для господарських і побутових потреб.

Зазначена норма кодексу містить поняття «господарсько-побутові потреби», визначення і тлумачення яких не містяться у законодавстві України.

У Державному стандарті (ГОСТ) 17.1.1.04-80, затвердженому постановою Державного комітету СРСР по стандартам від 31.03.1980 №1452, термін господарсько-побутові потреби взагалі відсутній. Даний Державний стандарт лише розмежовує використання вод на відповідні види, залежно від мети водокористування: для господарсько-питних потреб населення, для лікувальних потреб, для потреб промисловості тощо.

Відповідно до ч. 7 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року, у разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого відповідно до закону припускає неоднозначне тлумачення прав і обов'язків суб'єкта господарювання або органу державного нагляду (контролю) та його посадових осіб, рішення приймається на користь суб'єкта господарювання.

Крім того, обов'язковість отримання спеціального дозволу на користування надрами законодавець пов'язує з продуктивністю водозаборів підземних вод, яка не повинна перевищувати 300 кубічних метрів на добу. Про це неодноразово наголошував у своїх рішеннях ВАС України, а саме у справах №№К/800/57527/13, К/800/17858/14, К/800/44108/13, К/800/17845/14.

Як вище вже зазначалося, позивачем отримано дозвіл на спеціальне водокористування від 05.12.2012 року № Укр. 7901-ХРС (а.с. 26).

Відповідно до зазначеного дозволу визначено ліміт забору та використання води: 62 тис. куб.м. на рік - тобто менше 177 куб. м. на добу (62000/350=177,1).

Наказом Державного комітету статистики України від 27.07.1998 року №264 затверджено типову форму ПОД-11 - Журнал обліку водоспоживання (водовідведення) водовимірювальними приладами та обладнаннями.

Записи у журналі за типовою формою ведуться на основі проведення замірів витрат води.

Журнал перевіряється та підписується керівником відповідної служби у терміни, що визначаються періодичністю проведення замірів витрат води.

З записів журналу видно, що середньодобове споживання води позивачем складає за 2011 рік 8 куб.м. води, в 2012 році 7,1 куб.м., 2013 році 5,3 куб.м., в 2014 році 6,7 куб.м. (а.с. 34, 61-62).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач використовує підземні води для власних господарсько-побутових потреб та в обсязі не більше 300 куб. м. на добу, тому ПАТ «Новокаховський завод силікатної цегли» відповідно до ст. 23 Кодексу України «Про надра» не зобов'язано отримувати спеціальний дозвіл на користування надрами (підземними водами).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову ПАТ «Новокаховський завод силікатної цегли» в цій частині.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, але допустив порушення норм матеріального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи частково спростовують правильність висновків суду в частині визнання протиправним та скасування п. 3 припису.

Відтак, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Новокаховський завод силікатної цегли» підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Новокаховський завод силікатної цегли» - задовольнити частково.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року в частині відмови у задоволенні позову про скасування п. 3 припису Державної екологічної інспекції у Херсонській області від 04.07.2014 p. №04-9/1592 - скасувати та прийняти в цій частині нову постанову суду.

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Новокаховський завод силікатної цегли» про скасування вимоги п. 3 припису Державної екологічної інспекції у Херсонській області від 04.07.2014 p. №04-9/1592 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати п. 3 припису Державної екологічної інспекції у Херсонській області від 04.07.2014 p. №04-9/1592 про зобов'язання Приватного акціонерного товариства «Новокаховський завод силікатної цегли» отримати спеціальний дозвіл на користування надрами.

В іншій частині постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення рішення апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов