Справа № 826/19793/14
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

16 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Герасимчук Н.А.,

за участю представника позивача Максименко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРМЕД» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 лютого 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРМЕД» до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України, Державної казначейської служби України, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі по тексту контролюючий орган, відповідач 1) та зобов'язання останнього направити до Державної казначейської служби України подання про повернення помилково або надміру зарахованих до Державного та місцевих бюджетів коштів у сумі 44 679 грн. 23 коп.;

- зобов'язати Державну казначейську службу України (далі по тексту - відповідач 2) повернути вказані кошти з Держбюджету на рахунок ТОВ «ІНТЕРМЕД».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України № 27/03-П визнано, що ТОВ «ІНТЕРМЕД» вчинило порушення, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді неподання інформації контролюючому органу у встановлений ним строк. За наведене порушення на ТОВ «ІНТЕРМЕД» було накладено штраф у розмірі 68 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.02.2014 р. у справі № 910/24272/13 було задоволено позов Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України про стягнення з ТОВ «ІНТЕРМЕД» в доход загального фонду Державного бюджету України на рахунок відповідного Управління Державної казначейської служби України за місцезнаходженням платника податків по коду класифікації доходів бюджету 21081100 (символ звітності 106) 68 000,00 гривень штрафу та 68 000,00 гривень пені.

На виконання зазначеного рішення Господарським судом міста Києва було видано наказ від 25.02.2014 р. № 910/24272/13, який 06.03.2014 р. був направлений відповідачем-1 до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві.

12 травня 2014 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про арешт коштів боржника ВП № 42476375, якою було накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках та належать боржнику - ТОВ «ІНТЕРМЕД» у межах суми: 149 800,00 грн.

Рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2014 р. (справа № 910/24272/13) позивачем було оскаржено в апеляційному порядку.

Київським апеляційним господарським судом 05.06.2014 р. було задоволено апеляційну скаргу ТОВ «ІНТЕРМЕД» та прийнято постанову, якою частково скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2014 р., позов задоволено частково: стягнуто з ТОВ «ІНТЕРМЕД» в доход загального фонду Державного бюджету України на рахунок відповідного управління Державної казначейської служби України за місцезнаходженням платника податків по коду класифікації доходів бюджету 21081100 (символ звітності 106) 9 180,00 гривень пені.

На виконання зазначеної постанови Господарським судом міста Києва було видано наказ від 24.06.2014 р., який 03.07.2014 р. був направлений контролюючим органом до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві.

18 липня 2014 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 44064978, якою боржнику: ТОВ «ІНТЕРМЕД» було надано семиденний строк для добровільного виконання рішення суду по стягненню з нього на користь Відділення боргу в сумі 9 180,00 грн.

В процесі примусового виконання рішення суду, з рахунків боржника було стягнено 121 859,23 грн.

Посилаючись на те, що стягненню підлягала сума в розмірі 77 180,00 грн. (68 000,00 грн. + 9 180,00 грн.), а не 121 859,23 грн., яка була стягнута, що призвело до надмірної сплати коштів в сумі 44 679,23 грн., позивач звернувся до Державної казначейської служби України із заявою від 18.09.2014 р. про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів Державною казначейською службою України.

Не отримавши від відповідача-1 відповіді на заяву про повернення коштів, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах органом, який контролює справляння надходжень до бюджету є Державна виконавча служба, а тому вимоги до відділення Антимонопольного комітету України та Державної казначейської служби України, що є похідними, задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи вбачається, що у спірних правовідносинах мало місце надмірне стягнення відділом Державної виконавчої служби з позивача коштів у в сумі 44 679,23 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Згідно з ч. 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2011 року №106 «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету» передбачено, що органи, що контролюють справляння надходжень бюджету, забезпечують, відповідно до законодавства, здійснення постійного контролю за правильністю та своєчасністю надходження до державного та місцевих бюджетів податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів згідно з переліком, а також ведення обліку таких платежів у розрізі платників з метою забезпечення повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів.

Контроль за справлянням надходжень бюджету за кодом класифікації доходів бюджету 21081100 здійснює Державну виконавча служба.

З наведеного вбачається, що повноваження щодо здійснення контролю за правильністю та своєчасністю надходження до державного бюджету, а також ведення обліку таких платежів у розрізі платників з метою забезпечення повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів за кодом класифікації доходів бюджету 21081100, що має місце у спірних правовідносинах, відносяться до компетенції Державної виконавчої служби та не відноситься до повноважень відділення Антимонопольного комітету України, що є відповідачем у даній справі.

Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевого бюджетів, регламентовано наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03 вересня 2013 року «Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів» (далі - Порядок № 787).

Пунктом 5 Порядку № 787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання надається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою із найменуванням та ідентифікаційним кодом установи, з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Таким чином, в разі встановлення факту надмірної сплати за надання адміністративної послуги, орган, до повноважень якого віднесено надання таких послуг, звертається з відповідним поданням до органу Казначейства.

Враховуючи вищевикладене та встановлені судом обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що кошти, що були перераховані позивачем на рахунок відділу Державної виконавчої служби в сумі 8178,46 грн. в межах виконавчого провадження № 36193856 позивачу не були повернуті, а тому підлягають стягненню у встановленому законодавством порядку.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно з вищенаведеними вимогами законодавства внесення подання у спірних правовідносинах до Державної казначейської служби відноситься до повноважень Державної виконавчої служби, у зв'язку чим в суду відсутні підстави для задоволення вимог адміністративного позову про визнання протиправною бездіяльності Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України та зобов'язання останнього направити до Державної казначейської служби України подання про повернення помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів коштів у сумі 44 679 грн. 23 коп.

Виходячи з того, що відповідне подання про повернення надміру сплачених коштів до органу державного казначейства відділом Державної виконавчої служби не направлялося, в суду відсутні підстави для задоволення вимог позивача про зобов'язання Державної казначейської служби України (далі по тексту - відповідач 2) повернути вказані кошти з держбюджету на рахунок ТОВ «ІНТЕРМЕД».

Посилання апеляційної скарги позивача на ту обставину, що судом першої інстанції не було залучено другого відповідача по справі - Державну казначейську службу України, що призвело до неможливості захисту порушених прав позивача не спростовує висновків суду першої інстанції та не перешкоджає позивачу звернутися до суду з позовом до належного відповідача.

Частиною третьою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно, оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги позивача висновки суду першої інстанції не спростовують та відхиляються судом так, як є помилковими.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРМЕД» залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 16.04.2015 року

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.