Справа № 279/3952/14-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2015р. м. Київ К/800/64419/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Карася О.В., Рибченка А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області про визнання незаконним рішення та скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, касаційне провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 1 грудня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2014 року УПФ України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області звернулося до суду першої інстанції з позовом в якому просило визнати незаконним дії державного виконавця щодо відкриття провадження за вказаним виконавчим листом та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.03.2014 року.

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 серпня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що дії державного виконавця при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження були законними, останній діяв в межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законом України «Про виконавче провадження».

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 1 грудня 2014 року апеляційну скаргу позивача задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, мотивував своє рішення тим, що Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, який визначений Управлінням Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі в якості відповідача, не є належним відповідачем у справі, оскільки він не визначений Законом України «Про державну виконавчу службу» як самостійний орган державної виконавчої служби, що виключає можливість його участь як відповідача у такій справі.

У поданій касаційній скарзі позивач заявив вимоги про скасування рішення суду апеляційної інстанції, як такого, що ухвалене із порушенням норм матеріального і процесуального права.

У доводах касаційної скарги, скаржник зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №2-а-971/11, виданого Коростенським міськрайонним судом Житомирської області 18.07.2011 року винесена з перевищенням повноважень, наданих Державній виконавчій службі, оскільки ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, тому орган ДВС, отримавши виконавчий лист зобов'язаний був прийняти постанову згідно вимог п. 9 ч. 1, ч. 4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, відповідно до пункту першого частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до статті 3 Закону України від 24 березня 1998 року №202/98-ВР «Про державну виконавчу службу» (у редакції Закону України від 4 листопада 2010 року №2677-VI), частини третьої статті 181 КАС України, роз'яснень, викладених в пункті 11 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №3 від 13 грудня 2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» (з подальшими замінами та доповненнями), відповідачем у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби. Такими органами державної виконавчої служби є:

1. Державна виконавча служба України, до складу якої входить відділ примусового виконання рішень;

2. Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

3. Районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Виходячи із зазначених положень, по цій категорії справ відповідачами можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби.

Структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, відділи примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - не визначені Законом України «Про державну виконавчу служб» як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем виступав Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області (а.с. 1), тобто не належний відповідач.

Не дивлячись на зазначені обставини, суд першої інстанції, як того вимагає стаття 52 КАС України, не здійснив заміну первинного відповідача на належного - управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області, що привело до процесуальних порушень, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд касаційної інстанції вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції, що Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, який визначений Управлінням Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі в якості відповідача, не є належним відповідачем у справі, а тому позивачем обрано не належний спосіб захисту своїх прав та в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

В свою чергу, суд касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що позивач не позбавлений права звернутися із новим адміністративним позовом до належного відповідача.

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що з оскаржуваного судового рішення вбачається, що при його ухвалені, суди апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 224, 231, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 1 грудня 2014 року у справі № 279/3952/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді: І.Я. Олендер

О.В. Карась

А.О. Рибченко