Справа № 805/543/15-а
Суддя: Компанієць І.Д.
Дата ухвалення: 2015-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Циганенко А.І.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2015 року справа № 805/543/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І,Д., суддів Шальєвої В.А., Казначеєв Е.Г.,

секретар судового засідання Овчаренко М.Б.,

за участю представника позивача Бутової Т.О.,

представника відповідача Ліцоєвої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в м. Слов'янську та Слов'янському районі Донецької області, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Слов'янську Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2015 року по адміністративній справі №805/543/15-а за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Слов'янську та Слов'янському районі Донецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Слов'янську Донецької області про стягнення витрат по виплаті пенсій в сумі 33699,71 гривень, -

В С Т А Н О В И В:

УПФУ в м. Слов'янську та Слов'янському районі Донецької області, звернувся до суду із адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Слов'янську Донецької області, про стягнення витрат, понесених позивачем у зв'язку з виплатою пенсій громадянам, які отримали каліцтво в державах СНД, пенсій в зв'язку з втратою годувальника, пенсій, отриманих внутрішньо переміщеними особами за жовтень-грудень 2014 року на загальну суму 33699,71 гривень.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23.02.2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Слов'янську Донецької області на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Слов'янську та Слов'янському районі Донецької області витрати за період жовтень-грудень 2014 року по виплаті пенсій в сумі 4563, 99 гривень, витрати на доставку пенсій в сумі 15, 82 гривень, загалом 4579,81 гривень.

Не погодившись з судовим рішенням позивач - УПФУ в м. Слов'янську та Слов'янському районі Донецької області звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що, відмовляючи у відшкодуванні витрат по виплаті пенсій ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яки отримали травми на виробництві на території незалежної держави - Російської Федерації, суд не врахував положення нормативно-правових актів, відповідно до яких Фонд повинен відшкодовувати витрати в разі виплати такої пенсії органами Пенсійного фонду України.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення витрат по виплаті та доставці пенсії ОСОБА_6 суд першої інстанції не врахував, що довідкою МСЕК та випискою з акту обстеження підтверджується, що травма ОСОБА_6 є трудове каліцтво у відповідності до тексту, тобто пов'язано з виробництвом.

Щодо витрат на виплату і доставку пенсії ОСОБА_7, суд не прийняв до уваги, що остання мала на день смерті годувальника право на одержання від нього утримання, тому Фонд повинен відшкодувати витрати на виплату її пенсії.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині відшкодування витрат по виплаті пенсій внутрішньо переміщеним пенсіонерам, суд не звернув уваги на положення Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Закону №1105, Порядку №5-4/4.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в м. Слов»янску Донецької області звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Зазначив, що задовольняючи позовні вимоги щодо відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій громадян, які отримали виробничі травми на території колишнього СРСР та переїхали на постійне місце проживання до України, суд першої інстанції не врахував, що норми національного та міжнародного законодавства не передбачають обов'язок Фонду відшкодовувати Пенсійному фонду пенсію по інвалідності осіб, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві за межами України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм материального та процесуального права, встановила наступне.

За період жовтень-грудень 2014 року позивачем виплачені пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійних захворювань та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві пенсіонерам на загальну суму 6379,81 гривень, яка складається з основної пенсії в сумі 6363,99 гривень, витрат на виплату та доставку пенсій в сумі 15,82 гривень, та ОСОБА_7 на загальну суму 89,15 гривень, яка складається з основної пенсії в сумі 88,44 гривні, витрат на виплату та доставку пенсії в сумі 0,71 гривень (а.с. 12-22).

За період жовтень-грудень 2014 року позивачем виплачені пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійних захворювань та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, внутрішньо переміщеним пенсіонерам на загальну суму 27230,75 гривень (а.с. 22-24).

Вказані суми включені позивачем до відповідних актів щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Як вбачається з інформації по наданим та прийнятим до заліку спискам пенсіонерів Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, зазначена сума відповідачем до заліку не прийнята.

Відповідно до ст.81 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» призначення та виплата пенсій, в тому числі пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, здійснюється органами Пенсійного фонду України.

На підставі ст.1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - Основи) загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Статтею 4 Основ передбачено, що залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ

Відповідно до п.1 ст.25 Основ за пенсійним страхуванням надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: пенсії за віком, по інвалідності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсії у зв'язку з втратою годувальника, крім передбачених пунктом 4 цієї статті; медичні профілактично-реабілітаційні заходи; допомога на поховання пенсіонерів.

Згідно з ч.4 ст.26 Основ якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

На підставі п.2 ст.7 Закону №2272 Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку цьому Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку. Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, ПФУ та Фонду. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Частиною другою статті 24 ЗУ«Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон №1105) визначено, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

На підставі ч.2 ст.2 Закону №1105 особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

При цьому право на таке забезпечення, яке встановлено в Україні, не залежить від того, у якій з колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на виробництві із застрахованою особою або виникло професійне захворювання, пов'язане з виконанням нею трудових обов'язків.

Згідно з пп. «а» ст.27 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788) громадянам України - переселенцям з інших держав, які не працювали в Україні, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання призначаються незалежно від стажу роботи.

Відповідно до абз.2 п.3 Прикінцевих положень Закону №1105 відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться Фондом також зазначеним у статті 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги.

Абзацом третім цього пункту встановлено, що вся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом.

Таким чином, обов'язок Фонду відшкодувати потерпілим на виробництві та членам їх сімей матеріальну і моральну (немайнову) шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я, не залежить від того, чи сплачували цьому Фонду страхові платежі підприємства, що ліквідувалися та на яких було ушкоджено здоров'я потерпілого.

Абзацом 7 пункту 3 Прикінцевих положень Закону №1105 Фонд є правонаступником державного, галузевих та регіональних фондів охорони праці, передбачених ст.21 ЗУ №2694 «Про охорону праці», які ліквідуються.

На підставі викладеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, а в разі виплати такої органами Пенсійного фонду України - відшкодувати останньому витрати, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, сфера дії цього Закону поширюється на пенсіонерів ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на виплату пенсій та її доставку зазначеним особам.

Вказані висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 21.11.2011 року №21-361а11.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Слов'янську Донецької області.

Що стосується вимог пенсійного органу про відшкодування витрат по сплаті пенсії ОСОБА_7, яка отримує пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який загинув внаслідок травмування на виробництві (акт № 4 від 06.01.1984 року.).

Відповідачем не прийняті до заліку та відшкодуванню суми витрат на виплату пенсії у зв'язку із втратою годувальника ОСОБА_7 оскільки вона на момент загибелі чоловіка (ОСОБА_16.) не перебувала на його утриманні, їй не було 55 років, вона не була непрацездатною особою.

Відповідно до ст.33 Закону №1105 у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з п.п. "д" п. 1 ч. 1 ст. 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років;

2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють;

3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.

Оскільки ОСОБА_7 на момент втрати годувальника не була непрацездатною в розумінні ст.33 Закону №1105, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач не має права на відшкодування відповідачем витрат на виплату і доставку пенсії зазначеній особі.

Щодо відшкодування витрат на виплату і доставку пенсії ОСОБА_17, яка отримала травму о 7-й годині 05.11.1983 під час прямування на роботу, про що був складений акт розслідування нещасного випадку, який трапився у побуті, під час прямування на роботу або з роботи від 06.11.1983 року.

На підставі п.1.2 «Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві», затвердженого постановою Президіума ВЦСПС від 13.08.1982 №11-6, який був чинний на час настання нещасного випадку з ОСОБА_17, - розслідуванню та обліку відповідно до цього Порядку підлягають нещасні випадки які трапились на території підприємства, поза територією підприємства при виконанні постраждалим трудових обов'язків, завдань адміністрації підприємства, керівника робіт (бригадира, майстра, начальника зміни, ділянки тощо), а також при прямуванні на наданому підприємством транспорті на роботу або з роботи.

Тобто, нещасний випадок, який трапився із зазначеною особою не є нещасним випадком, що трапився на виробництві.

Крім цього, розслідування нещасних випадків на виробництві оформляється відповідним Актом форми Н-1.

Проте нещасний випадок, що трапився з ОСОБА_17 оформлений актом іншої форми - актом розслідування нещасного випадку, який трапився у побуті, під час прямування на роботу або з роботи (а.с. 161).

На підставі викладеного, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову про стягнення з відповідача витрат на виплату і доставку пенсії вказаній особі.

Судова колегія також погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в частині відшкодування витрат на виплату пенсій внутрішньо переміщеним пенсіонерам, оскільки в зазначеній частині пенсійним органом не надано належних доказів: актів про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, карток обліку професійних захворювань, свідоцтв про смерть, довідок про наявність причинного зв'язку між смертю і професійним захворюванням померлого, документів на підставі яких призначена пенсія по втраті годувальника тощо.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат по виплаті і доставці пенсій особам, які стала інвалідами від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, про відсутність підстав для стягнення витрат на виплату та доставку пенсій по ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Між тим судова колегія вважає помилковими висновки суду щодо відсутності у відповідача обов'язку з відшкодування понесених позивачем витрат в зв'язку з виплатою і доставкою пенсій ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з якими нещасний випадок стався на території країн-учасниць СНД, з наступних підстав.

На підставі ст.25 Основ одним з видів соціальних послуг і матеріального забезпечення, які надаються за таким страхуванням, є страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що включає, зокрема, пенсію по інвалідності, яка настала з таких причин.

Згідно до ч.4 ст.26 Основ в разі, коли після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася така особа. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Пунктом 2 статті 7 (Прикінцеві положення) Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який набрав чинності з 1 квітня 2001 року, встановлено, що Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Згідно до ч.2 ст.24 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» також передбачено, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Дія зазначеного Закону поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності та господарювання, у фізичних осіб, на осіб, які забезпечують себе роботою самостійно та на громадян - суб'єктів підприємницької діяльності.

Статтею 2 Закону № 1105 передбачено, що особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

При цьому право на таке забезпечення, встановлене в Україні, не залежить від того, в якій із колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на виробництві із застрахованою особою або виникло професійне захворювання, пов'язане з виконанням нею трудових обов'язків.

Згідно з пп. «а» ст.27 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» громадянам України - переселенцям з інших держав, які не працювали в Україні, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання призначаються незалежно від стажу роботи.

Відповідно до абз.2 п.3 Прикінцевих положень Закону №1105 відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться Фондом також зазначеним у статті 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги.

Отже, за змістом наведених норм обов'язок Фонду відшкодувати потерпілим на виробництві та членам їх сімей матеріальну і моральну (немайнову) шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я, не залежить від того, чи сплачували цьому Фонду страхові платежі підприємства, що ліквідувалися та на яких було ушкоджено здоров'я потерпілого.

Як зазначено в абзаці 7 того самого пункту, Фонд є правонаступником державного, галузевих та регіональних фондов охорони праці, передбачених ст.21 ЗУ «Про охорону праці», які ліквідуються.

На підставі ст.1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, підписаної 13.03.1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

У ст.3 зазначеної Угоди встановлено, що всі витрати, пов'язані із здійсненням пенсійного забезпечення за Угодою, несе держава, яка його надає. За змістом наведеної норми взаємні розрахунки між державами можуть провадитися тільки на підставі двосторонніх договорів.

Викладене свідчить, що страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, є Фонд. Він також має відшкодовувати витрати в разі виплати такої пенсії органами Пенсійного фонду України.

За вказаних обставин, судова колегія вказує на помилковість висновку суду першої інстанції про відсутність у відповідача обов'язку з відшкодування понесених позивачем витрат у розмірі 1200 грн у зв'язку з виплатою та доставкою пенсій, призначених особам, з якими нещасний випадок стався на території країн-учасниць СНД - ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідно до п.1 ч.1 ст.201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Оскільки судове рішення є помилковим тільки в частині, тому судова колегія прийшла до висновку, що постанова суду першої інстанції - підлягає зміні, відповідно апеляційна скарга УПФУ в м. Слов»янську та Слов»янському районі підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статями 195, 196, 198, 201, 205, 207, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Слов'янську Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2015 року по адміністративній справі №805/543/15-а - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Слов'янську та Слов'янському районі Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2015 року по адміністративній справі №805/543/15-а - задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2015 року по адміністративній справі №805/543/15-а - змінити в частині відмови в задоволенні позову про стягнення з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Слов'янську Донецької області на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Слов'янську та Слов'янському районі Донецької області витрат за період жовтень-грудень 2014 року, пов'язаних з виплатою та доставкою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі 1200 грн.

У вказаній частині позов задовольнити.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Слов'янську Донецької області на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Слов'янську та Слов'янському районі Донецької області витрати за період жовтень-грудень 2014 року, пов'язані з виплатою та доставкою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень.

В іншій частині постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2015 року по адміністративній справі №805/543/15-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі.

У повному обсязі постанова складена 17 квітня 2015 року.

Cуддя-доповідач І.Д.Компанієць

Судді В.А.Шальєва

Е.Г.Казначеєв