Справа № 823/3898/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2015р. м. Київ К/800/25398/14, К/800/24213/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В.
Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційними скаргами Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області Рябухи Марини Анатоліївни, Реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області, фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року у справі № 823/3898/13-а за позовом виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області, Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області до державного реєстратора реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області Рябухи Марини Анатоліївни, Реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області, треті особи: Комунальне підприємство "Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації", фізична особа-підприємець ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а:

Виконавчий комітет Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області, Корсунь-Шевченківської міська рада Черкаської області звернулись в суд з позовом до державного реєстратора реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області Рябухи Марини Анатоліївни, Реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області, в якому просили: визнати протиправним і скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.10.2013 року № 2975666; зобов'язати державного реєстратора реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області внести запис про скасування державної реєстрації прав, скасування записів державного реєстру від 16.10.2013 року №2975666.

Позовні вимоги мотивовано тим, що державним реєстратором реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області з порушенням норм чинного законодавства, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на металевий павільйон "ІНФОРМАЦІЯ_1" за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, та внесено запис до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивачі зазначають, що державним реєстратором не взято до уваги, що металевий павільйон "ІНФОРМАЦІЯ_1" є тимчасовою спорудою і реєстрація права власності на тимчасові споруди не здійснюється. Крім того, позивачі зазначають, що реєстратор не перевірила адреси зазначеного павільйону та зареєструвала на нього права власності за адресою, за якою уже зареєстровано право власності на зовсім інший об'єкт нерухомого майна - кафе "ІНФОРМАЦІЯ_2".

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2013 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено: визнано протиправним і скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.10.2013 року № 2975666; зобов'язано державного реєстратора реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області внести запис про скасування державної реєстрації прав, скасування записів державного реєстру від 16.10.2013 року №2975666.

Не погоджуючись з оскаржуваним судовим рішенням, Державний реєстратор прав на нерухоме майно реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області Рябуха М.А., Реєстраційна служба Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області, фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернулись до Вищого адміністративного суду України з касаційними скаргами, у яких просять його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 16.10.2013 року державним реєстратором реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області Рябухою М.А. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на металевий павільйон "ІНФОРМАЦІЯ_1", загальною площею 56,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, м. Корсунь-Шевченківський, Черкаської області за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та внесено запис до державного реєстру речових прав на нерухоме майно під № 2975666.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що жодної норми законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення реєстраційною службою Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області та державним реєстратором не порушено, а тому підстави для визнання оскаржуваного рішення протиправним відсутні.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що дії державного реєстратора вчинені з порушенням чинного законодавства та не у спосіб наданих йому повноважень, оскільки відповідачем не досліджено подані документи та розбіжності між ними, зокрема щодо наявності документів, які б підтверджували здачу об'єкта нерухомого майна в експлуатацію.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 16.07.2001 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено договір дарування, відповідно до якого у власність останньої передано металевий павільйон "ІНФОРМАЦІЯ_1" загальною площею розміром 64,2 кв.м. Договір засвідчено приватним нотаріусом Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Митрофановою Л.П.

Разом з тим, як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, вказане не є підставою для визнання предмета договору нерухомим майном і прийняття рішення реєстратором реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області Рябухою М.А. про внесення запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки згідно зі статтею 244 Цивільного кодексу УРСР, що був чинний станом на 16.07.2001 року, договір дарування на суму понад 500 карбованців, а при даруванні валютних цінностей - на суму понад 50 карбованців повинен бути нотаріально посвідчений.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухомим майном визнаються земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Відповідно до пункту 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703, який був чинний на момент проведення реєстраційних дій, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є, в тому числі, укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат.

У відповідності статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, який має таку послідовність: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до пункту 12 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703, під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); повноважень заявника; відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону, або якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Як зазначено судом апеляційної інстанції, в межах спірних відносин відсутнє документального підтвердження того, що металевий павільйон "ІНФОРМАЦІЯ_1" введено в експлуатацію, що б могло підтверджувати віднесення його до об'єктів нерухомості.

Крім того, судом апеляційної інстанції зазначено, що технічний паспорт, виготовленому КП "Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації" 15.10.2013 року, висновку експертно-будівельного дослідження № 63/бут містять розбіжності, Зокрема, в них зазначається, що загальна площа приміщень складає 56,8 кв.м., а за договором дарування від 16.07.2001 року металевий павільйон "ІНФОРМАЦІЯ_1" має площу 64,2 кв.м.

Також слід зазначити, що відповідно до частини другої статті 21 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" до малих архітектурних форм відносяться альтанки, павільйони, навіси та ін.

Частиною другою статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено тимчасову споруду торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності як одноповерхову споруду, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Разом з тим, наявність загальної площі павільйону більшої за 30 кв.м. не є остаточним аргументом для визнання металевого павільйону нерухомим майном і неможливості його переміщення без знецінення та зміни призначення.

Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим і введеним в дію наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 року № 507 визначається, що споруди - це будівельні системи, пов'язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт. Будівлями у свою чергу визнаються споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів, до вище вказаних відносяться: житлові будинки, гуртожитки, готелі, ресторани, торговельні будівлі, промислові будівлі, вокзали, будівлі для публічних виступів, для медичних закладів та закладів освіти.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційні скарги Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області Рябухи Марини Анатоліївни, Реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області, фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: (підписи)