Справа № 808/1890/14
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року , о 17:18 годині,Справа № 808/1890/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Матяш О.В.,

за участю секретаря Передерій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя

справу за адміністративним позовом державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат»

до спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із вказаним позовом, зазначивши в заяві, що СДПІ було проведено планову виїзну документальну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 30.09.2013, за результатами якої складено акт перевірки №70/28-04-47-10/00194731 від 18.02.2014 й 05.03.2014 прийняті податкові повідомлення-рішення №№, №. В рішеннях зазначено про порушення п. 198.6 ст.198, п.п. 200.1, 200.3 200.4а ст.200 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим ДП «ЗТМК» зменшено розмір від'ємного значення ПДВ за вересень 2013 року на 759 гривень та зменшено розмір суми бюджетного відшкодування ПДВ на 539128 гривень, визначено грошове зобов'язання з ПДВ у розмірі 335283 гривень й застосовано штрафні санкції у сумі 269564 гривень.

Позивач вважає, що вказані рішення підлягають скасуванню як безпідставні та необґрунтовані: на думку податкового органу ТОВ «ТД «СТРАТЕГ», ТОВ «МОНОЛІТ-ФОРТ», ТОВ «Компані «Плазма», ТОВ «Альфа ЛТД» не знаходяться за місцем реєстрації, позивач не надав товарно-транспортні накладні, сертифікати якості, таким чином первинні документи не відповідають законодавчим та нормативним актам України та не мають сили первинного бухгалтерського документу, тому не підтверджують факту передачі продукції за договорами постачання.

Проте СДПІ не встановила факту використання придбаних товарів у неоподатковуваних операціях, також перевіркою не встановлено фактів відсутності належно оформлених податкових накладних. Крім того, не заперечує та не спростовує того факту, що безпосередні контрагенти є належно зареєстрованими юридичними особами, які на момент здійснення операцій були належним чином зареєстрованими платниками ПДВ.

Відповідно до умов договорів про постачання, поставка товару відбувається на умовах DDР (склад покупця), відповідно до Інкотермс -2010, автотранспортом постачальника.

Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997, дорожній лист та ТТН є основними документами на перевезення вантажів, без наявності яких перевезення вантажів не допускається. Проте, по-перше, вказані документи не є документами первинного бухгалтерського обліку, які підтверджують факт придбання матеріальних цінностей, по-друге, положення ПК не встановлюють обмежень формування податкового кредиту та бюджетного відшкодування ПДВ за відсутності у покупця вказаних документів.

Щодо відсутності сертифікатів якості на товари ДП «ЗТМК» зазначає, що продукція отримувалась тільки за наявності сертифікатів якості, проте на даний час в законодавстві України немає жодного документу, який би зобов'язував покупця зберігати сертифікат якості після отримання продукції та її перевірки відповідності наданому сертифікату, крім того, положення ПК не встановлюють обмежень формування податкового кредиту та бюджетного відшкодування ПДВ за відсутності сертифікатів якості.

Положення ПК встановлюють три обов'язкові умови для віднесення сум ПДВ до податкового кредиту: по-перше, це використання придбаних, виготовлених товарів, робіт (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, по-друге, наявність податкової накладної, виданої та оформленої відповідно до вимог ст.201 ПК, по трете, податкова накладна повинна бути видана особою, зареєстрованою як платник ПДВ.

З врахуванням п.3 листа ВАСУ №742/11/13-11 від 02.06.2011, де зазначено, що відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом, можна дійти висновку, що СДПІ безпідставно пов'язує право ДП «ЗТМК» на формування податкового кредиту й валових витрат із діями третіх осіб, які є в ланцюгах постачання товару.

При придбанні товару (послуги) покупець зобов'язаний лише сплатити відповідну суму ПДВ продавцю в ціні товару (послуги), який зобов'язаний врахувати дану суму в складі податкових зобов'язань відповідної звітності з ПДВ і в установленому порядку сплатити її до бюджету, а у випадку невиконання своїх обов'язків понести за це правопорушення встановлену законом відповідальність.

Таким чином, право покупця на формування податкового кредиту та подальшого отримання бюджетного відшкодування не може бути поставлено в залежність від додержання третіми особами - продавцями - податкової дисципліни, як то належного подання податкової звітності та сплати податку до бюджету.

Позивач просить скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.03.2014 №№ , .

В судовому засіданні представник позивача позов підтримує й просить його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнає, просить відмовити у позові, зазначивши в запереченнях, що ДП «ЗТМК» не надано до перевірки документи, які підтверджують перевезення товару від контрагентів, а саме: товарно-транспортні накладні. Крім того, до перевірки не надано сертифікати якості товару, що унеможливлює встановлення виробника товару.

Від ДПІ у Київському районі м. Харкова отримано акт №186/20-31-22-01-07/36226451 від 29.10.2013 про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Компані «Плазма» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків та зборів за період з 01.06.2013 по 31.07.2013. В матеріалах перевірки зазначено, що ТОВ «Компані «Плазма» не знаходиться за податковою адресою.

30.08.2013 співробітниками Головного оперативного відділу з метою встановлення місцезнаходження та опитування посадових осіб і засновників було здійснено виїзд за податковою адресою підприємства: 61108, Харків, пр. Академіка Курчатова, буд. 12, кв. 132. В ході виїзду встановлено, що за даною адресою знаходиться квартира в багатоквартирному житловому будинку, й місцезнаходження ТОВ «Компані «Плазма» за вказаною адресою не встановлено. Первинні документи, що підтверджують реальність здійснення господарських операцій ТОВ «Компані «Плазма» з контрагентами, до перевірки не надано. Також в акті зазначено, що 28.02.2013 відносно посадових осіб ТОВ «Компані «Плазма» в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження за ч. 3 ст. 212 КК України №0000108: посадові особи ТОВ «Компані «Плазма» внаслідок здійснення фінансово-господарської діяльності з підприємствами, що мають ознаки фіктивності, ухиляються від сплати податків. Згідно з наявною інформацією, відносно посадових осіб ТОВ «Компані «Плазма» за оперативною та аналітичною інформацією департаменту ДСБЕЗ МВС України зареєстровано в ЄРДР кримінальне провадження № 0006721 від 26.12.2013 за ознаками ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 205 КК України. Відповідно до вказаної інформації, посадові особи ТОВ «Компані «Плазма» в ході постачання товарів та/або виконання робіт за договорами, укладеними внаслідок виграшу у процедурах державних закупівель, проведених розпорядниками бюджетних коштів, з 01.01.2010 по теперішній час завищували вартість та обсяг поставлених товарів й виконаних робіт, внаслідок чого вказаному підприємству незаконно перераховані бюджетні кошти.

Від ДПІ у Солом'янському районі м. Києва було отримано акт № 1116/26- 58-22-01-17/31245841 від 08.11.2013 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «МОНОЛІТ- ФОРТ» щодо документального підтвердження господарських відносин та їх реальності й повноти відображення в обліку за період з 01.06.2012 по 31.12.2012, в матеріалах перевірки зазначено, що ТОВ «МОНОЛІТ-ФОРТ» відсутнє за податковою адресою, про що складено акт «Про встановлення відсутності за місцезнаходженням». До перевірки не надано первинні документи, бухгалтерські документи, документи з транспортування продукції, які підтверджують реальність господарських відносин ТОВ «МОНОЛІТ-ФОРТ» з постачальниками та покупцями. Висновками перевірки встановлено відсутність об'єктів оподаткування по операціях з придбання товарів (послуг) у підприємств-постачальників й покупців та по операціях з продажу цих товарів (послуг) підприємствам - покупцям за період з 01.06.2012 по 31.12.2012. Фінансово-господарські операції між ТОВ «МОНОЛІТ-ФОРТ» та контрагентами носять ознаки безтоварних. Виходячи з вищенаведеного, ТОВ «МОНОЛІТ-ФОРТ» здійснювало діяльність, спрямовану на проведення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

Крім того, на ДП «ЗТМК» проводилась документальна позапланова виїзна перевірка з питань реальності та правомірності відображення в податковому обліку правових відносин з ТОВ «ТД СТРАТЕГ» за квітень - вересень 2012 року, ТОВ «АРІАР» - за травень, червень, вересень 2012 року (акт № 264/26-2/00194731 від 03.06.2013). Актом перевірки встановлено завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за рахунок списання вартості товару по операціях з поставки товару ТОВ «ТД Стратег» - у сумі 1234219,58 гривень.

СДПІ отримано від ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «ТД СТРАТЕГ» щодо підтвердження господарських відносин із ДП «ЗТМК», їх реальності та повноти відображення в обліку за січень - квітень, липень, жовтень, грудень 2012 року, січень 2013 року та акт «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «ТД Стратег» щодо підтвердження господарських відносин із платником податків ПП «ТЦ Продсервіс», їх реальності та повноти відображення в обліку за період квітень - червень, серпень, вересень 2012 року». Чисельність працюючих на ТОВ «ТД Стратег», згідно з звітом по 1ДФ за II квартал 2012 року, вх. № від 08.08.2012, - у штаті 4 особи, кількість фізичних осіб - 7; згідно із звітом по 1ДФ за III квартал 2012 року, вх. № від 29.10.2012, працювало у штаті 3 особи, кількість фізичних осіб -11.

25.10.2012 ВПМ ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя було здійснено опитування директора ТОВ «ТД СТРАТЕГ» ОСОБА_2, який пояснив, що підприємство зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4, фактично офісне приміщення знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, орендоване у ТОВ «Грін Аурум». За цією адресою знаходяться і складське приміщення, загальною площею близько 40 кв.м, яке з 01.09.2012 орендується у ПП ОСОБА_3. До 01.09.2012 ТОВ «ТД СТРАТЕГ» орендувало у ПП ОСОБА_1 складське приміщення, загальною площею 150 кв.м, яке знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, АДРЕСА_6. В ході проведення перевірки наявності підприємства за адресою: АДРЕСА_2, встановлено, що підприємство за вказаною адресою відсутнє, про що складено довідку про встановлення фактичного місцезнаходження платника податків №3878/07-09 від 15.10.2012. В ході проведення перевірки наявності підприємства за адресою: АДРЕСА_5, встановлено, що будинку АДРЕСА_7 не існує, про що складено акт перевірки наявності підприємства за адресою №3515 від 25.10.2012.

09.01.2014, з метою встановлення фактичного місцезнаходження ТОВ «ТД СТРАТЕГ» за місцем реєстрації, ГОВ СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_3, й встановлено, що ТОВ «ТД «СТРАТЕГ» не знаходиться за місцем реєстрації, про що складено акт №68/вн від 09.01.2014. ГОВ СДПІ було здійснено опитування ОСОБА_2 стосовно фінансово-господарських взаємовідносин з ДП «ЗТМК», перевезення продукції на адресу ДП «ЗТМК» та іншого. Останній пояснив, що підприємство фактично знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, АДРЕСА_6, де знаходились офісні і складські приміщення, які є власністю підприємства. ТОВ «ТД «СТРАТЕГ» в 2012 році для транспортування продукції на адресу ДП «ЗТМК» використовував автомобіль НОМЕР_5.

З метою отримання інформації та її документального підтвердження щодо реєстрації прав власності на нерухоме майно за ТОВ «ТД СТРАТЕГ» ГОВ СДПІ до реєстраційної служби ЗМУЮ було зроблено запит №4627379 від 19.12.2013. Відповідно до довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №14962690 від 19.12.2013, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості щодо ТОВ «ТД СТРАТЕГ» відсутні.

Для з'ясування питання щодо наявності зареєстрованих за ТОВ «ТД СТРАТЕГ» транспортних засобів СДПІ на адресу УДАІ в Запорізькій області направлено запит №5565/10/26-20 від 16.10.2012, й отримано відповідь, що за ТОВ «ТД СТРАТЕГ» автотранспорті засоби не зареєстровані.

ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя у листі №1050/7/08-26-22-22-01 від 09.09.2013 надало податкову інформацію №23/08-26-22-01/32369032 від 09.09.2013 про результати проведеного аналізу діяльності ТОВ «Альфа ЛТД» за період з 01.07.2010 по 09.09.2013, відповідно до якої ТОВ «АЛЬФА ЛТД» за юридичною адресою не знаходиться, первинні та бухгалтерські документи, які підтверджують проведення фінансово-господарської діяльності, не надано. У ТОВ «АЛЬФА ЛТД» відсутні необхідні умови для здійснення господарських операцій, основні фонди, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби. 20.02.2013 прийнято рішення засновників щодо припинення ТОВ «АЛЬФА ЛТД». В ході проведення перевірки не встановлено факту передачі товарів (послуг) ТОВ «АЛЬФА ЛТД» до підприємств-покупців у зв'язку з відсутністю (не наданням до перевірки) актів приймання-передачі товару, довіреностей, документів, що засвідчують транспортування, зберігання товарів, а також інших первинних документів.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке: судом встановлено, що СДПІ було проведено планову виїзну перевірку ДП «ЗТМК» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 по 30.09.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 30.09.2013, результати якої викладені в акті №70/28-04-47-10/00194731 від 18.02.2014 (т.1 а.с.9). Пунктом 4 висновків вказаного акту встановлено порушення п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.3 ст.200 ПК - завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту за вересень 2013 року на 759 гривень. Пунктом 5 висновків встановлено порушення п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.3, п. 200.4а ст.200 ПК - з 01.01.2012 по 31.09.2013 завищено ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню, на 539128 гривень.

За результатами адміністративного оскарження позивачем вищевказаного акту перевірки (заперечення на акт перевірки №70/28-04-47-10/00194731 від 18.02.2014 (т.1 а.с.21-32), заперечення залишені без задоволення, а висновок акту - без змін (т.1 а.с.33-43).

На підставі вищевказаного акту перевірки СДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення № від 05.03.2014, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на 539128 гривень, визначено податкове зобов'язання з ПДВ й зобов'язано сплатити суму податку у розмірі 335283 гривень та штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 269564 гривень (а.с.7), й № від 05.03.2014, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ на 759 гривень (а.с.8).

Відповідно до п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п.п. 200.1, 200.3, 200.4а ст. 200 ПК, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п. 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг.

Перевіркою встановлено, що ДП «ЗТМК» включено до складу податкового кредиту у перевіряємому періоді суми ПДВ по операціям з придбання товарів (азбокартон, набивка, пароніт, азботканина, гума сира, техпластик, трубка вакумна, клей та інше) у постачальни- ка - ТОВ «ТД Стратег» на загальну суму ПДВ 993107,74 гривень.

Фінансового-господарські взаємовідносини ДП «ЗТМК» та ТОВ «ТД Стратег» здійснювалися на підставі договорів №56/2 від 31.01.2012, №73/4 від 02.02.2012 та №74/6 від 02.02.2012 (т.1 а.с. 115-129).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Реальність здійснення господарських операцій по вищевказаним договорам між ДП «ЗТМК» та ТОВ «ТД Стратег» встановлена судовими рішеннями, що набрали законної сили, у справах №808/3518/13-а (постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 13.05.2013, що набрала законної сили 19.06.2014) та №808/5500/13-а (постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 05.09.2013, що набрала законної сили 24.06.2014).

Крім того, факт придбання позивачем товарно-матеріальних цінностей у ТОВ «ТД Стратег» підтверджується дослідженими в судовому засіданні та наявними у матеріалах справи документами первинного бухгалтерського обліку, а саме: податковими накладними, видатковими накладними, прибутковими ордерами, рахунками-фактурами, платіжними дорученнями, картками складського обліку та корінцями разового пропуску. Жодних питань до їх оформлення ані у відповідача, ані у суду не виникло.

Отже, позивачем цілком правомірно включено до складу податкового кредиту суми ПДВ по операціям з придбання товарів у ТОВ «ТД Стратег».

В акті перевірки зазначено, що ДП «ЗТМК» включено до складу податкового кредиту суми ПДВ по операціям з придбання товарів (емалі КО-168) від постачальника ТОВ «МОНОЛІТ-ФОРТ» у липні 2012 року у сумі 290 гривень. Фінансово-господарські взаємовідносини між ДП «ЗТМК» та ТОВ «МОНОЛІТ-ФОРТ» здійснювалися на бездоговірній основі. До перевірки ДП «ЗТМК» не надано товарно-транспортні накладні та сертифікати якості товару, що призвело до висновку СДПІ про те, що обумовлений товар не поставлявся.

В акті перевірки відповідач посилається на отриманий від ДПІ у Солом'янському районі м. Києва акт №1116/26-58-22-01-17/31245841 від 08.11.2013 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «МОНОЛІТ-ФОРТ» щодо документального підтвердження господарських відносин та їх реальності й повноти відображення в обліку за період з 01.06.2012 по 31.12.2012». В матеріалам перевірки наявний акт №1969/26-58-22-01 від 07.11.2013, відповідно до якого ТОВ «МОНОЛІТ-ФОРТ» відсутнє за податковою адресою. Також в акті перевірки зазначено, що у ТОВ «МОНОЛІТ-ФОРТ» відсутні об'єкти оподаткування по операціях з придбання товарів у підприємств-постачальників та покупців й по операціях з продажу цих товарів підприємствам-покупцям за період з 01.06.2012 по 31.12.2012. Фінансово-господарські взаємовідносини ТОВ «МОНОЛІТ-ФОРТ» з контрагентами є фіктивними правочинами та такими, що вчинені без наміру створення правових наслідків (т.1 а.с.13).

Проте, зазначений висновок спростовується дослідженими в судовому засіданні та наявними у матеріалах справи документами первинного бухгалтерського обліку, а саме: податковими накладними, видатковими накладними, прибутковими ордерами, рахунками-фактурами, платіжними дорученнями, картками складського обліку та корінцями разового пропуску (т.1 а.с.137-144). Жодних питань до їх оформлення ані у відповідача, ані у суду не виникло.

ДП «ЗТМК» та ТОВ «Компані «Плазма» було укладено договір №237 від 13.03.2013 (т.1 а.с.130), на виконання якого позивачем було придбано у ТОВ «Компані «Плазма» товар (азбошнур, азботканину, текстолит, суміш гумову, рукав напірний та інше) на загальну суму ПДВ 11239,25 гривень. В акті перевірки зазначено, що ДП «ЗТМК» не надано до перевірки товарно-транспортні накладні та сертифікати якості товару, що призвело до висновку СДПІ про те, що обумовлений товар не поставлявся. Відповідач в акті перевірки посилається на отриманий від ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області акт №186/20-31-22-01-07/36226451 від 29.10.2013 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Компані «Плазма» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків та зборів за період з 01.06.2013 по 31.07.2013». Відповідно до матеріалів перевірки, ТОВ «Компані «Плазма» не знаходиться за податковою адресою, відносно його посадових осіб в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження №000108 від 28.02.2013 за ч. 3 ст. 212 КК України. ТОВ «Компані «Плазма» здійснювало діяльність, спрямовану на вчинення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам (т.1 а.с.14).

Проте, зазначений висновок спростовується дослідженими в судовому засіданні та наявними у матеріалах справи документами первинного бухгалтерського обліку, а саме: податковими накладними, видатковими накладними, прибутковими ордерами, рахунками-фактурами, платіжними дорученнями, картками складського обліку та корінцями разового пропуску (т.2 а.с.59-91). Жодних питань до їх оформлення ані у відповідача, ані у суду не виникло.

В акті перевірки зазначено, що ДП «ЗТМК» включено до складу податкового кредиту суми ПДВ по операціям з придбання товарів (табличок) від ТОВ «Альфа ЛТД» у сумі 110,02 гривень. Фінансово-господарські взаємовідносини між ДП «ЗТМК» та ТОВ «Альфа ЛТД» здійснювалися на бездоговірній основі. До перевірки ДП «ЗТМК» не надано товарно-транспортні накладні, що призвело до висновку СДПІ про те, що обумовлений товар не поставлявся.

В акті перевірки відповідач посилається на отриманий від ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя Запорізької області ДПС лист №1050/7/08-26-22-22-01 від 09.09.2013, відповідно до якого ТОВ «Альфа ЛТД» не знаходиться за юридичною адресою й не надає первинні та бухгалтерські документи, що підтверджують проведення фінансово-господарської діяльності. У ТОВ «Альфа ЛТД» відсутні необхідні умови для здійснення господарських операцій: основні фонди, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби, а 20.02.2013 засновниками прийнято рішення про припинення ТОВ «Альфа ЛТД» (т.1 а.с.14).

Проте, зазначений висновок спростовується дослідженими в судовому засіданні та наявними у матеріалах справи документами первинного бухгалтерського обліку, а саме: податковими накладними, видатковими накладними, прибутковими ордерами, рахунками-фактурами, платіжними дорученнями, картками складського обліку та корінцями разового пропуску (т.1 а.с.174-199). Жодних питань до їх оформлення ані у відповідача, ані у суду не виникло.

За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Головною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом. Саме законом, а не актами та листами, які б факти в них не були відображені. Вказані ж в актах та листах висновки є суто суб'єктивною думкою державного податкового ревізора-інспектора, оскільки були зроблені без повного та всебічного дослідження наявної інформації.

Крім того, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009, «...вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду у разі наявності відповідної суперечки. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. В цьому випадку в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги у разі нікчемності правочину і наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не має права посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким аргументам позивача. Відповідно до статей 215 і 216 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним і про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину можуть бути заявлені як однією із сторін правочину, так і іншою зацікавленою особою, права і законні інтереси якої порушені здійсненням правочину».

Таким чином, навіть за наявності ознак нікчемності правочину податкові органи мають право лише звертатися до судів з позовами про стягнення в доход держави коштів, отриманих по правочинах, здійснених з метою, що свідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їх нікчемність.

У зв'язку з цим слід зазначити, що одним з основних завдань органів державної податкової служби є здійснення контролю дотримання податкового законодавства і надання роз'яснень законодавства з питань оподаткування платникам податків. Жодним законом не передбачено право органу державної податкової служби самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними правочини і дані, вказані платником податків в податкових деклараціях.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Зазначена норма недійсність господарського зобов'язання пов'язує з наступним: невідповідністю його змісту вимогам закону; наявністю мети, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства; укладанням учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним із них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності).

За вимогами цивільного законодавства існує презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У складі цивільного правопорушення, передбаченого ст. 228 ЦК України, міститься обов'язкова ознака - специфічна мета - порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Наявність мети, включеної до складу правопорушення, підлягає обов'язковому доведенню.

Мета юридичної особи має бути доведена через мету відповідного керівника - фізичної особи, яка на момент укладання угоди виконувала представницькі функції за статутом (положенням) або за довіреністю. Слід зазначити, що наявність мети, зазначеної в диспозиції ст. 228 ЦК України, у фізичної особи тягне кримінальну відповідальність за відповідними статтями кримінального кодексу України за скоєний злочин, замах на злочин або готування до злочину. Такі обставини можуть бути доведені лише обвинувальним вироком.

Відповідачем не надано доказів наявності фактів порушення конституційних прав чи свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконного заволодіння ним, внаслідок укладання та виконання позивачем та ТОВ «ТД Стратег», ТОВ «МОНОЛІТ-ФОРТ», ТОВ «Компані «Плазма» та ТОВ «Альфа ЛТД» правочинів.

Суд зазначає, що на даний час у суду відсутні відомості щодо наявності судового рішення, яке б спростовувало факт реальності виконання договорів між позивачем та ТОВ «МОНОЛІТ-ФОРТ», ТОВ «Компані «Плазма» та ТОВ «Альфа ЛТД». Проте, є судові рішення, що підтверджують факт реальності виконання договорів між позивачем та ТОВ «ТД Стратег».

Відповідачем не доведено наявності мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у позивача чи його контрагента, як обов'язкової ознаки для визнання правочину недійсним та застосування адміністративно-господарських санкцій. Хоча факт порушення публічного порядку повинен бути доведеним певними засобами доказування.

Інший підхід потенційно надасть можливість посадовим особам державних органів на власний розсуд оголошувати будь-який правочин недійсним (нікчемним) без звернення до суду, що не є правильним, виходячи з загальних засад судочинства.

Крім того, необхідно зазначити, що можливий захист порушеного права шляхом звернення до суду із позовом про визнання нікчемного правочину дійсним стосується лише нікчемних правочинів з дефектом форми та правочинів без необхідного схвалення (параграф 2 глави 16 ЦК України).

Відповідачем також не було обґрунтовано належним чином і доведено у встановленому законом порядку, що угоди між позивачем та ТОВ «ТД Стратег», ТОВ «МОНОЛІТ-ФОРТ», ТОВ «Компані «Плазма» й ТОВ «Альфа ЛТД» порушують публічний порядок, суперечить моральним засадам суспільства та спрямована на заволодіння майном держави.

Відповідачем лише зазначено без відповідних доказів про відсутність реальності поставок товарів (робіт, послуг), які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності тощо, що може свідчити про відсутність необхідних умов для здійснення відповідної господарської, економічної діяльності як позивачем, так і його контрагентами - що є лише припущенням.

Статтею 20 Податкового кодексу України встановлено, що органам державної податкової служби України не надано повноважень щодо визнання тих чи інших угод (правочинів) недійсними та/або нікчемними.

Також, суд зазначає, що у разі, якщо контрагент підприємства порушив законодавство при нарахуванні та сплаті своїх податкових зобов'язань, відповідальність за це несе виключно він, можливості покладення відповідальності на інших осіб законодавством України не тільки не передбачено, але прямо заборонено. Таким чином, несплата податків однією із сторін правочину чи їх приховування не є підставою для висновку про нікчемність правочину.

Отже, висновок відповідача про нікчемність укладених позивачем правочинів, зроблений з огляду на діяльність його контрагентів, є безпідставним та необґрунтованим.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» від 16.07.1999 №996-ХІV, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 вказаного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 Закон України №996-ХІV визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

У позивача як на момент проведення перевірки, так і під час судового розгляду даної справи були в наявності всі податкові накладні та інші первинні документи (їх копії наявні в матеріалах справи), які підтверджують факт виконання умов договорів.

Відповідно по п.п. 1.2. п. 1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Підпунктами 2.1., 2.2., 2.4, 2.16 п. 2 Положення передбачено наступне:

первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані керівнику підприємства, установи для прийняття рішення.

Суд зазначає, що пред'явлені до перевірки документи є первинними документами у розумінні ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оформлені належним чином, підписані повноважними особами підприємств, завірені печатками підприємств та повністю підтверджують факт здійснення операцій і, відповідно, право позивача на включення до складу податкового кредиту та валових витрат відповідних сум по операціям з ТОВ «ТД Стратег», ТОВ «МОНОЛІТ-ФОРТ», ТОВ «Компані «Плазма» та ТОВ «Альфа ЛТД».

З наведених вище підстав суд доходить висновку про неправомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень № та № від 05.03.2014, а відтак про необхідність їх скасування, через що визнає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, присудженню на користь позивача підлягають здійснені ним документально підтверджені судові витрати: сплачено судовий збір у розмірі 487,20 гривень (платіжне доручення №33479 від 14.03.2014 (т.1 а.с.6). Отже, відповідно до вимог ст. 94 КАС України, дані витрати позивача підлягають присудженню на його користь.

Керуючись ст.ст.17,158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення, прийняті 05.03.2014 спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів форми «В4» № про зменшення суми від'ємного значення з ПДВ за вересень 2013 року у розмірі 759 (сімсот п'ятдесят дев'яти) гривень та форми «В1» № про зменшення бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 539128 (п'ятсот тридцять дев'ять тисяч сто двадцять вісім) гривень.

Стягнути з Державного бюджету України на користь державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат» судові витрати у розмірі 487 (чотириста вісімдесят семи) гривень 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена у Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через Запорізький окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання постанови у повному обсязі шляхом подання апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, що її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Матяш