Справа № 2а/0570/12005/12
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року м. Київ К/800/389/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Білуги С.В., Пасічник С.С.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Державної митної служби України, Маріупольської митниці, Східної митниці про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

У вересні 2012 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.01.2011 року по 22.08.2012 року в розмірі 94345,92 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2012 року, позов задоволено частково.

Стягнуто зі Східної митниці на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 січня 2011 року по 22 серпня 2012 року в розмірі 87431,68 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі Східна митниця, посилаючись на порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення цих судів і відмовити в задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач проходив службу в митних органах. Наказом Держмитслужби України від 05.08.2010 року №1504-к припинено перебування позивача на державній службі в митних органах.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 27.01.2011 року в іншій адміністративній справі № 2а-21844/10/0570 також за позовом ОСОБА_4 скасовано вказаний наказ №1504-к і наказ Маріупольської митниці від 16.08.2010 року №348-к про здійснення заходів при його звільненні та поновлено позивача на посаді начальника відділу митного оформлення №3 митного поста «Азов-порт» Маріупольської митниці з 17.08.2010 року. Стягнуто з Маріупольської митниці на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 17.08.2010 року по 27.01.2011 року.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.03.2011 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду від 12 жовтня 2011 року, дану постанову суду першої інстанції змінено в частині визначення конкретного розміру середнього заробітку за час вимішеного прогулу, що підлягає стягненню на користь позивача.

Постановою державного виконавця від 28.01.2011 року було відкрито виконавче провадження з виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 27.01.2011 року на підставі виконавчого листа, виданого 27.01.2011 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19.04.2011 року було задоволено заяву позивача про виправлення помилки у виконавчому листі. До моменту цього звернення до суду рішення не виконувалось.

Постановою державного виконавця від 04.03.2011 року виконавчий лист було повернуто позивачу без зазначення підстав з посиланням на ст.ст. 38, 40 Закону України «Про виконавче провадження», які регулюють питання про право державного виконавця зупинити виконавче провадження та оголосити розшук.

З наказу Державної митної служби України від 08.10.2010 року №1188 «Про оптимізацію структури митних органів, розташованих на території Донецької та Запорізької областей» вбачається, що з 12.10.2010 року розпочато процедуру припинення Маріупольської митниці шляхом приєднання до Східної митниці. Тобто, станом на 27.01.2011 року відбувалась реорганізація Східної митниці, що потягнуло необхідність виправлення помилки у виконавчому листі.

Постановою державного виконавця від 05.08.2011 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження в зв'язку з пред'явленням його не за підвідомчістю, крім того, у виконавчому листі не зазначено адресу боржника і дату набрання рішенням суду законної сили.

Після виправлення ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19.01.2012 року всіх недоліків і помилок постановою державного виконавця від 02.08.2012 року, було відкрито виконавче провадження про поновлення позивача на роботі.

Тобто позивач виконав усі необхідні дії щодо своєчасного виконання рішення суду про поновлення його на роботі, але з незалежних від нього причин і протиправної бездіяльності відповідачів рішення суду не виконувалось до 23.08.2012 року.

Судове рішення про поновлення на роботі позивача фактично виконано лише 23.08.2012 року, що підтверджується наказом Державної митної служби України від 23.08.2012 року №1743-к «По особовому складу митних органів», яким скасовано наказ Державної митної служби України від 05.08.2010 року №1504-к «Про припинення перебування на державній службі».

При поновленні позивача на посаді відповідачами з 28.01.2011 року по 22.08.2012 року не нараховано і не сплачено позивачу заробітну плату.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови про поновлення на посаді у відносинах публічної служби. Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Згідно ст. 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Тобто на власника або уповноважений орган законодавством України покладено відповідальність і обов'язок по виплаті середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

Кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію адміністративних судів щодо розгляду адміністративних справ та порядок здійснення адміністративного судочинства, у тому числі спорів щодо проходження публічної служби. Цим кодексом чітко визначено процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах (розділ V), і не передбачено можливості розгляду іншого публічного спору в справі, розгляд якої вже закінчено та фактично рішення виконано. Розгляд справи №2а/21844/10/0570 було здійснено судами першої, апеляційної та касаційної інстанції в порядку адміністративного судочинства і фактично рішення цих судів виконано шляхом поновлення позивача на роботі. Питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з підстав затримки відповідачами виконання рішення суду, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, є новим публічним спором, який відповідно до норм КАС України підлягає розгляду та вирішенню в порядку іншого самостійного провадження.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачами без поважних причин не виконувалось рішення суду про поновлення позивача на роботі з 28.01.2011 року по 22.08.2012 року, а тому судами стягнуто з відповідача суму заробітної плати за вказаний період.

Крім того, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, що передбачено ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки ці вимоги підтверджені встановленими обставинами справи і наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи касаційної скарги зроблених цими судами висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни оскаржених судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Східної митниці залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і: В.І. Бутенко

С.В. Білуга

С.С. Пасічник