Справа № 2а-446/09
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2015 р. м. Київ К/9991/15150/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Білуги С.В.,

Іваненко Я.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2011 року в справі за її позовом до управління агропромислового розвитку Братської районної державної адміністрації Миколаївської області про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2009 року ОСОБА_4 звернулася в суд з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначала, що у березні 2008 року була звільнена з посади начальника відділу фінансово-господарського забезпечення управління агропромислового розвитку Братської районної державної адміністрації Миколаївської області у зв'язку з систематичним невиконанням посадових обов'язків без поважних причин, порушення правил внутрішнього розпорядку, невиконання вказівок керівництва.

Вказувала на те, що у лютому 2009 року зверталась до суду з такими ж позовними вимогами у порядку цивільного судочинства та апеляційним судом у вересні 2009 року провадження у справі було закрито.

Вважаючи звільнення незаконним, просила поновити на роботі, стягнути компенсацію за несвоєчасно проведений розрахунок та середній заробіток за час вимушеного прогулу, відшкодувати моральну шкоду.

Постановою Братського районного суду Миколаївської області від 04 грудня 2009 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2011 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, позивач просила суд скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 19 серпня 2004 року ОСОБА_4 була призначена на посаду начальника відділу бухгалтерії та фінансів управління сільського господарства і продовольства Братської районної державної адміністрації Миколаївської області.

28 січня 2008 року головний спеціаліст управління звернувся до начальника управління з доповідною запискою про невиконання позивачем функціональних обов'язків та розпорядження керівництва в частині своєчасного надання планів та звітів за 2007 рік.

31 січня 2008 року складено акт про відмову позивача надати пояснення щодо надання завіреного печаткою та підписом начальника управління гарантійного листа кредитній спілці для отримання кредиту ОСОБА_5, у той час як начальник управління відмовився від підпису такого листа.

Відповідно до довідки перевірки стану нарахування та виплати заробітної плати працівникам управління агропромислового розвитку Братської районної державної адміністрації Миколаївської області, проведеної 26 лютого 2008 року, було виявлено недоплату 4 працівникам та переплату одному.

Наказом начальника управління агропромислового розвитку Братської районної державної адміністрації Миколаївської області від 26 лютого 2008 року № 6 ОСОБА_4 оголошено догану за систематичне невиконання вказівок начальника управління, неналежне виконання своїх обов'язків (надання планів та звітів) та неодноразове порушення трудової дисципліни. З даним наказом позивач була ознайомлена та від підпису відмовилась.

28 лютого 2008 року прокурором Братського району порушено дисциплінарне провадження відносно позивача у зв'язку з незабезпеченням виконання вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Протоколом профспілкових зборів працівників управління агропромислового розвитку від 14 березня 2008 року рекомендовано звільнити ОСОБА_4 за виявлені порушення трудової дисципліни.

Наказом начальника управління агропромислового розвитку Братської районної державної адміністрації Миколаївської області від 14 березня 2008 року № 13 за систематичне невиконання посадових обов'язків без поважних причин, порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, невиконання вказівок начальника управління та на виконання постанови прокурора Братського району від 28 лютого 2008 року, ОСОБА_4 звільнено з займаної посади відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України.

Неодноразово усно та письмово позивач повідомлялася про необхідність отримання трудової книжки, але її не отримала, двері помешкання працівникам управління не відкривала, рекомендовану поштову кореспонденцію не забирала.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду.

Скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове, апеляційний суд виходив з того, що позивача звільнено правомірно, а також нею пропущено строк звернення до суду.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин справи колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції чинній на час розгляду справи, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтере-сів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 233 Кодексу законів про працю України встановлені строки звернення до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду за вирішенням трудових спорів. Так, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 25 грудня 2008 року ОСОБА_4 зверталася до відповідача із заявою, в якій просила вислати на її адресу трудову книжку і копію наказу про звільнення, що відповідачем було зроблено 18 серпня 2009 року, а 25 вересня 2009 року поштове відправлення повернулося у зв'язку із закінченням строку зберігання на пошті.

До адміністративного суду позивач звернулася 10 жовтня 2009 року.

Тобто копія наказу про звільнення і трудова книжка не вручені позивачу й за таких обставин висновок судів про те, що встановлений статтею 233 Кодексу законів про працю України строк звернення до суду пропущено неможна визнати законним та обґрунтованим.

На підставі пункту 3 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Частиною другою статті 147 Кодексу законів про працю України встановлено, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Заходами стягнення є догана і звільнення (частина перша статті 147 Кодексу).

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясовувати у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України.

Зокрема, у справі про звільнення за пунктом 3 частини першої статті 40 Кодексу суд повинен з'ясовувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати його вчинення систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Отже, необхідна наявність застосованого й не такого, що не втратив юридичної сили за давністю або не знятого заходу дисциплінарного чи громадського стягнення, а не фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення.

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій не з'ясували наявності обставин, що вказують на систематичне невиконання позивачем без поважних причин своїх трудових обов'язків, тому неможна погодитися з висновком про те, що звільнення за пунктом 3 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України відбулося з дотриманням вимог закону.

Відповідно частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Наведені порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд.

На підставі наведеного та керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Братського районного суду Миколаївської області від 04 грудня 2009 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2011 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ С.В. Білуга /підпис/ Я.Л. Іваненко /підпис/