Справа № 821/4011/14
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/4011/14

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Пекного А.С.,

при секретарі: Осташевському Е.Є.,

за участю представників: позивача - ОСОБА_1, відповідача - Заверюхи К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання протиправним наказу про звільнення, поновлення на посаді та виплату грошових коштів за вимушений прогул,

встановив:

ОСОБА_3 (далі-позивач) звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (далі-відповідач, УМВС), в якому просить визнати протиправним наказ №243 о/с від 17.09.2014 р. про звільнення; поновлення на посаді та виплата грошових коштів за вимушений прогул.

Позов мотивований тим, що в серпні 2013 р. позивач був прийнятий на роботу в органи внутрішніх справ. Однак, 23.07.2014 р. наказом №170 о/с його звільнено, а наказом від 17.09.2014 р. №243 "Про внесення змін в пункт наказу №170 о/с від 23.07.2014 р." змінена дата звільнення позивача на 04.08.14 р. Вказаний наказ позивач вважає протиправним, оскільки вважає відношення керівництва упередженим, а звільнення його під час перебування на лікарняному незаконним, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ньому.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість та просив відмовити в задоволенні позову, оскільки дії відповідача відповідають вимогам законодавства та встановлені службовою перевіркою і судовими рішеннями, які набрали законної сили.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши наявні докази у їх сукупності, суд вважає позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.18 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990р. № 565-XII порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, а Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України затверджується Верховною Радою України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991р. №114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (далі - Положення).

Згідно із п.1 Положення, воно визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки.

До рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.

Як передбачено п.62 Положення, звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться:

а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов'язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов'язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Згідно із пп. "є" п.64 Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Відповідно до п.69 Положення звільнення зі служби осіб рядового і молодшого начальницького складу провадиться начальниками, яким таке право надане Міністром внутрішніх справ.

Законом України від 22.02.2006р. №3460-IV затверджено Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, який визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Згідно із ст.4 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України наказ є формою реалізації службових повноважень особи начальницького складу, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа, якій належить його виконати.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За змістом ст.12 вказаного Статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися такий вид дисциплінарних стягнень, як звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтями 13, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначені права начальників щодо накладання дисциплінарних стягнень, а також порядок накладання дисциплінарних стягнень.

Зокрема ними передбачено, що про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Строки накладання дисциплінарних стягнень визначені ст.16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Статтею 18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України установлено, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Аналізуючи вказані правові норми, суд приходить до висновку, що звільнення з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни є одним з видів дисциплінарних стягнень, які можуть бути застосовані до осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ; накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ відбувається шляхом видачі відповідного наказу, а виконується шляхом видачі наказу по особовому складу про звільнення.

При цьому тими ж правовими нормами передбачено особливості накладення та виконання дисциплінарних стягнень на осіб, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, і ці особливості полягають у тому, що виконання наказу про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення виконується після прибуття особи до місця служби.

Як видно з матеріалів справи, наказом УМВС України в Херсонській області від 09.07.2014р. №122 на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до пп. "є" п.64 Положення - за порушення дисципліни.

Виконання цього дисциплінарного стягнення відбулось наказом відповідача від 23.07.2014р. № 170 о/с "По особовому складу".

Також судом встановлено, що позивач перебував на амбулаторному лікуванні з 14.07.2014р. по 02.08.2014р.

Наказом відповідача від 17.09.2014р. №243 о/с внесені зміни в наказ УМВС України в Херсонській області від 23.07.2014р. № 170 о/с в частині дати звільнення позивача, а саме такою датою визначено 04.08.2014р.

Слід зазначити, що позивачем було оскаржено в судовому порядку наказ УМВС України в Херсонській області від 09.07.2014р. №122 і постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 18.09.2014р. у справі №821/3566/14, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2015р., у задоволенні позову ОСОБА_3 про скасування наказу від 09.07.2014р. №122 та поновленні на роботі відмовлено.

Вказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлені обставини щодо вчинення позивачем дисциплінарного проступку та законності застосування до нього наказом УМВС України в Херсонській області від 09.07.2014р. №122 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ згідно із пп. "є" п.64 Положення.

Крім того, в ході розгляду справи №821/3566/14 установлено, що наказ УМВС України в Херсонській області від 23.07.2014р. № 170 о/с "По особовому складу", яким позивача звільнено зі служби, винесено під час перебування позивача на лікарняному, але також встановлено, що останнім не виконано вимоги підзаконних нормативних актів і не зареєстровано у СМЗ УМВС документи, які засвідчують його перебування на лікарняному.

Згідно із ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На даний час накладене на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є виконаним згідно із наказами УМВС України в Херсонській області від 23.07.2014р. № 170 о/с, який є чинним, та від 17.09.2014р. №243 о/с, який є предметом спору у даній справі.

При цьому оскарженим наказом від 17.09.2014р. №243 о/с лише внесено зміни до наказу від 23.07.2014р. № 170 о/с та визначено дату звільнення позивача - 04.08.2014р., тобто після виходу його з лікарняного та прибуття на службу.

Саме цим наказом завершено виконання наказу УМВС України в Херсонській області від 09.07.2014р. №122 про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни.

Враховуючи наведене, суд вважає оскаржений наказ таким, що відповідає вимогам Закону України "Про міліцію" та ст.ст.14, 16, 18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, оскільки відповідно до нього виконано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, накладене на позивача, який перебував у стані тимчасової непрацездатності, після його прибуття на службу при тому що саме дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення визнано правомірним судовими рішеннями у справі №821/3566/14, які набрали законної сили.

Суд звертає увагу на те, що позивачем та його представником так і не було наведено правового обґрунтування незаконності оскаржуваного наказу.

Таким чином, позовні вимоги про визнання незаконним наказу УМВС України в Херсонській області від 17.09.2014р. №243 о/с є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

У зв'язку з цим не підлягають і похідні від них позовні вимоги про поновлення позивача на службі та допуск його до виконання службових обов'язків і виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідачем спростовано доводи позивача про незаконність його звільнення, суд приходить до висновку про відмову ОСОБА_3 у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 20 квітня 2015 р.

Суддя Пекний А.С.

кат. 12.3