Справа № 808/8062/14
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/8062/14

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року

12:10

Справа № 808/8062/14

провадження № ДО/808/1018/14

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля»

до Управління Пенсійного фонду України в м.Добропілля та Добропільскому районі Донецької області

про скасування рішення про застосування штрафних санкцій,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

17 листопада 2014 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» до Управління Пенсійного фонду України в м.Добропілля та Добропільскому районі Донецької області, в якому позивач просить суд скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 22.10.2014 №122/17а на суму 170 грн.

Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що відповідачем до позивача було застосовано штрафні санкції на підставі п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» за подання недостовірних відомостей за 2004 рік, проте зазначена норма на час прийняття рішення є скасованою. Крім того, позивач не є правонаступником ДП «Добропіллявугілля», а тому застосування штрафних санкцій до позивача за час діяльності (2004 рік) ДП «Добропіллявугілля» є неправомірним. З наведених підстав, рішення відповідача про застосування фінансових санкцій за подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, до органів Пенсійного фонду України є неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

В зв’язку з невідповідністю позовної заяви вимогам ст.106 КАС України, ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 19.11.2014 позовна заява залишена без руху до 16 січня 2015 року.

Позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 19 січня 2015 року було відкрито провадження по зазначеній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 12 лютого 2015 року.

Провадження у справі зупинялось до 25 березня 2015 року.

12 лютого 2015 року від відповідачі надійшли заперечення на адміністративний позов (вх.№6620) в яких він просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог та розглянути справу без участі представника управління.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи клопотання представників сторін, а також положення частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

У зв’язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, суд, керуючись частиною 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем на підставі направлення від 13.10.2014 №190 та наказу від 06.10.2014 №196 було проведено позапланову перевірку ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» (ДВАТ шахта «Білицька» ДХК «Добропіллявугілля» код за ЄДРПОУ 00175219) (ВП «Шахта «Білицька» ДП «Добропіллявугілля» код за ЄДРПОУ 26319472), за наслідками якої складено акт від 16.10.2014 №197 про результати позапланової перевірки ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» (ДВАТ шахта «Білицька» ДХК «Добропіллявугілля» код за ЄДРПОУ 00175219) (ВП «Шахта «Білицька» ДП «Добропіллявугілля» код за ЄДРПОУ 26319472) щодо достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру загальнообов’язкового державного соціального страхування за періоди з 01.01.2001 до 01.01.2003 та з 01.01.2004 до 01.01.2005.

Актом перевірки було встановлено порушення п. 4 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» та п. 8.3 Порядку формування та подання органам ПФУ відомостей про застраховану особу, що використовуються у системі загальнообов’язкового пенсійного страхування, затвердженого постановою правління ПФУ від 10.06.2004 №7-6, у частині подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі загальнообов’язкового державного пенсійного страхування по 17 застрахованим особам за період з 01.01.2001 до 01.01.2003 та з 01.01.2004 до 01.01.2005.

Не погодившись із зазначеними рішеннями позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що оскаржуване рішення було прийняте відповідачем 22.10.2014 на підставі п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» (в редакції що діяла на час вчинення правопорушення) за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зазначена норма в редакції від 07.07.2014, що діяла на час прийняття оскаржуваного рішення, не містить фінансової санкції за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду.

Суд зазначає, що ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» була виключена на підставі Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010.

Проте, відповідно до п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється. На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, за порушення, вчинені до 01.01.2011 органи Пенсійного фонду застосовують фінансові санкції, передбачені законами, що діяли на момент вчинення порушень, у тому числі фінансові санкції, встановлені п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду.

Як встановлено з матеріалів справи позивачу штрафні санкції, згідно оскаржуваного рішення, нараховано за порушення допущені за період з 01.01.2001 до 01.01.2003 та з 01.01.2004 до 01.01.2005, тобто до 01.01.2011.

З наведених підстав, суд вважає посилання позивача на неправомірне застосування штрафних санкцій, на підставі п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», яка на час прийняття рішення є скасованою, є необґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем штрафні санкції у розмірі 170,00 грн. за подання недостовірних відомостей за 2004 рік було застосовано до ТОВ «ДТЕК Допропіллявугілля» (позивача).

Позивач є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування». Статтею 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Судом встановлено, що державна реєстрація позивача була проведена 25.10.2010, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи та довідкою про включення до ЄДРПОУ.

Судом встановлено, що перевірка відповідачем проводилась за період з 01.01.2001 до 01.01.2003 та з 01.01.2004 до 01.01.2005, за діяльності ДП «Добропіллявугілля», тобто в період коли позивач ще не був утворений, оскільки позивач був утворений у 2010 році.

В наданих 12 лютого 2015 року запереченнях, відповідач стверджує, що ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» є правонаступником усіх прав та обов’язків ДП «Добропіллявугілля».

Однак, згідно відомостей з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ДП «Допропіллявугілля» зареєстроване в якості юридичної особи 11.03.2003, номер запису 1 260 120 0000 000010.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Міністерства вугільної промисловості України від 07.02.2011 №50 було прийнято рішення про припинення діяльності ДП «Допропіллявугілля», здійснити всі належні заходи, пов’язані з ліквідацією ДП «Допропіллявугілля». Ліквідацію здійснити до 31.12.2014.

Згідно відомостей з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ДП «Допропіллявугілля» з 19.06.2014 знаходиться у стані припинення.

Відповідно до п. 2 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняє свою діяльність з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Суд зазначає, що в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на час розгляду справи відсутні відомості щодо внесення запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи ДП «Допропіллявугілля».

Отже, станом на час прийняття відповідачем рішення №122/17а від 22.10.2014 про застосування фінансових санкцій за подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, до органів Пенсійного фонду України відносно позивача, ДП «Допропіллявугілля» не було припинено.

Крім того, відповідачем не надано жодного доказу того, що позивач є правонаступником ДП «Допропіллявугілля», а з наявної інформації у ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що позивач та ДП «Допропіллявугілля» є окремими юридичними особами, що станом на час розгляду справи не припинені.

З наведених вище підстав суд доходить висновку, що оскільки відповідачем рішення про застосування фінансових санкцій за подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, до органів Пенсійного фонду України було складено відносно неналежного суб’єкта господарської діяльності - позивача, який не є правонаступником ДП «Допропіллявугілля», то зазначене рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

За приписами ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Доданим до матеріалів справи платіжним дорученням №144500 від 05.11.2014 документально підтверджується факт сплати позивачем судового збору в сумі 183,00 грн.

Відтак, ця сума підлягає присудженню на користь позивача з Державного бюджету України.

На підставі зазначеного вище та керуючись статтями 2, 4, 7-12, 14, 69, 70, 71, 86, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК «Добропіллявугілля» до Управління Пенсійного фонду України в м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області про визнання недійсним та скасування рішення – задовольнити.

Скасувати рішення №122/17а від 22.10.2014 Управління Пенсійного фонду України в м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК «Добропіллявугілля» фінансових санкцій за подання недостовірних відомостей за 2004 рік, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, до органів Пенсійного фонду України.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П.Бойченко