Справа № 2а-3981/12/2670
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2015 р. м. Київ К/9991/50709/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Холдинг» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.05.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2012

у справі 2а-3981/10/2670

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Холдинг»

до Окружної державної служби -Центрального офісу з обслуговування

великих платників податків Державної податкової служби

про скасування податкового повідомлення -рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс Холдинг» звернулось до адміністративного суду м. Києва з позовом до Окружної державної служби -Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення -рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.05.2012 у задоволенні позовних вимог віідмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2012 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.05.2012 залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями суду першої та апеляційної інстанції, відповідач оскаржив їх в касаційному порядку. В скарзі просить скасувати оскаржувані рішення, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Касаційна скарга вмотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій при вирішення спору по даній справі порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційну скаргу слід частково задовольнити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною податковою адміністрацією у Автономній Республіці Крим було проведено фактичну перевірку філії ТОВ "Альянс Холдинг", яка здійснювала реалізацію нафтопродуктів на АЗС № 3005 за адресою: м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 247, за результатами якої складено акт від 15.03.2011 р. № 200/2665/41/34430873.

Перевіркою встановлено, що позивачем порушено п. 12, 13 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 265/95-ВР, внаслідок чого згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, відповідно до п. 1 ст. 17, ст. 20 Закону № 265/95-ВР.

На підставі зазначеного акта відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 31.05.2011, відповідно до якого до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 188 160,76 грн. (згідно п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР - 0,40 грн.; згідно ст. 20 Закону № 265/95-ВР -1188160,36 грн., що разом склало 1 188 160,76 грн.).

В обґрунтування порушень податкового законодавства, на підставі яких було визначено суму грошового зобов'язання у розмірі 0,4 грн., відповідач посилається на виявлену під час перевірки, невідповідність сум готівкових коштів на суму 0,08 грн. із даними денного звіту реєстратора розрахункових операцій (3 075,62 грн.) із фактично виявленою сумою на місці проведення розрахунків (3 075,70 грн.)

Суди попередніх інстанцій приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині, правомірно виходили з того, що дане порушення не спростовувалось та підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відповідальність за дане порушення, що передбачена п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР, була правомірно застосована до позивача, а тому ППР № в цій частині скасуванню не підлягає.

Стосовно порушення порядку обліку товарів, що реалізовувались позивачем, зокрема, реалізація нафтопродуктів колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язано вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

За змістом статті 6 Закону № 265/95-ВР облік товарних запасів юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) ведеться у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку.

Методологічні засади формування у бухгалтерському обліку інформації про запаси і розкриття її у фінансовій звітності визначені у Положенні (стандарті) бухгалтерського обліку 9 "Запаси", затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 № 246.

Однак в акті перевірки відсутні посилання на порушення позивачем вимог цього Положення.

Крім того порядок організації та виконання робіт, пов'язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів визначений Інструкцією.

Так, за змістом підпункту 10.2.1 розділу 10 Інструкції приймання нафтопродуктів, що надійшли автомобільним транспортом від постачальників, здійснюється працівниками автозаправної станції за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) за даними товарно-транспортних накладних у разі наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності.

Згідно з підпунктом 10.2.10 розділу 10 Інструкції на підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою № 13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою № 17-НП.

Таким чином, оприбуткуванням нафтопродуктів передбачає внесення необхідних записів до журналу обліку надходження нафтопродуктів.

Відповідно до підпунктів 10.3.1.1, 10.3.1.3 Інструкції розрахунки під час відпуску нафтопродукту власникам автотранспорту за готівку здійснюються на АЗС з використанням РРО, які відповідають технічним вимогам до їх застосування та внесені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій згідно з Положенням про Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2002 № 1315. Облік реалізації нафтопродуктів ведеться через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною АЗС, яка здійснює розрахунки із споживачами готівкою. Відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у Змінному звіті АЗС за формою № 17-НП.

Пунктом 16.1 розділу 16 Інструкції (яка регулює порядок обліку нафтопродуктів на АЗС) передбачено, що матеріально відповідальні особи АЗС ведуть облік руху нафтопродуктів за марками і видами (для дизельного палива в залежності від масової частки сірки) нафтопродуктів у змінному звіті за формою № 17-НП, який складається у двох примірниках. Перший примірник разом з первинними документами здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається у матеріально відповідальної особи.

Під час розгляду справи попередніми судовими інстанціями встановлено факт дотримання позивачем наведених вимог законодавства з огляду на те, що Товариство веде облік товарних запасів за місцем їх реалізації у порядку, встановленому законодавством, що підтверджено журналом обліку нафтопродуктів, які надійшли на АЗС, товарно-транспортними накладними, актами приймання-передачі нафтопродуктів.

Також, як свідчить акт перевірки, податковим органом не зафіксовано факту реалізації не облікованого товару, а є посилання виключно на порушення порядку обліку товару за місцем реалізації.

Наведене належним чином спростовує висновок податкового органу про порушення Товариством порядку оприбуткування нафтопродуктів, що перебували на реалізації на АЗС позивача на час перевірки.

З огляду на викладене, колегія суддів не може погодитися з висновками судів попередніх інстанцій про порушення позивачем вимог п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» щодо обліку нафтопродуктів за місцем їх реалізації.

Відповідно до ст. 229 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

З огляду на викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України встановивши наявність обставин, що зумовлюють необхідність застосування нормативного припису ст. 229 КАС України, вважає за необхідне скасувати рішення судів попередніх інстанцій частково у частині відмови у задоволенні позову та прийняти у цій частині нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Керуючись ст.ст. 210-232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Холдинг» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.05.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2012 у справі 2а-3981/10/2670 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним податкового повідомлення рішення Окружної державної служби -Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби від 31.05.2011 № у частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1188160,36 грн.

Прийняти нове рішення в цій частині.

Позовні вимоги задовольнити, скасувати податкове повідомлення-рішення Окружної державної служби -Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби від 31.05.2011 № у частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1188160,36 грн., в іншій частині судові ріщення у справі 2а-3981/10/2670 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2392 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий М.О. Федоров
Судді С.Е. Острович
О.І. Степашко