Справа № 820/617/15
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 р.Справа № 820/617/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2015р. по справі № 820/617/15

за позовом Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області , в якому просить суд визнати недійсним та відмінити податкове повідомлення-рішення № від 16.01.2015р. за актом перевірки № 003084 від 27.12.2014 р.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення - рішення № від 16.01.2015р. Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1220,00 грн. (одна тисяча двісті двадцять грн.00 коп.) та в частині фінансової санкції у сумі 340, 00 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 сплачений при поданні позову судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 153,69 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Державна податкова інспекція у Дзержинському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подала апеляційну скаргу, вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного від 11.03.2015р. в частині задоволення позовних вимог, прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи у їх сукупності, постанову суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню , виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що ОСОБА_1 зареєстрований як Фізична особа - підприємець, дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 08.12.2011 року № 2 480 000 .

Відповідно довідки про взяття на облік платника податків ФО-П ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області з 09.12.2011 року за №57580 (а.с.15).

Головним управлінням Міндоходів у Харківській області ФО-П ОСОБА_1 видано ліцензію на роздрібну торгівлю Алкогольними напоями (а.с.16).

Фахівцями державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області 22.12.2014 року було проведено фактичну перевірку господарської одиниці кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" розташованого за адресою АДРЕСА_1, що належить позивачеві фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, за результатами якої складено акт № 003084 від 27.12.2014 р.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 9 ст.3 та п.12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" .

На підставі висновків акту перевірки 16.01.2014 р. податковим органом внесено податкове повідомлення-рішення №, яким до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1900 грн.( з яких 1220,0грн. (610,0*2) за порушення п.12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та 680,0 грн. (20*17*2) за порушення п. 9 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг").

Задовольняючи позовні вимоги частково , суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено встановлене в ході перевірки порушення позивачем п.12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", тому застосування до ФОП ОСОБА_1 фінансових (штрафних) санкцій (штрафу) у розмірі 1220,00 грн. є необґрунтованим.

Також, суд першої інстанції вважає , що податковий орган правомірно нарахував позивачеві, ФОП ОСОБА_1 на підставі ч. 4 ст. 17 Закону "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг " штраф у розмірі 340,00грн.

При цьому , суд першої інстанції дійшов висновку , що решта штрафу розміром 340,00грн. застосована суб'єктом владних повноважень на підставі ч. 4 ст. 17 Закону "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг " протиправно, оскільки ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Постанова суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржується.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з акту перевірки позивачем порушено п.12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" а саме, в місці реалізації знаходився не облікований товар на суму 610,00 грн.

Відповідно до п.12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі Закону N 265/95) суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані, з-поміж іншого, вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно зі статтею 6 зазначеного Закону облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Тобто, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які перебувають на загальній системі оподаткування, відповідно до вимог пункту 12 статті 3 та статті 6 Закону N 265/95 зобов'язані вести облік товарних запасів у порядку, визначеному чинним законодавством.

Однак, як встановлено з матеріалів справи та не спростовано відповідачем , під час фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 посадовими особами відповідача не запитувалася Книга обліку доходів і витрат.

Відповідно до п.177.10 ст.177 та п.178.6 ст.178 розділу IV Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат, у якій щоденно на підставі первинних документів здійснюються записи про операції, що відбулися у звітному (податковому) періоді.

З копії Книги обліку доходів і витрат, яка міститься в матеріалах справи, вбачається , що записи в ній (зокрема, в графі 4 "реквізити документа, що підтверджує понесені витрати") носять систематичний характер та підтверджуються наданими позивачем накладними , наведене свідчить , що не обліковані залишки ТМЦ у позивача відсутні.

Крім того, ведення обліку ТМЦ за місцем їх реалізації підтверджується не лише наявною Книгою обліку доходів та витрат, але й товарно-транспортними накладними, накладними (а.с.22-41), які свідчать про наявність у позивача належним чином облікованих товарно-матеріальних цінностей, які знаходилися в місці їх реалізації під час перевірки.

Відповідно до пункту 1 Розрахунку штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за актом перевірки № 003084 від 27.12.2014 року за порушення ведення обліку ТМЦ за місцем їх реалізації до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф в розмірі 1220,00 грн. (610 вартості необлікованих ТМЦ x 2).

Зазначена вище штрафна санкція передбачена ст. 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Проте, при нарахуванні штрафу суб'єкт владних повноважень не взяв до уваги Книгу обліку доходів і витрат, не зазначив чому за місцем реалізації товарів у ФОП мають знаходитись оригінали первинних та транспортних документів, хоча таке місце реалізації товару - бар не співпадає з місцезнаходженням ФОП за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відсутність (порушення) обліку товарів за місцем реалізації або зберігання, в розумінні пункту 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" є неведення такого обліку взагалі або ведення з порушенням встановленого порядку, а не тимчасова відсутність первинних документів за місцем зберігання або реалізації товарно-матеріальних цінностей. Ненадання перевіряючим накладних на товар , ТТН під час перевірки не є безумовним свідченням відсутності у суб'єкта господарювання обліку товарів або свідченням порушення цим суб'єктом встановленого порядку обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що застосування до ФОП ОСОБА_1 фінансових (штрафних) санкцій (штрафу) у розмірі 1220,00 грн. за порушення п.12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" є необґрунтованим та безпідставним, а тому податкове повідомлення-рішення в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 1220,00 грн. підлягає скасуванню.

Дана правова позиція узгоджується висновками Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 20.01.2015 року.

Стосовно застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за порушення позивачем п.9 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів рахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", колегією суддів установлено , що при проведенні перевірки ФОП ОСОБА_1 встановлено факт невиконання останнім щоденного друку фіскального чеку або його не зберігання за 14.11.14р.,04.12.2014р. та його не зберігання в КОРО №р/2.

У відповідності до Закону України "Про застосування реєстраторів рахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" у разі невиконання суб'єктами господарювання щоденного друку фіскального звітного чеку або його не зберігання застосовується фінансова санкція у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Тобто, у зв'язку із невиконання суб'єктами господарювання щоденного друку фіскального звітного чеку або його не зберігання є окремими порушеннями до суб'єктів господарювання застосовується фінансова :акція у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне окреме порушення .

Так, на підставі п. 4 ст. 17 Закону № 265/95 ДПІ застосовано до ФОП ОСОБА_1 В штрафну санкцію в розмірі 680,00 грн.

Відповідно до пункту 9 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані щоденно друкувати на РРО (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Згідно з пунктом 4 статті 17 цього Закону у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його не зберігання в книзі обліку розрахункових операцій за рішенням відповідних органів державної податкової служби України до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз змісту цих норм дає підстави для висновку, що зазначена фінансова санкція встановлена за порушення суб'єктами підприємницької діяльності вимоги закону щоденно друкувати фіскальний звітний чек та зберігати його в книзі обліку розрахункових операцій.

Не виконуючи протягом певного періоду обов'язок щодня друкувати фіскальний звітний чек, суб'єкт підприємницької діяльності вчиняє продовжуване порушення, а не зберігаючи цей чек у книзі обліку розрахункових операцій - триваюче.

Враховуючи, що згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, за дії (бездіяльність), які у своїй сукупності складають єдине продовжуване чи триваюче правопорушення, можливо притягнути до відповідальності лише один раз.

Отже, за вчинення порушень, про які йдеться у пункті 4 статті 17 Закону № 265/95-ВР, відповідний орган державної податкової служби України може застосувати лише одну фінансову санкцію у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції за товари (послуги), випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку та/або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій.

Такі висновки з приводу застосування п. 4 статті 17 Закону № 265/95 викладені в постанові Верховного суду України від 16.04.2013 року.

Згідно з ч.2 ст.161, ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податковий орган не правомірно нарахував ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 340,00грн. за одне й те саме порушення позивачем п.9 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів рахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Відповідно до ч. 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що відповідач правомірність винесеного податкового повідомлення - рішення в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1220,00 грн. та в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 340.00 грн. належним чином у суді апеляційної інстанції не довів.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що вимоги позивача про скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 16.01.2015р. в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1220,00 грн. та в частині фінансової санкції у сумі 340,00 грн. правомірні, обґрунтовані і підлягають в цій частині задоволенню, а заперечення відповідача безпідставні і такі, що суперечать діючому законодавству та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правомірність висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується повністю із висновком суду першої інстанції, так як обставини справи встановлені правильно, докази досліджені вірно, відповідно рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, тому судове рішення не підлягає скасуванню, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2015р. по справі № 820/617/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Григоров А.М.
Повний текст ухвали виготовлений 17.04.2015 р.