Справа № 826/20066/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02 березня 2015 року 15 год. 33 хв. № 826/20066/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М., при секретарі судових засідань Здорик Л.В., за участю представників позивача та відповідача, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Грінтек Енерджи" до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення відповідача.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у судовому засіданні 02 березня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва 19 грудня 2014 року надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "Грінтек Енерджи" (далі - позивач) до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 14 серпня 2014 року № 07 (далі - оскаржуване рішення).

В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийняте відповідачем на підставі висновків, зроблених за результатами перевірки позивача, які не відповідають фактичним обставинам.

Ухвалою суду від 24 грудня 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

У судовому засіданні 23 лютого 2015 року судом допитано як свідка генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю "Грінтек Енерджи" ОСОБА_2 щодо знаходження фотогальванічних елементів, придбаних товариством з обмеженою відповідальністю "Евда Енерго" у позивача, на складі за адресою: місто Одеса, Ленінградське шосе, 9, який орендовано позивачем у товариства з обмеженою відповідністю "Баллар".

У ході судового розгляду справи представники позивача підтримали позов та просили задовольнити його повністю.

Представники відповідача не визнали позов та просили відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування у судовому засіданні 14 січня 2015 року. Пояснили, що оскаржуване рішення є правомірним та не підлягає скасуванню, оскільки прийняте відповідачем у зв'язку з виявленням у ході перевірки позивача порушень ним податкового законодавства.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем у період із 19 травня по 22 липня 2014 року проведено перевірку позивача, за результатами якої 29 липня 2014 року складено акт № 690/26-55-22-07/37702760 про результати планової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період із 01 січня по 31 грудня 2013 року, валютного та іншого законодавства за період із 01 січня по 31 грудня 2013 року (далі - акт перевірки), згідно з висновками якого, позивачем, зокрема, занижено податок на прибуток за 2013 рік у розмірі 14091327,00 грн., чим порушено пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

На підставі акту перевірки, 14 серпня 2014 року прийнято оскаржуване рішення, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 14091327,00 грн. за основним платежем та у розмірі 3522832,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

За результатами розгляду заперечень та скарг в адміністративному (досудовому) порядку, висновки акту перевірки та оскаржуване рішення залишені без змін.

Суд не погоджується з доводами представників позивача щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів та аналізу наступних норм і обставин.

Так, відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Перевірку проведено на підставі наказу від 29 квітня 2014 року № 1412.

Про проведення перевірки позивача проінформовано шляхом направлення на його адресу письмового повідомлення від 30 квітня 2014 року № 463/26-55-22-07, яке вручено 05 травня 2014 року.

Стосовно прийняття оскаржуваного рішення суд зазначає наступне.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що за перевіряємий період позивачем занижено об'єкт оподаткування податком на прибуток на суму 74164879,00 грн., що призвело до заниження податку на прибуток за 2013 рік у розмірі 14091327,00 грн.

Зокрема, позивачем у перевіряємому періоді до складу витрат включено суму витрат по взаємовідносинах із приватним акціонерним товариством "Завод Напівпровідників" (далі - ПрАТ "Завод Напівпровідників") у розмірі 74164879,00 грн.

Між позивачем, як покупцем, та ПрАТ "Завод Напівпровідників", як продавцем, 12 серпня 2013 року укладено договір № ZP-GTE/MOD, за умовами якого продавець зобов'язався у порядку та на умовах, визначених договором, передати у власність покупця товар, зазначений у специфікації, яка підписується покупцем та продавцем і є додатком до договору і невід'ємною його частиною, а покупець - прийняти і оплатити товар.

Сума договору - 74164879,41 грн., ПДВ - 14832975,88 грн. Загальна сума договору - 88997855,29 грн.

Поставка за договором здійснюється згідно з Інкотермс 2010 на умовах EXW - склад за адресою: місто Сімферополь, пров. Лавандовий, 2.

Інкотермс 2010 - це міжнародні правила, визнані урядовими органами, юридичними компаніями і комерсантами по всьому світу як тлумачення найбільш застосовних в міжнародній торгівлі термінів.

EXW (EX Works (... named place) Франко завод (... назва місця): термін "Франко завод" означає, що продавець вважається таким, що виконав свої обов'язки з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за завантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту.

У ході проведення перевірки відповідачем взято до уваги обставини, викладені в акті від 11 грудня 2013 року № 279/26-20/31792555 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ "Завод Напівпровідників" з питання реальності та повноти відображення у бухгалтерському та податковому обліку господарських відносин з платниками податків TOB "Юпітер Солар", TOB "Капелла Солар", TOB "Оріон Солар" за вересень 2013, а саме те, що між ПрАТ "Завод Напівпровідників" та TOB "Юпітер Солар", TOB "Капелла Солар", TOB "Оріон Солар" укладено договори купівлі-продажу елементів фотогальванічних для сонячних електростанцій, згідно Інкотермс 2010 на умовах EXW - склад за адресою: місто Сімферополь, пров. Лавандовий, 2.

Придбаний товар на склад ПрАТ "Завод Напівпровідників" не оприбутковано, товарно-транспортні накладні, що підтверджували б факт перевезення придбаних ТМЦ від TOB "Юпітер Солар", TOB "Капелла Солар", TOB "Оріон Солар" до ПрАТ "Завод Напівпровідників" відсутні, розрахунки між суб'єктами господарювання за придбаний товар на момент проведення перевірки не проводились.

Придбані у вказаних постачальників ТМЦ реалізовано позивачу на підставі договору № ZP-GTE/MOD.

На підтвердження виконання умов договору виписано рахунки-фактури, податкові та видаткові накладні на загальну суму ПДВ 14832975,88 грн.

Слід зазначити, що договір № ZP-GTE/MOD укладено таким чином, що товар поставляється згідно з Інкотермс 2010 - на умовах EXW - склад за адресою місто Сімферополь, пров. Лавандовий, 2, що є адресою складів TOB "Юпітер Солар", TOB "Капелла Солар", TOB "Оріон Солар".

Транспортування придбаних позивачем ТМЦ здійснювалось на підставі договору, укладеного з КП "Надія і компанія", за умовами якого замовником є позивач.

Таким чином, товар відвантажувався зі складів постачальників ПрАТ "Завод Напівпровідників", а саме, TOB "Юпітер Солар", TOB "Капелла Солар", TOB "Оріон Солар" безпосередньо наступному покупцю товару - позивачу, який і здійснював транспортування продукції. При цьому, ПрАТ "Завод Напівпровідників" участі в організації і транспортуванні товару не приймало.

У ході перевірки виявлено, що складські приміщення для зберігання товару ПрАТ "Завод Напівпровідників" у постачальників TOB "Юпітер Солар", TOB "Капелла Солар", TOB "Оріон Солар" не орендувались, придбана від вказаних контрагентів продукція на відповідальне зберігання не надавалась, відповідні договори не укладались.

Враховуючи той факт, що продукція, придбана ПрАТ "Завод Напівпровідників" не залишала складів постачальників, а була реалізована позивачу на умовах EXW - склад за адресою: місто Сімферополь, пров. Лавандовий, 2, тобто, з тих самих складів та день в день, - все це ставить під сумнів економічну обґрунтовану мету участі ПрАТ "Завод Напівпровідників" у таких господарських операціях та свідчить про відсутність у ПрАТ "Завод Напівпровідників" моменту переходу права власності, (згідно Інкотермс 2010), так як фактичним власником товару є покупець, а саме позивач, а продавцями виступають TOB "Юпітер Солар", TOB "Капелла Солар", TOB "Оріон Солар".

У ході перевірки не встановлено факту передачі товарів від TOB "Юпітер Солар", TOB "Капелла Солар", TOB "Оріон Солар" до ПрАТ "Завод Напівпровідників" у зв'язку з відсутністю переходу права власності на продукцію від вказаних постачальників до ПрАТ "Завод Напівпровідників" та, у свою чергу, від ПрАТ "Завод Напівпровідників" до позивача.

Таким чином, витрати від вартості придбання товару позивачем від підприємства-постачальника за рахунок викладених в акті перевірки обставин, перевіркою не підтверджено, а відповідно і суми витрат, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування за відсутності умови продажу, не підтверджено.

Згідно з п. 44.1 ст. 44, пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 138.2 ст. 138, пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п. 138.1 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з п.п. 138.4, 138.6-138.9, пп. 138.10.2 - пп. 138.10.4 п. 138.10, п. 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з п. 138.5, пп. 138.10.5, пп. 138.10.6 п. 138.10, п.п. 138.11, 138.12 цієї статті, п. 140.1 ст. 140 і ст. 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у п. 138.3 цієї ст. та у ст. 139 цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Тобто, я вбачається з аналізу викладених норм, платник податку має право на включення до складу витрат будь-якої суми витрат, які він поніс у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг).

Єдиною умовою включення таких сум до витрат є подальше використання у власній господарської діяльності, незалежно чи почали такі товари використовуватися на момент перевірки, а також підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами.

Як зазначено у листі Вищого адміністративного суду України від 20 липня 2010 року №1112/11/13-10, про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Зміст господарської операції може встановлюватися з урахуванням змісту цивільно-правових чи господарсько-правових зобов'язань сторін, але не вичерпується останнім. Господарська операція може мати місце навіть за відсутності цивільно-правових чи господарсько-правових відносин між платниками податків.

Таким чином, проаналізувавши викладені норми та обставини, суд прийшов до висновку про обґрунтованість прийняття оскаржуваного рішення та, як наслідок, відсутність підстав для його скасування.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та обставин суд прийшов до висновку, що позов товариства з обмеженою відповідальністю "Грінтек Енерджи" до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення відповідача є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

При цьому, згідно з пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, справляється судовий збір у розмірі 2 відсотків розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", з 01 січня 2015 року установлено мінімальну заробітну плату у розмірі 1218,00 грн.

Поряд з цим, згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 122, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Грінтек Енерджи".

2. Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю "Грінтек Енерджи" (код за ) решту судового збору у розмірі 4384,80 грн. (Чотири тисячі триста вісімдесят чотири гривні вісімдесят копійок) на рахунок Окружного адміністративного суду міста Києва за наступними платіжними реквізитами: отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі міста Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у місті Києві, код банку отримувача (МФО) 820019, рахунок отримувача 4007, код класифікації доходів бюджету 22030001.

Копії постанови у повному обсязі направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин

Постанова у повному обсязі складена 10 березня 2015 року.