Справа № 278/5467/14-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 278/5467/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Зубчук І . В.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

08 квітня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Мартинюк В.В.,

представник відповідача: Крисевич В. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Житомирському районі Жмтомирської області на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 20 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Житомирському районі Жмтомирської області про визнання бездіяльності відповідача незаконною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у грудні 2014 року позивач звернулась до суду з адміністративни позовом до управління Пенсійного фонду України в Житомирському районі Жмтомирської області про визнання бездіяльності відповідача незаконною та зобов'язання відповідача з 24.06.2014 року змінити вид призначеної пенсіївідповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу".

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області 20 січня 2015 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість судового рішення та порушення норм матеріального права.

Представник відповідача в судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до посвідчення Серії Б № 214220 від 26.12.1993 року. В свою чергу 23 серпня 2009 року позивач набула права на державну пенсію зі зменшенням пенсійного віку та отримує її відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

24 червня 2014 року позивач звернулася до відповідача із заявою про зміну виду пенсії, а саме переведення на пенсію відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу», на яку отримала відмову від 07 липня 2014 року, у зв'язку з недосягненням нею необхідного пенсійного віку для призначення зазначеної пенсії.

Згідно з частиною четвертою статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (чинного на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2862-ХІІ) судді у відставці виплачується за його вибором пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону № 3723-ХІІ, або щомісячне довічне грошове утримання.

Отже, суддя, на якого поширюється дія положень статей 1, 2 Закону № 3723-ХІІ, є державною службовою особою, яка здійснює функції представника державної судової влади на постійній основі, наділений повноваженнями здійснювати правосуддя та одержує суддівську винагороду за рахунок державних коштів.

Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 37 Закону № 3723-ХІІ, яка, зокрема, визначає підстави для виходу на пенсію державних службовців та її розмір, а також передбачає, що пенсія державному службовцю виплачується незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію.

Аналіз статей 23 та 37 зазначеного Закону дає підстави для висновку, що особи, які досягай пенсійного віку, мають право на отримання пенсії державних службовців (за наявності відповідних підстав) та продовження терміну перебування на державній службі (за наявності погодження Начальника Головного управління державної служби при Кабінеті Міністрів України).

Чинна редакція наведених статей Закону № 3723-ХІІ (текст статті 37 у редакції Закону України від 8 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VI)) передбачає, що пенсійний вік державних службовців та граничний вік перебування на державній службі, який на сьогодні становить 65 років, не збігаються. Крім того, статтею 37 цього Закону встановлено, що особі, якій призначена пенсія відповідно до цієї статті та яка продовжує працювати на державній службі, виплачується пенсія у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), а після звільнення - у розмірі, обчисленому відповідно до Закону № 3723-ХІІ.

Конституцією України та Законом № 2862-ХІІ визначено граничний вік перебування судді на посаді - 65 років.

Крім того, визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання суддям за рахунок держави матеріального забезпечення та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до них високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Про це неодноразово наголошував у своїх рішеннях Конституційний Суд України.

Відповідно до частини четвертої статті 43 Закону № 2862-ХІІ судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону № 3723-ХІІ.

Суддя у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється ропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким уддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного овічного грошового утримання в зазначеному розмірі або, за його вибором, ризначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону № 3723-ХІІ.

Аналіз статті 43 Закону № 2862-ХІІ свідчить про те, що вона регулює відносини, ов'язані з відставкою судді, яка, у свою чергу, є підставою для виникненняспеціальної правоздатності у судді для набуття особливого соціального забезпечення.

Зазначена стаття, як і в цілому Закон № 2862-ХІІ, посилює гарантії незалежності суддів порівняно з іншими категоріями державних службовців, право на пенсію яких передбачено статтею 37 Закону № 3723-ХІІ. Зокрема, вона передбачає можливість вибору суддею одного з двох варіантів соціального забезпечення у разі виходу у відставку - отримання пенсії на умовах, визначених статтею 37 Закону № 3723-ХІІ, або неоподаткованого щомісячного довічного грошового утримання.

Виходячи з особливого статусу суддів як носіїв державної влади з притаманним їм спеціальним соціальним захистом та конституційними гарантіями їхньої незалежності колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що стаття 43 Закону № 2862-ХІІ не суперечить положенням статті 37 Закону № 3723-ХІІ та не обмежує право суддів на отримання пенсії державних службовців, а встановлює для них додаткові гарантії. У зв'язку з цим судді мають право на отримання пенсії на визначених Законом № 3723-ХІІ умовах в разі досягнення ними пенсійного віку.

Згідно зі статтею 37 Закону № 3723-ХІІ пенсія державному службовцю виплачується незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію.

Зазначеною статтею в редакції Закону № 3668-VI встановлено, що особі, якій призначена пенсія відповідно до цієї статті та яка продовжує працювати на державній службі, виплачується пенсія у розмірі, обчисленому відповідно до Закону № 1058-IV, а після звільнення - у розмірі, обчисленому відповідно до Закону № 3723-ХІІ.

Таким чином, суддя Малахова Н.М. мала право на призначення пенсії державних службовців починаючи з 23 серпня 2009 року та у вересні 2011 року в розмірі, визначеному статтею 37 Закону № 3723-ХІІ, а після набрання чинності Законом № 3668-VI 1 жовтня 2011 року, яким внесено зміни до вказаної статті, - на зтримання пенсії у розмірі, обчисленому відповідно до Закону № 1058-IV. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 02.07.2013 року.

Таким чином апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку шодо задоволення позовних.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першоїі інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не має.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Житомирському районі Жмтомирської області залишити без задоволення, а постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 20 січня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 10 квітня 2015 року.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г.

Смілянець Е. С.