Справа № 810/6693/14
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/6693/14 Головуючий у 1-й інстанції: Щавінський В.Р. Суддя-доповідач: Грибан І.О.
У Х В А Л А

Іменем України

16 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Беспалов О.О., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з Печенюк Р.В.

розглянув в судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа відпочинку» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа відпочинку» про стягнення заборгованості -

ВСТАНОВИВ:

Миколаївська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Львівській області звернулася в суд з позовом про стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа відпочинку» податкового боргу (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) в сумі 98140,06 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій вказує на необґрунтованість вказаного рішення, оскільки суд першої інстанції постановив його на неповно з'ясованих обставинах справи, зазначає про порушення судом першої інстанції матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Сторони, що були належним чином повідомлені, в судове засідання на апеляційний розгляд не з'явилися. Апелянт явку свого представника не забезпечив. Колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін. Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Мережа відпочинку» зареєстроване за адресою: 08711, Київська область, Обухівський р-н, смт. Козин, вул. Лугова, 10. та є платником податків і зборів, передбачених Законом України "Про систему оподаткування".

Станом на день подання позовної заяви за відповідачем рахувалася податкова заборгованість у сумі 81634,20 грн. з орендної плати з юридичних осіб.

Згідно з п. п. 14.1.72 п.14.1 ст. 14 ПК України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Згідно п. 288.2 ст. 288 Податкового кодексу України платником орендної плати за землю є орендар земельної ділянки.

Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем до Миколаївської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області подано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плаката за земельні ділянки державної або комунальної власності) в якій відповідач самостійно зазначив суму яку необхідно сплатити за квітень 2014 р. - серпень 2014 р. на суму 99035,16 грн. У відповідача була переплата в сумі 895,10 грн.

Заборгованість в сумі 98140,06 грн. на час розгляду справи по суті відповідачем не погашена.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно п.57.1 ст.57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Згідно п.п.14.1.153 ст. 14 Податкового кодексу України податкова вимога - це письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Оскільки відповідач у визначені законом строки не сплатив податкові зобов'язання, то позивачем на адресу відповідача направлено податкову вимогу форми «Ю» № 164-25 від 15.05.2014 року. Податкова вимога в адміністративному чи судовому порядку оскаржена не була. Заборгованість погашена не була.

У відповідності до п.95.3. ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Щодо посилання апелянта на надіслання ним уточнюючих декларацій в яких останній зменшив належну до сплати суму податкового зобов'язання, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно до пункту 46.1. статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Пунктом 50.1. ст. 50 Кодексу у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім митної декларації або обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54, п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України датою узгодження грошового зобов'язання платника податків є: день подання контролюючому органу податкової декларації або уточнюючому розрахунку із самостійно визначеними грошовими зобов'язаннями; день закінчення процедури адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення або день набрання судовим рішенням законної сили (при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу).

Тобто, у разі виникнення обставин після узгодження податкових зобов'язань, які дають підстави для висновку про допущені платником помилки у раніше поданих податкових деклараціях, такі помилки можуть бути виправлені у встановленому законом порядку у межах встановленого законом граничного строку, а безпідставно/помилково сплачені кошти до бюджету - повернуті у встановленому законом порядку.

Так, апелянтом долучено до матеріалів копії декларацій з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2012 рік, 2013 рік, 2014 рік з додатками, в яких останній зменшив належну до сплати суму податкового зобов'язання. Відповідно до наявного в матеріалах справи опису вкладення у лист зазначені декларації направлені на адресу відповідача 11.02.2015 року.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо взяття контролюючим органом цих розрахунків до обліку або невідображення таких уточнюючих розрахунків в картці особового рахунку відповідача тощо.

В матеріалах справи відсутні докази щодо отримання зазначених декларацій контролюючим органом.

Отже, сума податкового боргу є сумою узгодженого податкового зобов'язання, який не сплачений платником податків у встановлені строки.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалене законне та обґрунтоване рішення, на підставі матеріального та з дотриманням процесуального права. Висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові відповідають обставинам справи та ґрунтуються на наявних в справі доказах.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа відпочинку» залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.О.Беспалов

Суддя А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 20.04.2015 р.

.

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.