Справа № 520/736/15-а
Суддя: Прохоров П. А.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 520/736/15-а
Провадження № 2-а/520/87/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2015

07 квітня 2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді Прохорова П.А.

за участю секретаря - Козловій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач в січні 2015 року звернувся до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом до Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси, у якому посилаючись на порушення відповідачем діючого законодавства щодо невиплати йому пенсії за липень 2014 року, просив суд визнати такі дії відповідача неправомірними та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси здійснити нарахування та виплату йому пенсії за липень 2014 року.

В судовому засіданні представник заявника підтримав викладені у позові вимоги з зазначених за його текстом підстав, наполягав на задоволенні позову, вказував на те, що сам факт нарахування грошових коштів не є вичерпним доказом виплати пенсії позивачу.

Представник відповідача у судовому засіданні звернулась до суду з запереченнями, у яких вказувала на відсутність підстав для задоволення позову, оскільки згідно відомостей центральної бази даних одержувачів пенсії позивачу у липні 2014 року пенсію було нараховано УПФУ в м. Ровеньки Луганської області, однак вичерпних відомостей про нетримання позивачем такої пенсії УПФУ в Київському районі м. Одеси не має, а тому, на думку представника відповідача, вирішення питання про Виплату відповідачу пенсії за липень 2014 року коштами УПФУ в Київському районі м. Одеси є передчасним.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання та проаналізувавши надані суду докази та доводи, суд зазначає про наступне.

Україна як соціальна держава визнає людину найвищою соціальною цінністю, розподіляє суспільне багатство згідно з принципом соціальної справедливості та піклується про зміцнення громадянської злагоди у суспільстві.

Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім'ї.

Згідно з Конституцією України держава забезпечує соціальну спрямованість економіки (частина четверта статті 13), що є основою для реалізації соціальних прав громадян, зокрема на соціальний захист та достатній життєвий рівень. Відповідно до Основного Закону України „кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло" (стаття 48), „пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом" (частина третя статті 46). Положення цих статей Основного Закону України конкретизують конституційне визначення України як соціальної держави, що передбачає участь суспільства в утриманні тих осіб, які через непрацездатність або з інших незалежних від них причин не мають достатніх засобів для існування.

Таким чином, соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

У частині першій статті 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до Статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Так, відповідно до наданих сторонами пояснень та відомостей, позивач перебуває на обліку Пенсійного фонду України, як отримувач пенсії. Пенсія нараховувалась йому управлінням Пенсійного фонду України м. Ровеньки Луганської області, та в останнє таке нарахування мало місце 04.07.2014 року, що підтверджується витягом (роздруківкою) з центральної бази даних одержувачів пенсії.

Відповідно до положень абзацу 3 статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення» фінансування витрат на виплату пенсій провадиться по всій території України щомісячно незалежно від надходжень коштів та соціально-економічного стану конкретних регіонів за рахунок перерозподілу коштів Пенсійного фонду України в межах країни. Забороняється розрив у строках фінансування витрат на виплату пенсій у різних адміністративно-територіальних одиницях.

У зв'язку з проведенням анти-терористичної операції на території Луганської області позивач переїхав до м. Одеси, де мешкає за адресою: вул. Єнісейська, буд. 2 та отримав статус переміщеної особи з районів проведення анти-терористичної операції. (копія довідки № від 30.10.2014 року долучена до матеріалів справи).

З пояснень позивача, що не спростовані відповідачем, вбачається, що з липня по жовтень 2014 року позивач пенсії не отримував аж до листопада 2014 року. Згідно наданих сторонами пояснень, що підтверджуються долученими до матеріалів справи копіями протоколу від 10.11.2014 року, в листопаді 2014 року Управлінням ПФУ в Київському районі м. Одеси позивачу було виплачено пенсію за серпень - листопад 2014 року в загальному розмірі 15876,80 грн.

При цьому щодо вимоги позивача про виплату йому нарахованої за липень 2014 року пенсії, то відповідач у її задоволенні позивачу відмовив, про що повідомив його листом №250/Є-01 від 12.12.2014 року. Вказана відмова була вмотивована тим, що за інформацією Центральної бази даних одержувачів пенсії станом на 31.10.2014 року пенсія за липень 2014 року позивачу була нарахована від Управління ПФУ в м. Ровеньки Луганської області (дата нарахування - 04.07.2014 року) та згідно відомостей, що наявні у Управління ПФУ в Київському районі м. Одеси, не вбачається, що така пенсія позивачем не була отримана, та з такого відповідачем було направлено відповідний запит до УПФУ в м. Ровеньки, а питання про виплату пенсії позивачу за липень 2014 року - відкладено до отримання відповіді на вказаний запит.

Однак із такою позицією відповідача погодитись не можна.

Так, відповідно аналізу діючого законодавства пенсія виплачується організаціями, які здійснюють виплату і доставку пенсій або перераховуються на банківський рахунок отримувача в порядку, передбаченому законодавством.

При цьому належним підтвердженням перерахування на банківський рахунок отримувача пенсії, відповідно до положень ст. 20 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України 30 серпня 1999 року N 1596, є завірені банком списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки та описи до них, що мають зберігатися відповідними органами пенсійного фонду.

Належним підтвердженням виплати пенсії організаціями, які здійснюють виплату і доставку пенсій, якою є національний оператор поштового зв'язку - Українське державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта», є відомості за формою В1-М (За отримання грошей одержувач розписується у відомості за формою В1-М і проставляє дату одержання, а працівник зв'язку розписується за здійснення виплати, п. 5.3. розділу V Інструкції про виплату та доставку пенсій, соціальних допомог національним оператором поштового зв'язку, що затверджена спільним Наказом Міністерства Транспорту та зв'язку України та Міністерства праці та соціальної політики України від 28.04.2009 року N 464/156).

Відповідно до наданих представником відповідача заперечень, та долучених до матеріалів справи документів, зокрема листа (вих.. №412/02-10) від 28.01.2015 року Головного управління пенсійного фонду України в Луганській області, інформація про виплату пенсії позивачу з УПФУ в м. Ровеньки є тимчасово недоступною, оскільки на території, де розміщено вказану установу проводиться АТО, та така територія є неконтрольованою, а вказана установа - захоплена.

З наведених обставин справи вбачається, що згідно положень ч. 2. ст. 71 КАС України, саме на відповідача покладено обов'язок доказування законності його дій з приводу відмови (відстрочення вирішення питання про виплату) позивачу у виплаті нарахованої йому пенсії за липень 2014 року.

Натомість відповідних доказів суду не надано.

З огляду на викладене, та зважаючи на соціальну спрямованість держави, на те, що відомостей про інших доходів позивача, окрім пенсії, суду не надано, суд доходить висновку проте, що така пенсія є єдиним доходом позивача та з такого її невиплата позивачу (відстрочення її виплати) істотним чином порушує права та охоронювані законом інтереси такої особи.

Таким чином, з наведених обставин, відповідач, на переконання суду, має діяти виходячи саме з відсутності відомостей про отримання позивачем пенсії, а не, як це вказано у відповідному листі УПФУ в Київському районі м. Одеси, з того що відсутні відомостей про неотримання позивачем пенсії у липні 2014 року, оскільки виплата пенсії особі, яка перебуває на пенсійному забезпеченні є обов'язком держави що кореспондує праву зазначеної особи на отримання (виплату) таких коштів, а тому суд доходить висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови у невідкладній виплаті позивачу пенсії за липень 2014 року (відстрочення вирішення такого питання), та обґрунтованість позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 13, 46, 48, Конституції України, ст. 1, 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.2,6,11,17,71, 104,106 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за липень 2014 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси нарахувати та виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію за липень 2014 року.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання до Одеського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Одеси апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання її повного тексту.

Суддя Прохоров П. А.