Справа № 2а-5960/10/1370
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року м. Київ К/800/32139/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Бутенка В.І. (доповідач), Білуги С.В., Пасічник С.С.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова до відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області в особі підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби про визнання протиправними дії,

в с т а н о в и в :

У липні 2010 року позивач звернуся до суду із вказаним позовом.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій з підстав порушення цими судами норм матеріального та процесуального права і прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом України "Про виконавче провадження".

Судами встановлено, що 8 лютого 2010 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2а-1663/2008, виданого 23 грудня 2009 року, про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова (далі - Управління) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_4 підвищення до пенсії за період з 9 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 серпня 2008 року із врахуванням проведених виплат.

Позивач звертався до суду із заявою про роз'яснення постанови суду. При цьому, як на підставу зупинення виконавчого провадження, позивач, посилається на звернення за роз'ясненням судового рішення.

Вимогою державного виконавця від 25 травня 2010 року Управління повторно зобов'язано виконати виконавчий лист в строк до 1 червня 2010 року.

За повторне невиконання судового рішення у встановлений строк винесено постанову ВП №17171216 від 23 червня 2010 року про накладення на позивача штрафу у розмірі 1020,00 грн.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон).

Статтею 2 Закону передбачено, що примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України і згідно з ч.2 цієї статті здійснюється державними виконавцями. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

У відповідності із ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 25 Закону державний виконавець здійснює виконавчі дії по виконанню рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 76 Закону у разі невиконання без поважних причин передбачених ч. 1 цієї статті вимог державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції чи інші заходи, передбачені законодавством, і призначає новий строк виконання. Якщо після цього рішення не буде виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, а на боржника державним виконавцем накладається штраф у сумі двократного розміру витрат на проведення виконавчих дій у порядку, встановленому частиною другою статті 87 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 87 Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу в розмірі від двох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на боржника - юридичну особу - від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та призначає новий строк для виконання..

У статті 34 Закону передбачено перелік підстав, за наявності яких виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню. Вказаний перелік є вичерпним.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону виконавче провадження може бути зупинено у разі звернення державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, що підлягає виконанню, про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

Аналізуючи зміст вказаних правових норм, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, які врахували ту обставину, що наявність будь-якої з підстав, передбачених ст. 34, є обов'язковим для зупинення виконавчого провадження, однак наведені позивачем підстави в даному переліку відсутні. При цьому передбачений ст. 35 Закону перелік підстав передбачає і підставу, яку наведено позивачем, однак наявність цієї підстави у даному випадку надає державному виконавцю право зупинити виконавче провадження, але не ставить перед ним обов'язок щодо такого зупинення.

Колегія суддів приходить до висновку, що відповідач під час винесення постанови про накладення штрафу від 23 червня 2010 року і у ході здійснення виконавчого провадження діяв на підставі, в межах повноважень та у передбачений Законом України "Про виконавче провадження" спосіб, а тому оскаржувана постанова є правомірною.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують і не дають підстав вважати, що цими судами при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, або порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни оскаржених судових рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

С.В. Білуга

С.С. Пасічник