Справа № 2а-10653/12/2670
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2015 року м. Київ К/800/36332/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2014

та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.03.2014

у справі № 2а-10653/12/2670

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Напої Плюс»

до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

про скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Напої Плюс» звернулось до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві № від 19.07.2012.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.03.2014, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2014, позов задоволено; скасовано спірне податкове повідомлення-рішення, з мотивів протиправності його прийняття.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій; прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Позивач в запереченнях на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, як такі, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами проведеної планової виїзної документальної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 30.11.2009 по 31.12.2011, складено акт № 467/22-4/36843876 від 03.07.2012, в якому зафіксовані порушення: пп. 7.2.3 п. 7.2, пп. пп. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4 ст. Закону України «Про податок на додану вартість», п. п. 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 611 560 грн.

На підставі результатів вказаної перевірки, 19.07.2012 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 683 848 грн., в т.ч.: 611 560 грн. основного платежу та 72 288 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що у перевіряємий період позивач мав договірні взаємовідносини з контрагентами:

- ТОВ «ЛКТ» на умовах договору поставки від 10.06.2010 № 10/06-10, за яким позивачем було придбано у контрагента товар (ароматичну основу) та сплачено за нього грошові кошти в грудні 2010 року в сумі 757 874,10 грн., в т.ч. ПДВ 126 312,35 грн. та в січні 2011 року в сумі 563 268,52 грн., в т.ч. ПДВ 93 878,09 грн.;

- ТОВ «ТД «Нові Перспективи» згідно договору поставки від 22.04.11 №22/04-11, за яким позивачем було придбано у контрагента товар (ароматичну основу) та сплачено за нього грошові кошти в квітні 2011 року в сумі 616 782,04 грн., в т.ч. ПДВ 102 797,01 грн. та травні 2011 року в сумі 821 782,46 грн., в т.ч. ПДВ 136 963,74 грн.;

- ТОВ «Едікт» згідно договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 10.11.2010 № 9, за яким контрагентом за дорученням позивача було здійснено послуги по поставці вантажу, а позивачем оплачено відповідні послуги в сумі 6 400 грн., в т.ч. ПДВ 1 066,67 грн.;

- ТОВ «Дормашавто» на підставі договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 10.12.2010 № 1012/3, за яким контрагентом за дорученням позивача було здійснено послуги по поставці вантажу, а позивачем оплачені відповідні послуги за січень 2011 року в сумі 9 600 грн., в т.ч. ПДВ 1 600 грн., за лютий 2011 року в сумі 4 800 грн., в т.ч. ПДВ 800 грн., за березень 2011 року в сумі 1 200 грн., в т.ч. ПДВ 200 грн., за квітень 2011 року в сумі 3 600 грн., в т.ч. ПДВ 600 грн., за травень 2011 року в сумі 8 850 грн., в т.ч. ПДВ 1 475 грн., за червень 2011 року в сумі 1 200 грн., в т.ч. ПДВ 200 грн., за вересень 2011 року в сумі 1 200 грн., в т.ч. ПДВ 200 грн.

- ФОП ОСОБА_2 згідно договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 07.12.2010 №16, за яким контрагентом за дорученням позивача було здійснено послуги по поставці вантажу, а позивачем оплачені відповідні послуги за січень 2011 року в сумі 21 300 грн., в т.ч. ПДВ 3 550 грн., за лютий 2011 року в сумі 26 599,98 грн., в т.ч. ПДВ 4 433,33 грн., за березень 2011 року в сумі 60 899,94 грн., в т.ч. ПДВ 10 149,99 грн., за квітень 2011 року в сумі 49 900,08 грн., в т.ч. ПДВ 8 316,68 грн., за червень 2011 року в сумі 42 399,90 грн., в т.ч. ПДВ 7 066,65 грн., за липень 2011 року в сумі 31 799,94 грн., в т.ч. ПДВ 5 299,99 грн.

- ФОП ОСОБА_3, на умовах договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 02.11.2010 № 5, за яким контрагентом за дорученням позивача було здійснено послуги по доставці вантажу, а позивачем оплачені відповідні послуги за грудень 2010 року в сумі 178 800,18 грн., в т.ч. ПДВ 29 800,03 грн., за травень 2011 року в сумі 140 399,82 грн., в т.ч. ПДВ 23 399,97 грн., за червень 2011 року в сумі 193 099,86 грн., в т.ч. ПДВ 32 183,31 грн., за липень 2011 року в сумі 127 600,02 грн., в т.ч. ПДВ 21 266,67 грн.

Подальше використання поставленої сировини, а саме ароматичної сировини, поставленої ТОВ «ЛКТ» та ТОВ «Нові Перспективи» підтверджуєтья листом від 25.01.2013 № 25-01/13, що свідчить про використання даної сировини у виробництві напоїв відповідно до рецептур, а також копіями перших аркушів рецептур, затверджених у відповідності до чинного законодавства, актами списання сировини у виробництво, первинними документами на підтвердження придбання даної сировини, що підтверджує рух активів: лист з копіями рецептур, договір на передачу рецептур, банківські виписки, договори, картка рахунку 631, податкові накладні.

Договори, видаткові та податкові накладні, товарно-транспортні накладні, акти звірки, комерційні акти підтверджують реальність виконання зобов'язань по договорам перевезень з метою реалізації виробленого товару та поставки обладнання перевізниками: ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, ТОВ «Едікт», ТОВ «Дормашавто».

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з наступного, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно з пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 зазначеного Закону податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами (пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»).

Відповідно до 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 цього Закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається: дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту (пп. пп. 7.2.3, 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»).

Зазначені норми Закону кореспондуються з положеннями Податкового кодексу України.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 цього Кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Згідно з п. 198.3 ст. 198 зазначеного Кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Відповідно до п. п. 201.4, 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, для формування податкового кредиту з податку на додану вартість необхідно: наявність у платника податку - покупця належно оформлених податкових накладних, фактична сплата грошових коштів контрагентам в сумі визначеній в податкових накладних, а також фактичне виконання господарських операцій, за наслідками яких у платника ПДВ виникає право на податковий кредит, що в даному випадку судами обох інстанцій встановлено з підтвердженням матеріалів справи.

На основі зазначеного, висновок податкового органу про завищення позивачем податкового кредиту по операціям з вищевказаними контрагентами, є таким, що не підтверджений належними доказами та спростований матеріалами справи, що, в свою чергу, свідчить про протиправність прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

За вказаних обставин, відсутності порушень норм матеріального та процесуального права, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві відхилити.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2014 та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.03.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний