Справа № 2а-9483/10/0670
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року м. Київ К/9991/64935/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі: Карася О.В. (головуючого), Олендера І.Я., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Житомирі на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 10.06.2011 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2011 у справі № 2а-9483/10/0670

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у м. Житомирі

про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

Підприємець звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції про визнання недійсним та скасування рішення від 16.06.2010 № , яким позивачеві визначено штрафні (фінансові) санкції у сумі 2 807,30 грн. за порушення вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю з боку позивача порушень вимог названого Закону.

Постановою суду першої інстанції, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду, позовні вимоги задоволено, оскаржуване рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій визнано протиправним та скасовано.

Не погодившись із судовими рішеннями, Державна податкова інспекція до Вищого адміністративного суду України подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У поданих запереченнях на скаргу позивач просить її відхилити з мотивів необґрунтованості.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами встановлено, що фактичною підставою для нарахування Підприємцю фінансових санкцій слугував висновок фахівців державного податкового органу, викладений у акті перевірки господарської одиниці (кафетерію) позивача від 10.06.2010, про порушення Підприємцем вимог п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон № 265/95-ВР), що полягало у реалізації товарів, на які були відсутні прибуткові та видаткові накладні, що свідчить про неведення позивачем у встановленому порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання на суму 1 403,65 грн.

На підставі вказаного акту перевірки та ст. 21 Закону № 265/95-ВР відповідачем прийнято оспорюване рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Рішення судів про задоволення позову обґрунтоване висновком про недоведеність податковим органом факту реалізації позивачем необлікованої продукції, а ненадання первинних документів на товар під час перевірки не є безумовним свідченням відсутності у такого суб'єкта господарювання обліку товарів або свідченням порушення цим суб'єктом встановлено порядку обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації.

В свою чергу, обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, Державна податкова інспекція посилається на відсутність первинних документів на товар саме під час проведення перевірки, що також підтверджується наданими у ході проведення перевірки поясненнями працівника позивача (бармена ОСОБА_5) про знаходження первинних документів у бухгалтера, який під час проведення перевірки був відсутній. Отже, наведене, на думку відповідача у справі, свідчать про порушення Підприємцем вимог п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Так, відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій формі при продажу товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані: вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг); до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Отже, з аналізу вищезазначеного вбачається, що положення Закону № 265/95-ВР чітко не визначають самого порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, лише вказує на обов'язок суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) на ведення такого обліку у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Водночас, покладений на господарюючого суб'єкта обов'язок ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації не включає в себе ведення та зберігання документів обліку, за якими такі товари придбавались, саме в місці реалізації товарів.

До документів, що є підставою для оприбуткування товару, як правило, належать податкові, видаткові накладні та товарно-транспортні накладні.

Як встановлено судами попередніх інстанцій позивачем, який є платником податків на загальній системі оподаткування, до матеріалів справи було надано підтверджуючі облік товарів документи (видаткові накладні), які підтверджують фактичне оприбуткування товару, що знаходився на реалізації у кафетерії, а отже висновок контролюючого органу про порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" є безпідставним.

Відповідно до наведеного суди дійшли вірного висновку про незаконність рішення контролюючого органу про застосування до Підприємця штрафних (фінансових) санкцій.

За таких обставин переглянуті судові рішення першої та апеляційної інстанцій у справі відповідають приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Житомирі відхилити.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 10.06.2011 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2011 у справі № 2а-9483/10/0670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді І.Я. Олендер

А.О. Рибченко