Справа № 820/2653/15
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків
09 квітня 2015 р. Справа № 820/2653/15
Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Нуруллаєва І.С.,

за участю секретаря судового засідання Малишевої І.М.,

представника позивача - Острицького А.О.,

представника відповідача - Пилипенко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд :

- визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил України, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій протиправними та такими що порушують права ОСОБА_1 як людини щодо захисту права власності;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні, з врахуванням додаткової щомісячної грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889;

- усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування та розпоряджання своїм майном у вигляді частини безпідставно невиплаченої грошової допомоги при звільненні передбаченої статтею 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей в сумі 43451 (сорок три тисячі чотириста п`ятдесят одну) грн. 10 коп. шляхом стягнення зазначених грошових коштів на користь ОСОБА_1 з Харківського обласного військового комісаріату через Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області шляхом їх безспірного списання із рахунків ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- стягнути на користь ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1 ) спричинену моральну шкоду в сумі 43848 (сорок три тисячі вісімсот сорок вісім) гривень з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безпосереднього списання коштів з Єдиного казначейського рахунку.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України та перебував на грошовому забезпеченні в Харківському обласному військовому комісаріаті. Наказом т.в.о. Міністра оборони України №468 від 15.08.2014 року звільнений з військової служби в запас за пунктом «б» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я). У зв`язку із чим, позивачу виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, що передбачена наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260, в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з розрахунку 38(тридцять вісім) років, в сумі 72418,5 грн. До розміру даної грошової допомоги при звільненні Харківським обласним військовим комісаріатом не включена щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій», зі змінами, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року № 161, яку позивач отримував з 01.04.2013 по 12.09.2014 року. Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від №28 від 23 січня 2015 року позивачу розраховано вказану надбавку з квітня 2013 року по вересень 2014 року. Також представник позивача зазначив, що у зв`язку із позбавленням позивача права володіння, користування своєю власністю, у вигляді недоплаченої частини грошової допомоги при звільненні (у розмірі 43451,1 грн), ОСОБА_1 спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у 43848 грн.

В судове засідання представник позивача прибув, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, з підстав викладених у запереченнях, в яких зазначив наступне. Відповідно до пункту 8 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом заступника Міністра оборони України від 15.11.2010 року №595, грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Крім того, відповідно до пункту 38.6 наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260, під час виплати одноразової грошової допомоги при звільненні до складу грошового забезпечення, з якого вона нараховується, винагороди взагалі не включаються. За таких обставин вважає заявлений позов безпідставним.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді військового комісара Комінтернівського об`єднаного районного військового комісаріату міста Харкова оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Наказом т.в.о. Міністра оборони України №468 від 15.08.2014 року звільнений з військової служби в запас за пунктом «б» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я) (а.с. 37).

Як встановлено судом в ході розгляду справи, відповідно до наказу т.в.о. військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 №213 від 12.09.2014 позивач виключений зі списків особового складу Харківського обласного військового комісаріату 12 вересня 2014 року (а.с. 39).

Згідно довідки т.в.о. військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковнику ОСОБА_1 виплачена щомісячна додаткова грошова винагорода з квітня 2013 року по 12 вересня 2014 року у загальному розмірі 29119,86 (а.с.10).

Згідно довідки про розмір грошового забезпечення від 23.01.2015 №27/ВФЗ до переліку складових грошового забезпечення, яке розраховано позивачу, щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою КМУ від 22.09.2010 №889 не включена (а.с.12).

Вважаючи, що відповідачем протиправно не включено до складу грошового забезпечення, з якого проведено нарахування грошової допомоги при звільненні з військової служби, щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року №161), позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до положень частини 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до положень частини 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року N 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ" установлено, що з 1 жовтня 2010 року встановлено військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби та льотного складу внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення. Граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Наказом Міністра оборони України від 15 листопада 2010 року N 595 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати військовослужбовцям, які займають посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил України, щомісячної додаткової грошової винагороди.

Підпунктом 2.3 пункту 2 Інструкції встановлено розмір винагороди військовослужбовцям, які проходять військову службу на посадах льотного складу у військових частинах, установах, військових навчальних закладах (навчальних центрах, на курсах), на підприємствах і в організаціях, а також у штабах і управліннях з`єднань і вище, а в пункті 5 визначено, що винагорода виплачується на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації), а командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Підставою для видання наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) про виплату винагороди військовослужбовцям, які проходять військову службу на посадах льотного складу в установах, військових навчальних закладах (навчальних центрах, на курсах), на підприємствах і в організаціях, а також у штабах і управліннях з`єднань і вище, є витяги з журналів хронометражу польотів або копії польотних листів про здійснення польотів за планами бойової (навчально-льотної) підготовки, а також витяги з льотної книжки військовослужбовця.

Таким чином, суд вважає, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена наказом N 595, має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин (здійснення польотів у конкретному місці), її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не може бути включена у розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15 жовтня 2013 року N 21-368а13.

Згідно з ч.2 ст.161, ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов`язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, позовні вимоги щодо зобов`язання Харківського обласного військового комісаріату здійснити перерахунок ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні, з врахуванням додаткової щомісячної грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 та усунення перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування та розпоряджання своїм майном у вигляді частини безпідставно невиплаченої грошової допомоги при звільненні передбаченої статтею 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей в сумі 43451 (сорок три тисячі чотириста п`ятдесят одну) грн. 10 коп. шляхом стягнення зазначених грошових коштів на користь ОСОБА_1 з Харківського обласного військового комісаріату через Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області шляхом їх безспірного списання із рахунків Харківського обласного військового комісаріату задоволенню не підлягають.

Щодо решти позовних вимог позивача, а саме визнання дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил України, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій протиправними та такими що порушують права ОСОБА_1 як людини щодо захисту права власності, дана вимога є похідною вимогою від вищезазначених , а отже в задоволенню також не підлягає.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1 ) спричинену моральну шкоду в сумі 43848 (сорок три тисячі вісімсот сорок вісім) гривень через Державну казначейську службу України шляхом безпосереднього списання коштів з Єдиного казначейського рахунку, суд зазначає наступне.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд зазначає, що позивачем не надано доказів нанесення позивачу моральної шкоди.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства, у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 14 квітня 2015 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.