Справа № 510/963/13-а
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 р. Справа № 510/963/13-а

Категорія: 11.2 Головуючий в 1 інстанції: Сорокін К.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів-Турецької І.О., Косцової І.П.

за участю секретаря - Шановської М.О.,

за участю прокурора - Вербовщука С.Г.,Пашаєва Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Заступника прокурора Одеської області на постанову Ренійського районного суду Одеської області від 18 лютого 2014 року по справі за позовом прокурора Ренійського району Одеської області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, за участю третьої особи: виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області про визнання протиправними і скасування постанов державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - прокурор Ренійського району Одеської області звернувся до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, в якій просив визнати протиправними та скасувати постанови про закінчення виконавчого провадження від 26 вересня 2012 року ВП №33605207 та ВП №33605451, зобов'язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області відновити виконавчі провадження ВП №33605207 та ВП №33605451 по виконанню виконавчих листів, виданих 10 липня 2012 року Ренійським районним судом Одеської області.

Постановою Ренійського районного суду Одеської області від 18 лютого 2014 року позовні вимоги Прокурора Ренійського району Одеської області - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі, Заступник прокурора Одеської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову Ренійського районного суду Одеської області від 18 лютого 2014 року - скасувати та винести нову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 липня 2012 року Ренійським районним судом Одеської області видано виконавчий лист №2-а-1/11 про зобов'язання виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області прийняти рішення про включення ОСОБА_2 та членів її сім'ї до попереднього списку розподілу квартир у будинку АДРЕСА_1 (секції «Г» «Д») та затвердити його у цій частині, та виконавчий лист №2-а-1/11 про зобов'язання виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області надати ОСОБА_2 квартиру у будинку АДРЕСА_1, відповідно до рішення Виконавчого комітету Ренійської міської ради від 29.07.2005 року №324.

Постановами старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 26 вересня 2012 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів № 2-а-1/11 та № 2-а-1/11, виданих 10.07.2012 року Ренійським районним судом Одеської області - закінчено.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження було винесено у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з чим позовні вимоги прокурора Ренійського району Одеської області задоволенню не підлягають.

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком суду першої інстанції та вважає, що при винесенні постанови про відмову у задоволенні позову, судом першої інстанції були помилково застосовані норми матеріального права, виходячи з наступного.

Так, згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (надалі по тексту - рішення).

Частинами 1 та 2 статті 2 Закону встановлено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 17 вказаного вище Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно ч. ч. 1 і 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем 30.07.2012 року було винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень з виконання виконавчих листів №2-а-1/11, копії яких направлено боржнику - до виконання, стягувачу - до відома. Вказаними постановами боржнику надано 7-денний строк для самостійного виконання рішення, з моменту винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень.

Листом від 20.09.2012 року за вихідним № 01/960-545 виконавчим комітетом Ренійської міської ради було повідомлено державного виконавця, що на момент ухвалення судового рішення на користь ОСОБА_2 усі квартири у будинку АДРЕСА_1 були розподілені, всі рішення, прийняті виконавчим комітетом Ренійської міської ради Одеської області з приводу такого розподілу є не чинними, як такі, що вичерпали свою дію фактом їхнього виконання.

Закриваючи виконавче провадження державний виконавець відповідача посилався на п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого виконавче провадження підлягає закінченню в разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), яким видано виконавчий документ, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Згідно ч.3 ст.75 Закону у разі, якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 згаданого Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Тобто, у разі неможливості виконання рішення Законом України «Про виконавче провадження» передбачено здійснення державним виконавцем певних заходів, щодо примусового виконання вказаного рішення.

Крім того, перелік відповідних заходів передбачений не тільки Законом України «Про виконавче провадження», а ще й КАС України. Зокрема, відповідно до ст. 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, не надано доказів виконання всіх передбачених законом заходів для примусового виконання рішення, хоча державному виконавцю було надано відповідні повноваження для цього.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, фактично виконавче провадження по вказаній справі було закрито у зв'язку з відсутністю у боржника визначеного виконавчим документом майна, однак така підстава закінчення виконавчого провадження не передбачена п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», на яку формально послався державний виконавець відповідача.

Таким чином, спірними постановами державний виконавець фактично позбавив ОСОБА_2 права на виконання судового рішення ухваленого на її користь.

Частина 5 ст. 124 Конституції України передбачає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. За приписами ст.. 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не надано суду достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваних постанов та вчинення необхідних виконавчих дій державним виконавцем, які передбачені ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», що свідчить про необґрунтованість закінчення виконавчого провадження з підстав п. 11. ч. 1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з чим позовні вимоги прокурора Ренійського району Одеської області підлягають задоволенню в частині скасування оскаржуваних постанов про закінчення виконавчого провадження.

Стосовно позовних вимог в частині зобов'язання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області відновити виконавчі провадження ВП №33605207 та ВП №33605451 по виконанню виконавчих листів, виданих 10 липня 2012 року Ренійським районним судом Одеської області, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби. За наявності обставин, передбачених частиною шостою статті 79 цього Закону, виконавче провадження підлягає відновленню у триденний строк з дня надходження до державного виконавця відповідної заяви стягувача.

Таким чином, скасування судом постанови про закінчення виконавчого провадження є підставою для поновлення виконавчого провадження протягом трьох днів.

У зв'язку з цим, вимога позивача про зобов'язання відновити виконавче провадження може бути задоволена виключно у разі порушення відповідачем вимог ч. ч. 1, 2 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження».

Оскільки підстави для відновлення виконавчого провадження у відповідача виникнуть лише через три дні після надходження копії даного судового рішення, право позивача на відновлення виконавчого провадження на даний час не порушене, що, згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів, керуючись ст. 202 КАС України, вважає необхідним скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.3 ч.1 ст. 198; 4 ч. 1 ст. 202; ч.2 ст. 205; 207; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Одеської області - задовольнити частково.

Постанову Ренійського районного суду Одеської області від 18 лютого 2014 року - скасувати, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги прокурора Ренійського району Одеської області - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про закінчення виконавчого провадження ВП №33605207 від 26 вересня 2012 року з виконання виконавчого листа № 2-а- 1/11, виданого 10 липня 2012 року Ренійським районним судом Одеської області.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про закінчення виконавчого провадження ВП №33605451 від 26 вересня 2012 року з виконання виконавчого листа № 2-а- 1/11, виданого 10 липня 2012 року Ренійським районним судом Одеської області.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення її в повному обсязі.

Повний текст судового рішення виготовлений 17 квітня 2015 року.

Головуючий:

Судді: