Справа № 361/7842/14-а
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 361/7842/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Пухна О.М. Провадження № 2-а/361/400/2014
2а/361/6/15 Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е., при секретарі - Війтович Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2015 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Красилівської сільської ради Броварського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради,

ВСТАНОВИВ

У поданій до суду позовній заяві ОСОБА_3 зазначав, що йому на праві власності належить 1/2 частина домоволодіння по АДРЕСА_1 розташованого на земельній ділянці площею 0,25 га. Відповідно до положень частини 4 ст. 120 Земельного кодексу України має право на земельну ділянку розмір якої визначається пропорційно до його частки у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Посилаючись на те, що всупереч наведеним законодавчим приписам рішенням Красилівської сільської ради Броварського району Київської області (надалі за текстом - «Красилівська сільська рада») № 569/1 від 20.08.2014 р. йому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,06 га, позивач просив визнати протиправним та скасувати назване рішення, а також зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, не повне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши повноту встановлення місцевим загальним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.12.1985 р. ОСОБА_3 набув право власності на 1/2 домоволодіння по АДРЕСА_1.

Інша частина цього домоволодіння належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 27.06.2006 р.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2014 р. у справі № 361/2301/14-ц визнано мирову угоду між позивачем та ОСОБА_2

Названим судовим рішенням ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виділено у володіння та користування конкретно визначені приміщення та споруди пропорційно їх часткам у домоволодінні.

Як убачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами 08 серпня 2014 р. ОСОБА_3 звернувся до Красилівської сільської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,125 га.

20 серпня 2014 р. відповідачем прийнято рішення № 569/1 яким ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,06 га по АДРЕСА_1 у власність.

Статтею 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст віднесено розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до статті 40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

За змістом статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Згідно частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 названої статті Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Стаття 2 КАС України покладає на суд обов'язок перевірити у кожній справі щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Зазначені критерії оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень одночасно є принципами адміністративної процедури, які мають дотримуватись останнім при прийнятті рішення (вчинення дії).

Із матеріалів справи вбачається, що згідно довідки Красилівської сільської ради № 573 від 23.09.2014 р. за домоволодінням по АДРЕСА_1 обліковується земельна ділянка площею 0,25 га.

Відповідно до частини 4 статті 121 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Разом з тим, приймаючи рішення № 569/1 від 20.08.2014 р. про надання ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,06 га відповідач жодним чином не обґрунтував чому ним не було взято до уваги положення ст. 124 Земельного кодексу України та надано дозвіл на розробку проекту землеустрою земельної ділянки площею, що є значно меншою частки позивача у праві власності жилого будинку (будівель та споруд).

Посилання відповідача у суді першої інстанції на те, що позивачем не оброблялась земельна ділянка є очевидно необґрунтованим.

За таких обставин, слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що місцевим судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а посилання скаржника на те, що у 1988 р. для обслуговування жилого будинку по АДРЕСА_1, була виділена земельна ділянка загальної площею 0,06 га, у тому числі позивачеві 0,03 га, є помилковим.

Суд не зобов'язував Красилівську сільську раду прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність певною площею, оскільки це питання віднесено до компетенції органу місцевого самоврядування.

Разом з тим, рішення відповідача у будь-якому випадку має бути обґрунтованим.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення ухвали в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Т.М.Грищенко

суддя В.Е.Мацедонська

Ухвала складена в повному обсязі 21 квітня 2015 р.

.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Мацедонська В.Е.

Грищенко Т.М.