Справа № 806/5563/14
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року м.Житомир справа № 806/5563/14

час прийняття: 11 год. 15 хв. категорія 10.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черноліхова С.В.,

за участі секретаря Павлюк В.О.,

за участі представника позивача Невмержицького С.І.,

за участі представника відповідача Невмержицького Ф.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області до Дочірнього підприємства "Пересувна механізована колона № 157" Відкритого акціонерного товариства "Житомирводбуд" про стягнення 4985,13 грн.,

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з Дочірнього підприємства "Пересувна механізована колона № 157" відкритого акціонерного товариства "Житомирводбуд" 4985, 13 грн. заборгованості за період з 01 жовтня 2013 року по 31 жовтня 2014 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що за відповідачем як недержавним науковим підприємством обліковується заборгованість по відшкодуванню коштів на виплату різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», і сумою пенсії, призначеної відповідно до інших законодавчих актів, до Пенсійного фонду України. Зазначає, що вказана різниця відповідачем в порушення статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» до органу Пенсійного фонду сплачена не була, а тому просить стягнути її у судовому порядку.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю і просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і просив у їх задоволенні відмовити. Пояснив, що Дочірнє підприємство "Пересувна механізована колона № 157" Відкритого акціонерного товариства "Житомирводбуд" не відноситься до наукових (науково - педагогічних) недержавних установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівня акредитації, тому не повинне сплачувати різницю між сумою призначеної пенсії за цим Законом та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з статтею 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», різниця між сумою призначеної пенсії за цим Законом та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується:

для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів державного бюджету;

для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом;

для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

Відповідно до пункту 2 Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 372 від 24 березня 2004 року (далі - Порядок № 372), за рахунок коштів державного бюджету фінансується 50 відсотків різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу. Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 372, розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення за зразком, що додається.

Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

Відповідно до пункту 9 Порядку № 372, різниця у розмірі пенсій наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації фінансується за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів згідно з пунктами 3 - 8 цього Порядку.

Наведеними правовими нормами визначено порядок фінансування різниці між сумою призначеної пенсії за цим Законом та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, залежно від правового статусу підприємства-роботодавця. Зокрема, різниця у розмірі пенсій наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових підприємств покривається цими підприємствами самостійно у повному обсязі.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», науково-дослідна (науково-технічна) установа (далі - наукова установа) - юридична особа незалежно від форми власності, що створена в установленому законодавством порядку, для якої наукова або науково-технічна діяльність є основною і становить понад 70 відсотків загального річного обсягу виконаних робіт.

Як вбачається із статуту Дочірнього підприємства "Пересувна механізована колона № 157" Відкритого акціонерного товариства "Житомирводбуд", зареєстрованого 09 жовтня 1996 року, підприємство засновано згідно із Законом України "Про господарські товариства" спільним рішенням регіонального фонду державного майна України по Житомирській області і конференцією повноважних представників організації орендарів ОП "Житомирводбуд" від 02 вересня 1996 року № 273-34.

Засновником Дочірнього підприємства "Пересувна механізована колона № 157" є Відкрите акціонерне товариство "Житомирводбуд".

Відповідач надає послуги з будівництва об'єктів виробничого призначення, водопостачання, автомобільних доріг тощо, наукова або науково-технічна діяльність до предмету діяльності Дочірнього підприємства "Пересувна механізована колона № 157" не відноситься.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що Дочірнє підприємство "Пересувна механізована колона № 157" Відкритого акціонерного товариства "Житомирводбуд" не належить до недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів ІП-ІV рівнів акредитації, а тому на нього Законом не покладено обов'язку відшкодовувати різницю у розмірі пенсії.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя С.В. Черноліхов

Повний текст постанови виготовлено: 23 квітня 2015 р.